РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р. Справа № 918/542/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Саврій В.А. ,

судді Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання Дика А.І.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Полтавській області на рішення господарського суду Рівненської області від "12" вересня 2016 р. у справі № 918/542/16 (суддя Політика Н.А.)

за позовом Державної екологічної інспекції у Полтавській області

до Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А."

про стягнення в сумі 223 648 грн. 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Державна екологічна інспекція у Полтавській області (далі Інспекція) звернулася до господарського суду Рівненської області з позовом посилаючись на те, що у листопаді 2015 року на території потужностей Представництва "Тодіні Коструціоні ОСОБА_3П.А." (далі Представництво) державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства, в ході якої був зафіксований факт здійснення відповідачем самовільного користування надрами (підземними водами) для задоволення виробничих потреб підприємства при відсутності спеціального дозволу на користування надрами, у звязку з чим державі було заподіяно збитки в розмірі 223 648 грн. 00 коп. У звязку з тим, що вказане правопорушення, на думку Інспекції, відбулося через неналежне виконання відповідачем покладеного на нього обовязку щодо охорони і використання надр на підвідомчій йому території, однак останній відмовляється в добровільному порядку відшкодувати заподіяну державі шкоду, позивач, посилаючись на статті 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", статтю 65 Кодексу України про надра та статті 1166, 1172 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), просив суд стягнути з Представництва вищенаведену суму грошових коштів.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 12.09.2016 у справі №918/542/16 у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити повністю.

В обґрунтування підстав для його скасування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Представництво заперечує її доводи, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.10.2016 колегією суддів у складі: головуючий суддя Демянчук Ю.Г., суддя Саврій В.А., суддя Савченко Г.І. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.12.2016.

В судове засідання прибули представники скаржника та відповідача, які надали суду усні пояснення по суті доводів та заперечень, викладених відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. При цьому апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наступне.

З 4 по 24 листопада 2015 року державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища в Полтавської області згідно плану заходів Державної екологічної інспекції у Полтавській області на IV квартал 2015 року на території розміщення потужностей Представництва було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства, за результатами якої було складено відповідний акт №239/01-01-14 (а.с. 9-16).

Перевіркою встановлено факт здійснення відповідачем самовільного користування надрами (підземними водами) на земельній ділянці на території виробничої бази Хорольської міжгосподарівської пересувної шляхової дільниці №22 по вулиці Фрунзе, 116 у місті Хорол Полтавської області для задоволення виробничих потреб підприємства при відсутності спеціального дозволу на користування надрами, що є порушенням статей 16, 19, 21, 23 Кодексу України про надра.

У звязку із виявленими порушеннями на спеціаліста з питань екології Представництва ОСОБА_4 11 грудня 2015 року складено протокол про адміністративне правопорушення № 003515, передбачене статтями 47, 60, частиною 2 статті 61, статтями 82-1, 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за результатами розгляду якого старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Полтавської області ОСОБА_5 винесено постанову від 11 грудня 2015 року № 05-22-673, за якою спеціаліста з питань екології Представництва ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 47, 60, частиною 2 статті 61, статтями 82-1, 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 544 грн. 00 коп. (а.с. 30).

Місцевим господарським судом встановлено, що вищенаведена сума штрафу була сплачена у добровільному порядку, що підтверджується копією відповідного платіжного доручення від 16.12.2015 року №10018 (а.с. 31).

За наслідками перевірки Державною екологічною інспекцією у Полтавській області відповідно до ОСОБА_1 розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20 липня 2009 року № 389, проведено розрахунок збитків, заподіяних Представництвом самовільним водокористуванням водних ресурсів при відсутності спеціального дозволу на користування надрами на суму 223 648 грн. 00 коп. виходячи з обсягу фактично відібраної зі свердловини № 3 води, який у період з 01.04.2014 року по 31.12.2014 року становив 5800 м3.

Держекоінспекцією на адресу відповідача було направлено претензію № 37/02-08 від 29.02.2016 щодо відшкодування заподіяних державі збитків.

Відмова Представництва відшкодувати державі заподіяні збитки у добровільному порядку стала підставою звернення з позовом до суду.

При прийнятті рішення, колегія суддів також виходить з наступного.

Частиною 1 статті 149, статтею 151 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб'єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до Водного кодексу України (далі - ВК України) підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (є корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 1994 року № 827).).

Стаття 2 ВК України містить посилання на гірничі відносини, які виникають під час користування водними об'єктами та регулюються відповідним законодавством України.

Тобто прісні підземні води - це природний ресурс із подвійним правовим режимом, а тому, використовуючи підземні води, слід керуватися і водним законодавством, і законодавством про надра.

Відповідно до частин 1, 3 статті 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями статей 46, 48 ВК України встановлено, що водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування це забір води з водних об'єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об'єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спеціальне водокористування, так і спеціального дозволу на користування ділянкою надр. При цьому спеціальний дозвіл на користування надрами дає право на видобування підземних вод, а дозвіл на спеціальне водокористування право на їх використання.

Разом з тим, Кодекс України про надра передбачає випадки, за яких господарюючі суб'єкти мають право видобувати підземні води без спеціального дозволу (стаття 21 вказаного кодексу).

Згідно частини 1 статті 23 Кодексу України про надра землевласники та землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Таким чином, видобувати підземні води без спеціальних дозволів в обсязі, що не перевищує 300 кубічних метрів на добу, суб'єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток підземних вод для здійснення господарської діяльності вимагає отримання спеціального дозволу уповноваженого державою органу.

З матеріалів справи вбачається, що Представництво протягом квітня-грудня 2014 року зі свердловини № 3 за адресою: Полтавська область, місто Хорол, вулиця Фрунзе, 116, видобуло 5800 м3 підземних вод, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією звіту відповідача про використану воду та інформації щодо кількості видобутої води з водних свердловин Представництва (а.с. 25-26). У той же час позивачем не було надано суду жодних доказів, які б свідчили про перевищення відповідачем рівня продуктивності водозаборів підземних вод, тобто видобування вказаних вод у розмірі 300 кубічних метрів на добу чи більше.

Так, при використанні 5800 м3 води протягом 9 місяців (з 1 квітня 2014 року по 31 грудня 2014 року), середньодобовий забір води зі свердловини відповідача № 3 в середньому становитиме 21,5 м3 води, що майже в 15 разів менше встановленого статтею 23 Кодексу України про надра граничного розміру добового видобування води, необхідного для можливості видобування підземних вод для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання без спеціальних дозволів та гірничого відводу.

15.04.2014 року Представництво отримало дозвіл на спеціальне водокористування №0103/Пол терміном дії по 21.03.2019 року (а.с. 21-22).

Згідно наведеного дозволу водокористування дозволяється при дотриманні наступних умов: забір підземних вод не більше 84,828 м3 на добу (менше 300 кубічних метрів) та 25,703 тис. м3 на рік. У той же час проведеною працівниками позивача перевіркою дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства було встановлено, що ліміти забору та використання води Представництвом дотримуються.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2015 року між Представництвом та Кременчуцькою КГЕ КП "Південукргеологія" був укладений договір на виконання робіт з юридичними особами № 48/8, за умовами якого останнє, зокрема, зобовязалося надати Представництву науково-технічні послуги, повязані з виконанням робіт по складанню пояснювальної записки для отримання спеціального дозволу на користування надрами для водозабору відповідача, розташованому на території виробничої бази Хорольської міжгосподарівської пересувної шляхової дільниці № 22 по вулиці Фрунзе, 116 у місті Хорол Полтавської області.

Вказана угода підписана уповноваженими представниками її сторін та скріплена печатками зазначених субєктів господарювання.

Дослідивши зміст даного правочину, зокрема, його предмет та мету укладення в сукупності з іншими матеріалами справи, суд дійшов висновку про те, що підписанням наведеного договору Представництво фактично розпочало процес отримання відповідного дозволу на користування надрами за вищенаведеною адресою.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі" від 8 грудня 2015 року № 867-VIII землевласники і землекористувачі, які на момент набрання чинності цим Законом розпочали відповідно до вимог законодавства процес отримання спеціальних дозволів та гірничого відводу, не потребують з моменту набрання чинності цим Законом таких спеціальних дозволів та гірничого відводу для видобування підземних вод (крім мінеральних), а також не несуть відповідальності за видобування до набрання чинності цим Законом підземних вод (крім мінеральних) без таких спеціальних дозволів та гірничого відводу у разі, якщо таке видобування здійснювалося в обсягах, передбачених частиною першою статті 23 Кодексу України про надра.

Враховуючи вищенаведені факти, а також зважаючи на наявність у відповідача дозволу на спеціальне водокористування від 15 квітня 2014 року № 0103/Пол терміном дії по 21 березня 2019 року, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з Представництва заявленої Інспекцією до стягнення суми збитків у звязку з прямою вказівкою Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в агропромисловому комплексі" на звільнення від відповідальності землекористувачів, які на момент набрання чинності цим Законом розпочали відповідно до вимог законодавства процес отримання спеціальних дозволів та гірничого відводу, за видобування до набрання чинності цим Законом підземних вод (крім мінеральних) без таких спеціальних дозволів та гірничого відводу.

Посилання інспекції на те, що Представництво не є землекористувачем земельної ділянки на території виробничої бази Хорольської міжгосподарівської пересувної шляхової дільниці № 22 по вулиці Фрунзе, 116 у місті Хорол Полтавської області, де проводився видобуток підземних вод, правомірно відхилені місцевим судом з огляду на таке.

13.03.2013 року між Представництвом та Хорольською міжгосподарською пересувною шляховою дільницею № 22 був укладений договір оренди № KHR/R/6-13, за умовами якого остання передала відповідачу в строкове платне користування асфальто-бетонну площадку для складування матеріалів та техніки (а.с. 17).

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками його сторін та скріплений печатками цих субєктів господарювання.

За змістом пункту 1.5 наведеної угоди крім обєкту оренди орендодавець на час дії договору безоплатно надає відповідачу право користування прилеглою до обєкту оренди земельною ділянкою загальною площею 2500 м2.

Слід також зазначити, що у виданому Представництву дозволі на спеціальне водокористування від 15.04.2014 року № 0103/Пол місцезнаходження свердловини було зазначено на території виробничої бази Хорольської міжгосподарівської пересувної шляхової дільниці № 22 по вулиці Фрунзе, 116 у місті Хорол Полтавської області, що збігається з адресою земельної ділянки, наданої відповідачу в користування за вищенаведеним правочином.

За таких обставин посилання Інспекції на те, що відповідач не є землекористувачем зазначеної земельної ділянки, є необгрунтованими.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідач не може нести майнову відповідальність за самовільне користування надрами, оскільки він здійснював використання підземних вод для власних господарсько-побутових потреб, що не перевищувало 300 кубічних метрів на добу на підставі дозволу на спеціальне водокористування, що з урахуванням приписів частини 3 статті 19 та частини 1 статті 23 Кодексу України про надра звільняє водокористувача від обов'язку отримання спеціального дозволу, та не є самовільним.

Вказаної правової позиції також дотримується Верховний Суд України, що, зокрема, викладено в постанові від 01.04.2015 у справі № 922/2610/14.

З огляду на викладене позовні вимоги Державної екологічної інспекції у Полтавській області є необґрунтованими та такими, в задоволені яких вірно відмовлено судом першої інстанції.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Рівненської області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Судовий збір за подання апеляційної скарги згідно зі ст.49 ГПК України покладається на позивача/скаржника у зв'язку із відмовою у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 12.09.2016 у справі №918/542/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Полтавській області без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 918/542/16 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Савченко Г.І.