ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 Справа № 917/1575/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз Збут", вул. Козака, 2-А, м. Полтава, 36020

до Комунального закладу "Новосанжарський центр первинної медико-санітарної допомоги", вул. Шевченка, 51/49, смт. Нові Санжари, Полтавська область, 39300

про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 29 від 04.10.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність б/н від 25.10.2016

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості за договором на постачання природного газу №ПБ-35-З/Б у розмірі 7950,52 грн, з яких: 302,34 грн - 3% річних, 4427,88 грн - пеня, 3220,30 грн - інфляційні.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та наполягав на його задоволенні, в обґрунтування позову посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу в частині своєчасного здійснення розрахунків.

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечує, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими; зазначає, що вживаються всі заходи щодо уникнення прострочення грошових зобов'язань по договору; проплати за використаний природний газ здійснюються в межах виділених асигнувань по мірі надходження коштів.

Розглянувши матеріали справи суд встановив:

09.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз Збут" (Постачальник) та Комунальний заклад "Новосанжарський центр первинної медико-санітарної допомоги" (Споживач) уклали договір на постачання природного газу №ПБ-35-3/Б.

Відповідно до п. 1.1 договору Постачальник постачає природний газ Споживачеві, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 3.7. договору, визначено, що розрахунковим періодом за договором є відповідний розрахунковий місяць. Розрахунки Споживача за природний газ здійснюються за розрахунковий період, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, у наступному порядку: щомісячної 100% поточної оплати договірного обсягу постачання газу, визначеного в додатку до договору протягом місяця поставки природного газу.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 7 числа місяця, наступного за розрахунковим.

На виконання умов договору ТОВ "Полтавагаз Збут" надавало відповідачу послуги з постачання природного газу за період січень-квітень 2016 року, що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, підписаними сторонами без застережень, а саме: в січні 2016 року в об'ємі 12,757 тис. куб. м. на загальну суму 99025,45 грн, в лютому 2016 року в об'ємі 20,035 тис. куб. м. на загальну суму 151697,81 грн, в березні 2016 року в об'ємі 14,907 тис. куб. м. на загальну суму 113156,66 грн, в квітні 2016 року в об'ємі 6,352 тис. куб. м. на загальну суму 48057,71 грн.

За об'єм природного газу, спожитий в січні 2016 року з остаточним терміном оплати 09.02.2016 відповідач повністю розрахувався лише 24.02.2016, чим допустив прострочення платежу на 15 днів.

За об'єм природного газу, спожитий в лютому 2016 року з остаточним терміном оплати 07.03.2016 відповідач повністю розрахувався лише 15.03.2016, чим допустив прострочення платежу на 7 днів.

За об'єм природного газу, спожитий в березні 2016 року з остаточним терміном оплати 07.04.2016 відповідач повністю розрахувався лише 18.04.2016, чим допустив прострочення платежу на 10 днів.

За об'єм природного газу, спожитий в квітні 2016 року з остаточним терміном оплати 10.05.2016 відповідач повністю розрахувався 12.05.2016, чим допустив прострочення платежу на 1 день.

Враховуючи те, що відповідачем договірні зобов'язання в частині своєчасного проведення розрахунків не виконувалися, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною 3 ст. 631 Цивільного кодексу України визначено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Згідно з ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України на зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше.

Сторони за договором на постачання природного газу № ПБ-35-З/Б укладеним 09.02.2016, поширили його умови на відносини, що виникли між ними з 01.01.2016, у звязку з поставкою позивачем відповідачу природного газу до укладення даного договору, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, не суперечить ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України.

Отже, передбачені договором № ПБ-35-3/Б строки оплати природного газу і відповідальність за порушення цих строків мають застосовуватися до відносин сторін, які виникли між ними з 01.01.2016 у звязку з поставкою позивачем відповідачу природного газу до укладення цього договору, але не раніше ніж з 09.02.2016 - дня укладення договору № ПБ-35-3/Б. Тобто, позивач має право застосовувати до відповідача передбачену договором №ПБ-35-3/Б та чинним законодавством відповідальність за прострочення оплати, поставленого у січні 2016 року природного газу, не раніше як з 09.02.2016 - дня укладення цього договору.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 8.2 договору передбачено, що у разі прострочення виконання Споживачем своїх зобов'язань в частині оплати за спожитий природний газ, у порядку визначеному цим договором, Споживач зобов'язаний сплатити на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком здійсненим позивачем та перевіреним судом до стягнення з відповідача підлягає пеня у розмірі 4427,88 грн за період з 09.02.2016 по 11.05.2016 (включно).

Крім того, до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Суд, задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 302,34 грн - 3% річних за період з 09.02.2016 по 11.05.2016 (включно) та 3220,30 грн інфляційних втрат за період лютий, квітень 2016 року

Заперечення відповідача судом відхиляються виходячи з наступного:

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального закладу "Новосанжарський центр первинної медико-санітарної допомоги", вул. Шевченка, 51/49, смт. Нові Санжари, Полтавська область, 39300 (, р/р 4442 в УДКСУ в Новосанжарському районі, Полтавської області, МФО 831019 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавагаз Збут", вул. Козака, 2-А, м. Полтава, 36020, п/р 4776 в філії - Полтавське управління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 331467, () 302,34 грн - 3% річних, 4427,88 грн пені, 3220,30 грн інфляційних втрат, 1378,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.12.2016

Суддя Д.М. Сірош