Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" листопада 2016 р. Справа № 906/990/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

позивач: ОСОБА_1 - підприємець

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (м. Бердичів Житомирської області)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростем" (с. Щеніїв Черняхівського району Житомирської області)

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державне підприємство "Навчально-дослідне господарство "Україна" Державного агроекологічного університету (смт. Черняхів Житомирської області)

про стягнення 39402,68 грн

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача на його користь 29212,24 грн заборгованості, 8219,38 грн пені, 648,00 грн 3% річних, 1323,06 грн інфляційних, які виникли на підставі укладених між сторонами договорів №1-07/15 від 08.07.2015 та № Пр4-07/15СД від 27.07.2015 про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема зазначив, що він здійснював всі перевезення вантажу по маршруту з полів ТОВ "Агростем" на склад ТОВ "А.Т.К." який знаходиться в с. Печанівка Романівського району Житомирської області.

Відповідач та третя особа своїх представників в судове засідання не направили, вимоги ухвали суду не виконали, про причини неявки суд не повідомлено, хоча про час та місце слухання справи повідомлені вчасно та належним чином (а.с. 102-103).

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача та третьої особи своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації права на судовий захист своїх прав та інтересів.

Відповідач своїм правом на участь у засіданні суду та наданні письмових або усних пояснень не скористався, а тому, беручи до уваги те, що неявка в засідання суду відповідача або його представника, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

08.07.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агростем" (замовник/відповідач) укладено договір №1-07/15 про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні (надалі за текстом - договір №1-07/15), відповідно до умов якого замовник (відповідач) доручає, а перевізник (позивач) приймає на себе зобов'язання надати послуги по перевезенню зерна сільськогосподарських культур урожаю 2015 року автомобільним транспортом перевізника (а.с. 09-20).

У п. 3.4 договору №1-07/15 визначено, що ціна договору складається з вартості послуг, вказаних в усіх заявках/актах приймання-передачі наданих послуг.

Розрахунок замовником перевізнику здійснюється по факту за надані послуги на підставі актів приймання-передачі наданих послуг по договору на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками сторін, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня їх підписання (п. 3.5. Договору №1-07/15).

Відповідальність сторін визначено у розділі 6 даного договору, згідно з п. 6.3.1. якого передбачено, що за прострочення оплати виконаних робіт замовник (відповідач) сплачує перевізнику (позивачу) пеню згідно норм діючого в Україні законодавства.

Строк дії Договору №1-07/15, згідно з п. 9.1. - до 30 грудня 2015 року, а в частині розрахунків - до повного проведення розрахунків.

Факт належного виконання позивачем свого зобов'язання по перевезенню вантажів за цим Договором підтверджується наступними доказами:

- заявкою №29/0715 від 24.07.2015 та актом №12 приймання-передачі наданих послуг від 24.07.2015 (а.с. 21-22);

- заявкою №33/0715 від 28.07.2015 та актом №15/1 приймання-передачі наданих послуг від 28.07.2015 (а.с. 26-27).

27.07.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (як перевізник) та ТОВ "Агростем" відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання Договору про спільну діяльність №1 від 13.04.2011 (як замовник) уклали Договір №Пр4-07/15СД надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом по Україні, відповідно до якого замовник доручив, а перевізник прийняв на себе зобов'язання надати відповідно до умов даного договору послуги по перевезенню зерна сільськогосподарських культур урожаю 2015 року автомобільним транспортом перевізника (надалі за текстом - Договору №Пр4-07/15СД) (а.с. 28-38).

Ціна Договору складається з вартості послуг, вказаних в усіх заявках/актах приймання-передачі наданих послуг (п. 3.4. Договору №Пр4-07/15СД).

Згідно п. 3.5. вказаного договору, розрахунок замовником перевізнику здійснюється по факту за надані послуги на підставі актів приймання-передачі наданих послуг по договору на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками сторін, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня їх підписання.

Пунктом 6.3.1. Договору №Пр4-07/15СД передбачено, що за прострочення оплати виконаних робіт замовник сплачує перевізнику пеню згідно норм діючого в Україні законодавства.

Строк дії Договору №Пр4-07/15СД, згідно п. 9.1. - з моменту підписання до 30 грудня 2015 року, а в частині розрахунків - до повного проведення розрахунків.

Факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань перед відповідачем за цим Договором підтверджується наступними доказами:

- заявкою №34/0715 від 03.08.2015 та актом №20СД приймання-передачі наданих послуг від 03.08.2015 (а.с. 40-41);

- заявкою №42/0815 від 05.08.2015 та актом №25СД приймання-передачі наданих послуг від 05.08.2015 (а.с. 39,42).

Розмір оплати і порядок розрахунків сторони погодили у розділі 3 Договору №1-07/15 та Договору №Пр4-07/15СД, зокрема, п. 3.1. якого сторони погодили, що тарифи на транспортні послуги визначаються Додатком №2 до даного Договору та можуть бути змінені лише у разі підписання додаткової угоди до цього Договору згідно п. 5.2.5.

Відповідач свої зобов'язання з оплати наданих послуг за обома Договорами виконав неналежним чином, що змусило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу в сумі 29212,24 грн, позивач вимагав застосування правових наслідків порушення грошового зобов'язання шляхом стягнення пені в сумі 8219,38 грн, 1323,06 грн інфляційних втрат та 3% річних в сумі 648,00 грн.

Докази добровільного задоволення вимог позивача до дати винесення судового рішення відповідачем не подано.

Дослідивши матеріали справи, повно, об'єктивно та всебічно оцінивши в сукупності всі обставини справи в їх сукупності у відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд прийшов до висновку задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналіз укладених між сторонами Договору №1-07/15 від 08.07.2015 та Договору №Пр4-07/15СД від 27.07.2015 за своєю правовою природою є Договором перевезення вантажу, який регулюється главою 64 ЦК України та главою 32 ГК України.

Згідно ст. 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частиною 1 ст. 916 ЦК України зазначено, що за перевезення, зокрема вантажу стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

У ч. 1 ст. 919 ЦК України передбачено, що перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строки оплати транспортних послуг сторони погодили у пункті 3.5. Договору №1-07/15 та Договору №Пр4-07/15СД - по факту за надані послуги на підставі актів приймання-передачі наданих послуг по договору на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками сторін, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня їх підписання.

Відповідачем допущено прострочення сплати коштів за надані позивачем послуги по перевезенню вантажів.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що у договорі №Пр4-07/15СД відповідач одноособово визначений зобов'язаною особою.

Так, господарським судом встановлено, що за договором № 1-07/15 існує заборгованість в сумі 17882,80 грн, яка виникла на підставі акту наданих послуг № 12 від 24.07.2016; за договором № ПР4-07/15СД існує заборгованість в сумі 11329,44 грн яка виникла на підставі акту наданих послуг № 20СД від 03.08.2016.

За таких обставин, господарський суд вважає суму основного боргу в розмірі 29212,24 грн доведеною та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Так, відповідно до ч.2 ст. 509 ЦК України договір є підставою виникнення зобов'язання.

Стаття 526 ЦК України встановлює загальні умови виконання зобов'язань та закріплює основний принцип виконання зобов'язань - принцип належного виконання, що стосується, як суб'єктів, так і предмета, строку чи терміну, місця і способу виконання (статті 527 -545 ЦК України).

За змістом статті 526 ЦК України належне виконання зобов'язання - це передусім виконання його відповідно до умов договору і вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Однією з умов належного виконання зобов'язання є його виконання належними суб'єктами.

Частина перша статті 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

У частині першій статті 527 ЦК України сформульовано загальне правило, відповідно до якого боржник зобов'язаний особисто виконати зобов'язання, а інша сторона (кредитор) повинна особисто прийняти виконання, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

За загальним правилом (ст. 599 ЦК України) зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а саме: належним суб'єктом стосовно належного предмета, в належний строк чи термін, в належному місці і в належний спосіб виконання.

У частині 1 ст. 511 ЦК України передбачено, що зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

У Договорі №Пр4-07/15СД не передбачені випадки, коли зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Окрім того, щодо умов Договору №Пр4-07/15СДВ діє презумпція його правомірності (ст. 204 ЦК України), оскільки станом на 24.11.2016 її в судовому порядку не спростовано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу дії ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язань настають такі правові наслідки як сплата неустойки (штрафу, пені).

Право позивача на стягнення пені за прострочення оплати наданих послуг по перевезенню вантажів згідно норм діючого в Україні законодавства визначене у п.6.3.1 вищезазначених Договорів.

Як роз'яснено в абз. 3 п. 2.1 Постанови ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14 (далі - Постанова ВГСУ № 14) якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Зокрема, таким є Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", який відносить сторін спору до суб'єктів правовідносин, на яких поширюється його дія.

Позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 8219,38 грн, нараховану у розмірі подвійної ставки НБУ за період прострочення з 01.01.2016 по 27.09.2016 включно, виходячи із суми основного боргу 29212,00 грн, що в календарних днях перевищує строк нарахування пені, встановлений у ч.6 ст. 232 ГК України.

Згідно п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, за договором №1-07/15 борг в сумі 17882,80 грн мав бути сплачений до 07.08.2015, отже 6 місячний строк для нарахування закінчився 07.02.2016; за договором №Пр4-07/15СД борг в сумі 11329,44 грн мав бути сплачений до 18.08.2015, отже 6 місячний строк для нарахування пені залічився 17.02.2016.

Враховуючи, що суд перевіряє правомірність нарахування пені в заявленому позивачем періоді, то господарський суд здійснивши перерахунок, доходить висновку, що пеня яка підлягає стягненню становить 1470,70 грн, що включає в себе:

- 816,94 грн пені за договором №1-07/15 за період з 01.01.2016 по 07.02.2016;

- 653,76 грн пені за договором №Пр4-07/15СД за період з 01.01.2016 по 17.02.2016.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за період з 01.01.2016 по 27.09.2016 в сумі 648,00 грн та інфляційних втрат за період з січня 2016 по серпень 2016 в сумі 1323,06 грн.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача (правильність якого перевірена судом) розмір інфляційних становить 1323,06 грн та, відповідно, підлягає задоволенню. Розрахунок 3% річних здійснений з арифметичною помилкою. Сума 3% річних яка підлягає задоволенню становить 646,50 грн. Відповідно в задоволенні 1,50 грн 3% річних суд відмовляє.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Відповідач заперечень з приводу заявлених позовних вимог та доказів сплати боргу суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 29212,24 грн основного боргу; 1470,70 грн пені; 646,50 грн 3% річних; 1323,06 грн інфляційних. В решті позову слід відмовити.

Судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агростем" (12344, Житомирська область, Черняхівський район, с. Щеніїв, вул. Поліщука, 3, код 37376945) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (12344, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1):

- 29212,24 грн основного боргу;

- 1470,70 грн пені;

- 646,50 грн 3% річних;

- 1323,06 грн інфляційних;

- 1140,92 грн судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 29.11.16

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2,3 - сторонам (рек. з повід.),

4 - третій особі