УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

29.11.2016Справа № 910/21802/16

Суддя Грєхова О.А., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "БАНК"ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ" Чернявської Олени Степанівни АТ "БАНК"ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ"

про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" Чернявської Олени Степанівни (відповідач-1) та АТ "Банк "Фінанси та кредит" (відповідач-2) про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії.

Як вбачається з позовних вимог, позивач (фізична особа) просить суд визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської Олени Степанівни щодо не зазначення у Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суми відшкодування для ОСОБА_1 на суму 310688,02 грн.; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" Чернявську Олену Степанівну внести до реєстру акцептованих кредиторів публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" кредиторську вимогу ОСОБА_1 в розмірі 310688,02 грн.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд вважає, що вона не підлягає прийняттю до розгляду в господарських судах з огляду на таке.

Згідно зі ст. 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) за захистом своїх порушених або оспорюваних прав до господарського суду мають право звертатися підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (фізичні особи-підприємці) згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 55 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

У даному випадку позивач є фізичною особою - громадянином, а не підприємцем чи юридичною особою, отже, ця обставина виключає можливість розгляду даної справи в господарських судах України.

У той же час, відповідно до ч. 4 ст. 12 ГПК України фізичні особи мають право звернутись до господарського суду у справах, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Однак, з матеріалів позовної заяви, вбачається, що спір не стосується корпоративних відносин та не пов'язаний з діяльністю господарського товариства.

Отже, оскільки позовну заяву пред'явлено фізичною особою (громадянином), яка не є суб'єктом господарювання, і у спорі, що належить не до корпоративних, а до цивільних спорів, така заява не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а віднесена до юрисдикції цивільного суду.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду України від 15.06.2016 р. у справі № 21286а16, як на підставу звернення саме в порядку господарського судочинства, суд відхиляє та зазначає, що зроблений у цій постанові висновок обгрунтований іншою постановою Верховного Суду України від 16.02.2016 р. по справі № 21-4846а15.

У той же час, постанова Верховного Суду України від 16.02.2016 р. не містить чіткого та беззаперечного правового висновку, який відповідно до ст. 111-28 ГПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції у подібних правовідносинах при застосуванні одних і тих самих норм права, про те, що позовні вимоги фізичної особи, яка не займається підприємницькою діяльністю, до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання включити грошові вимоги (внести зміни) до реєстру кредиторів, підсудна виключно господарським судам України з огляду на конкретні норми чинного законодавства України.

Крім того, у зазначеній постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 у справі № 21-4846а15 позивачем є не фізична особа, не суб`єкт підприємницької діяльності, а певна юридична особа, що в свою чергу свідчить про невідповідність спірних правовідносин даному спору, а тому вказана постанова Верховного Суду України у даному випадку не може бути застосована.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України господарський суд відмовляє у прийнятті заяви, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та кредит" Чернявської Олени Степанівни (відповідач-1) та АТ "Банк "Фінанси та кредит" (відповідач-2) про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Господарський суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її отримання.

Суддя Грєхова О.А.