ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" листопада 2016 р.Справа № 916/2950/16

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 - на підставі довіреності № б/н від 14.04.2016р.;

Від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НОВА ПОШТА до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Рибоконсервний завод ДУНАЙ про стягнення заборгованості у сумі 7 549,66 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 03.11.2016р. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НОВА ПОШТА, звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Рибоконсервний завод ДУНАЙ про стягнення заборгованості у сумі 7 549,66 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.11.2016 року було порушено провадження у справі № 916/2950/16 з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідач засідання суду не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштового відправлення (вх.№44506/16 від 28.11.2016р.).

Приймаючи до уваги, що судові відправлення скеровувалися на адресу відповідача зазначеною в позовній заяві та підтвердженою витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 05.09.2016р. та отримані ним, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

30.11.2016 року після повернення з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частину рішення по справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

05.02.2016 року між ТОВ «НОВА ПОШТА» (надалі - Позивач) та ТОВ«РИБОКОНСЕРВНИЙ ЗАВОД «ДУНАЙ» (надалі - Відповідач) було укладено договір про надання транспортно-експедиторських послуг № 101165 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 5.1. Договору, оплата вартості наданих Експедитором послуг відбувається за чинними тарифами Експедитора шляхом перерахування Замовником на поточний рахунок Експедитора коштів у розмірі 100 % вартості наданих послуг упродовж 2 (двох) банківських днів після виконання замовлення на підставі актів наданих послуг Експедитора.

Згідно п. 6.3.1. Договору, за несвоєчасну сплату наданих послуг з перевезення, вантажу, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення платежу та 30% річних від суми заборгованості.

На виконання умов договору, позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиторські послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними між сторонами актами приймання-передачі виконаних робіт, а саме:

НП/59-000488 від 20.05.2016 р. на суму 5 285,00 грн.;

НП/59-000528 від 31.05.2016 р. на суму 263,83 грн.;

НП/59-000600 від 10.06.2016 р. на суму 235,00 грн.;

НП/59-000690 від 30.06.2016 р. на суму 40,00 грн.

Однак, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, відповідач, оплату за надані за договором послуги не здійснив.

З наведених підстав ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НОВА ПОШТА, звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Рибоконсервний завод ДУНАЙ про стягнення заборгованості у сумі - 5 823,83 грн., пені в розмірі - 891,23 грн. та 30% річних у розмірі - 834,60 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами склались на підставі укладеного між ними 05.02.2016 року договору про надання транспортно-експедиторських послуг №101165.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

На виконання умов договору, позивачем було надано відповідачу транспортно-експедиторські послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними між сторонами актами приймання-передачі виконаних робіт, а саме:

НП/59-000488 від 20.05.2016 р. на суму 5 285,00 грн.;

НП/59-000528 від 31.05.2016 р. на суму 263,83 грн.;

НП/59-000600 від 10.06.2016 р. на суму 235,00 грн.;

НП/59-000690 від 30.06.2016 р. на суму 40,00 грн.

Однак, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, відповідач, оплату за надані за договором послуги не здійснив та на направлені претензії ніяким чином не відреагував.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Перевіривши надай позивачем розрахунок суми заборгованості, дослідивши докази у їх сукупності суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення суми осново боргу в розмірі 5 823,83 грн. у повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 891,23 грн. та 30% річних у розмірі 834,60 грн.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є господарські санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно п. 6.3.1. Договору, за несвоєчасну сплату наданих послуг з перевезення, вантажу, замовник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день прострочення платежу та 30% річних від суми заборгованості.

Частиною шостою статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відтак частина шоста статті 232 ГК України передбачає строк та порядок, у межах якого нараховуються штрафні санкції, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

За приписами ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Судом встановлено, що позивачем під час розрахунку штрафних санкцій здійснено арифметичні помилки, у зв'язку із чим, за допомогою системи Ліга-Закон судом здійснено власний розрахунок суми 30% штрафу та пені, що підлягають стягненню з відповідача за порушення зобовязання по своєчасності оплати за договором та встановлено належний розмір, а саме: 30% річних у сумі 763,31 грн. та пені у сумі 811,93 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 30% річних та пені.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Згідно статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НОВА ПОШТА до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Рибоконсервний завод ДУНАЙ про стягнення заборгованості у сумі 7 549,66 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Рибоконсервний завод ДУНАЙ (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, буд. 4А; ) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НОВА ПОШТА (36039, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 57; ) суму основного боргу у розмірі 5 823 /пять тисяч вісімсот двадцять три/ грн. 83 коп., пеню в сумі 811 /вісімсот одинадцять/ грн. 93 коп., 30% річних в сумі 763 /сімсот шістдесят три/ грн. 31 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 350 /одна тисяча триста пятдесят/ грн. 51 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 05 грудня 2016 р.

Суддя Ю.О. Зайцев