ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" грудня 2016 р.Справа № 924/1015/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., розглянувши матеріали

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м.Київ

до Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" м. Славута, Хмельницької області

про стягнення 1 005 816,60 грн.

Представники сторін:

позивача ОСОБА_1. - за довіреністю №14-95від 18.04.14р.

відповідача ОСОБА_2 - за довіреністю №9 24.02.16р.

Рішення виноситься 01.12.16р. після оголошених в судових засіданнях 31.10.16р. та 22.11.16р. перерв.

В судовому засіданні відповідно до ч.2 ст.85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся із позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача 633 619,07грн. боргу за поставлений відповідно до договору №3436/15-КП-34 від 31.12.14р. природний газ, 274 052,11грн. пені, 21 500,87грн. 3% річних та 76 644,55грн. інфляційних нарахувань.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.

Відповідач у відзиві на позов та представник в судовому засіданні заперечують проти позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних нарахувань та зазначають, що позивачем не доведено, що простроченням оплати по договору підприємству завдано збитки, не встановлено розмір збитків. Звертає увагу суду на майновий стан підприємства відповідача.

Крім того, посилаючись на судову практику просить зменшити розмір нарахованої пені до 0%.

У доповненнях до відзиву від 21.11.16р. відповідач вказує на здійснення помилок позивачем при обрахунку пені, інфляційних та 3% річних, зокрема зазначає, що позивач проводив нарахування на суму боргу за період прострочення, починаючи з місяця, у якому мав бути здійснений платіж, а також проводив нарахування на суму боргу з урахуванням інфляційних. Зауважує, що позивач здійснив нарахування інфляційних за період з 01.05.15р. по 31.05.15р., застосувавши індекс інфляції за червень 2015 року, на суму боргу 319333,60 грн. з врахуванням індексу інфляції за попередні періоди, хоча фактично сума боргу становила 310692,27 грн., як відмічає відповідач.

В судовому засіданні представником відповідача було подано доповнення до письмового відзиву в якому останній повідомляє, що 30.11.16р. набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". Зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня) інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом. Повідомляє, що станом на 01.12.16р. відповідач здійснив оплату за природний газ по Договору №3436/15-КП-34 купівлі-продажу природного газу від 31.12.14р. в сумі 1548927,38 грн., що визнається Позивачем. Звертає увагу суду на те, що позивач здійснює нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат на вищенаведену погашену суму за спожитий природний газ по Договору в розмірі 1548927,38 грн., що суперечить Закону. Враховуючи вищевикладене, відповідач вказує на відсутність правових підстав для стягнення з КП "Славутське житлово-комунальне об'єднання" пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Розглядом наявних матеріалів встановлено наступне.

31.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - продавець) та Комунальним підприємством "Славутське житлово-комунальне обєднання" (далі - покупець) укладено договір № 3436/15-КП-34 купівлі-продажу природного газу (далі - договір), згідно п.1.1 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, установами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ) (п.1.2 договору).

Продавець передає покупцеві з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. газ обсягом до 308,3тис. куб. м.

Відповідно до п.3.3., 3.4 договору приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками Покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акту підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом. Ціна за 1000 куб. м газу становить 5 900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%; податок на додану вартість за ставкою - 20%. Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами - 366,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 6 384,70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 276,94 грн., всього з ПДВ - 7 661,64 грн.

У разі зміни уповноваженим органом ціни на газ та/або тарифів на його транспортування, розподіл і постачання вони є обов'язковими для Сторін за цим договором з моменту введення їх в дію. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу (п.5.1, 5.2, 5.3, 5.5 договору).

Відповідно до п.п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно п.7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору останній у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років (п. 9.3 договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11 договору).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Додатковими угодами №1 від 11.02.15р., №2 від 30.03.15р., №3 від 07.04.15р., №4 від 29.05.15р., №5 від 12.06.15р., №6 від 27.07.15р., №8 від 21.10.15р., №8/9 від 22.10.15р., №11 від 25.11.15р. сторонами вносились зміни в п.5.2 договору щодо ціни газу за 1000 куб.м.

Додатковою угодою №7 від 30.07.15р. сторони доповнили п.6.3 та передбачили, що за наявності заборгованості у Покупця за цим договором Продавець зараховує кошти, що надійшли від Покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості. Кошти, які надійшли від Покупця, будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим Договором.

Додатковою угодою №10 від 02.11.15р. викладено п.6.3 договору у новій редакції та визначено, що оплата за газ здійснюється Покупцем на поточний рахунок Продавця з урахуванням вимог статті 19 Закону України "Про теплопостачання" та зараховується як оплата за газ, поставлений Продавцем Покупцю в порядку, визначеному нормами чинного законодавства. Сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів в призначені платежу посилання на номер договору є обов'язковим.

У разі якщо оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Покупця і на нього надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, Покупець зобов'язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання пункту 6.1 цього договору.

На виконання умов договору ПАТ "НАК Нафтогаз України протягом січня-квітня, жовтня-грудня 2015 року поставив, а КП "Славутське житлово-комунальне обєднання" прийняло природний газ на загальну суму 2 182 546,45грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.01.15р., 28.02.15р., 31.03.15р., 30.04.15р., 31.10.15р., 30.11.15р., 31.12.15р., які скріплені підписами та печатками сторін.

Згідно наданого позивачем переліку операцій по КП "Славутське житлово-комунальне обєднання" за період з 01.01.15р. по 31.07.16р. відповідачем частково сплачено вартість отриманого газу в розмірі 1 548 927,38грн.

Станом на дату винесення рішення заборгованість становить 633 619,07грн.

Оскільки відповідачем заборгованість в добровільному порядку не сплачена, позивач звернувся із позовом до суду. Крім того, ним нараховані та заявлені до стягнення 274 052,11грн. пені, 21 500,87грн. 3% річних та 76 644,55грн. інфляційних нарахувань.

Досліджуючи надані по справі докази та пояснення сторін, судом приймається до уваги таке :

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1 ст.692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом враховується, що господарські відносини між сторонами виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу №3436/15-КП-34 від 31.12.14р., при цьому на виконання договору позивачем переданий, а відповідачем прийнятий природний газ на суму 1 548 927,38грн., що підтверджується актами приймання-передачі.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем частково сплачено вартість отриманого газу. Станом на дату винесення рішення заборгованість становить 633 619,07грн., що не заперечувалось представником відповідача в судових засіданнях.

Зважаючи на викладене, відсутність доказів сплати відповідачем боргу у розмірі 633 619,07грн., позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному розмірі.

Судом приймається до уваги, що відповідач, в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним договором, оплатив поставлений природний газ з порушенням строку оплати, який встановлений п.6.1 договору.

Згідно з ч.3 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, згідно з п.7.2. договору у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору останній у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На підставі зазначеного позивачем нарахована пеня за період з 15.02.15р. по 11.03.15р. у розмірі 4 264,09грн., за період з 15.03.15р. по 16.04.15р. у розмірі 7 765,33грн., за період з 15.04.15р. по 14.10.15р. у розмірі 88 414,35грн., за період з 15.05.15р. по 14.11.15р. у розмірі 28 442,55грн., за період з 15.11.15р. по 15.01.16р. у розмірі 10 504,32грн., за період з 15.12.15р. по 14.06.16р. у розмірі 58 459,76грн., за період з 15.01.16р. по 14.07.16р. у розмірі 76 201,70грн. Всього на суму 274 052,11грн.

Згідно проведеного судом перерахунку розміру пені встановлено, що позивачем невірно визначено період прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання, оскільки ним не враховано, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який стягується пеня. Аналогічна правова позиція викладена у п.1.9 постанови пленуму ВГСУ від 17.12.13 №14. Тому правомірно нарахованою є пеня у розмірі 241 692,03грн.

При цьому, при стягненні пені судом враховується, що згідно з ч.3 ст.551 ЦК України за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, зменшується, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Відповідно, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Аналогічна за змістом і норма ст.233 ГК України, згідно якої у разі, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Судом враховується фінансове становище відповідача, те, що підприємство відповідача є комунальною власністю територіальної громади м. Славута, головною метою діяльності якого є забезпечення надання населенню, підприємствам, установам, організаціям всіх форм власності житлово - комунальних послуг на території м. Славута, основною причиною виникнення боргу за спожитий природний газ є невідшкодована різниця в тарифах на теплову енергію. Крім того, відповідно до балансу на 30.09.16р. підприємство є збитковим.

Судом також враховується, що розмір заявленої до стягнення пені є досить значним, зважаючи на заявлені позивачем вимоги про стягнення також компенсаційних санкцій - 3% річних та інфляційних нарахувань. Тому суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваної з відповідача пеня на 50%, тобто до 120 846,02грн. Така ж правова позиція зазначена Вищим господарським судом України у п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у постанові ВГСУ від 11.02.2013 по справі № 11/5025/581/12.

Тому позовні вимоги в частині стягнення 120 846,02грн. пені обґрунтовані і підлягають задоволенню, а у решті заявленої до стягнення пені належить відмовити.

За приписами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Така ж правова позиція у Постанові Верховного суду України від 12.12.11 в справі № 07/238-10.

За період з 15.02.15р. по 11.03.15 нараховані 3% річних у розмірі 313,98грн., за період з 15.03.15р. по 16.04.15р. у розмірі 388,27грн., за період з 15.04.15р. по 09.12.15р. у розмірі 5 416,75грн., за період з 15.05.15р. по 24.12.15р. у розмірі 1 829,22грн., за період з 15.11.15р. по 15.01.16р. у розмірі 716,34грн., за період з 15.12.15р. по 29.08.16р. у розмірі 5 738,12грн., за період з 15.01.16р. по 29.08.16р. у розмірі 7 098,18грн. Всього на суму 21 500,87грн.

Однак, оскільки позивачем день фактичної сплати боргу безпідставно включено у період часу, за який стягується 3% річних всупереч позиції ВГСУ, викладеній у постанові №14 від 17.12.13, правомірно нарахованими визнаються судом 3% річних у розмірі 18 938,95грн. Відповідно, позовні вимоги в цій частині про стягненення 3% річних визнаються правомірними та підлягають задоволенню, а у решті відмові.

Крім того, за період з березня по грудень 2015р. та з січня по травень 2016 року позивачем нараховані інфляційні втрати у розмірі 76 644,55грн.

Однак, позивачем не враховано, що індекс інфляції, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, визначається Держкомстатом за період, який становить один місяць, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції обчислюється виходячи з суми боргу, що мав місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Тому нарахування індексу інфляції можливе лише на суму простроченої заборгованості, яка існувала не менше як на один місяць та у порядку відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання. Крім того, сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Така ж правова позиція зазначена у п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.13 № та постановах ВГСУ від 20.02.2013р. по справі №16/5025/1011/12, від 16.09.13 по справі №924/831/13.

Позивач також при нарахуванні інфляційних втрат нараховує інфляційні без врахування факту існування суми боргу на останній день кожного місяця, тому згідно проведеного судом перерахунку правомірно нарахованими є інфляційні втрати у розмірі 27 352,08грн. за квітень, листопад та грудень 2015 року. Тому позовні вимоги в цій частині інфляційних визнаються правомірними та підлягають задоволенню, а у решті відмові.

Доводи відповідача про відсутність правових підстав для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат з огляду на набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також посилання на ст.7 Закону, яка передбачає, що на заборгованість за природний газ, використаний на виробництво теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим законом, судом до уваги не приймаються виходячи із наступного.

Відповідно до ст.3 Закону для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Для включення до реєстру підприємства централізованого водопостачання і водовідведення, теплопостачальні і теплогенеруючі організації подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, заяву.

Натомість відповідачем станом на дату винесення рішення на надано доказів на підтвердження включення підприємства у реєстр, чи навіть факту подання заяви. Крім того, не подано доказів, що заявлена до стягнення сума боргу реструктуризована, а саме договору на реструктуризацію боргу із відповідним органом виконавчої влади, як то передбачає ст.5 зазначеного Закону.

Стаття 7 Закону передбачає списання нарахованих на заборгованість за природний газ, погашену до набрання чинності цим законом неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, однак відсутній механізм та порядок проведення списання. Крім того, відповідачем не надано доказів здійснення списання.

Поряд із цим судом зауважується, що відповідач не позбавлений можливості скористатись правом на списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних та реструктуризацію заборгованості відповідно до положень Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" і на стадії виконання рішення суду.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 633 619,07грн. боргу, 120 846,02грн. пені, 18 938,95грн. 3% річних та 27 352,08грн. інфляційних.

Відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат судом врахований п. 3.17.4. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до якого судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 15, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ до Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" м. Славута, Хмельницької області про стягнення 1 005 816,60 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" м. Славута, Хмельницької області вул. Миру, будинок 14А () на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Київ вул. Б. Хмельницького, 6 () 633619,07грн. (шістсот тридцять три тисячі шістсот девятнадцять гривень 07 коп.) боргу, 120846,02 грн. (сто двадцять тисяч вісімсот сорок шість гривень 02 коп.) пені, 18938,95грн. (вісімнадцять тисяч девятсот тридцять вісім гривень 95 коп.) 3% річних, 27 352,08грн. (двадцять сім тисяч триста пятдесят дві гривні 08коп.) інфляційних нарахувань та 13 824,03грн. (тринадцять тисяч вісімсот двадцять чотири гривні 03 коп.) судового збору.

Видати наказ.

У позові про стягнення 153206,10 грн. пені, 2561,92грн. 3% річних та 49292,47грн. інфляційних нарахувань відмовити.

Повний текст рішення складено 05.12.2016р.

Суддя М.Є. Муха

Віддрук. 3 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6), 3 - відповідачу (30000, Хмельницька область, м. Славута, вул. Миру, буд.14А).