номер провадження справи 7/46/16-4/104/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2016 Справа № 908/904/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Газова станція, м. Бердянськ, Запорізька область

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, м. Запоріжжя

про укладання договору розподілу природного газу

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі: головуючий суддя Зінченко Н.Г., судді Колодій Н.А., Носівець В.В.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_2, довіреність б/н від 3012.2014р.;

від відповідача ОСОБА_3, довіреність №19/0003 від 04.01.2016р.;

До господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Газова станція, м. Бердянськ, Запорізька область з позовною заявою до ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, м. Запоріжжя про укладання договору розподілу природного газу.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії від 22.09.2016р., в звязку зі звільнення судді Серкіза С.А., справу №908/904/16 було передано на розгляд колегії у складі: головуючий Кутіщева-АрнетН.С., суддя Дроздова С.С., суддя Н.А. Колодій, та справу призначено до розгляду на 17.10.2016р.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2016р., враховуючи закінчення повноважень судді Кутіщевої-Арнет Н.С. на підставі Постанови ВРУ від 22.09.2016р. №1600-VII, справу передано головуючий Зінченко Н.Г., суддя Дроздова С.С., суддя Н.А. Колодій.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 13.10.2016р., враховуючи перебування станом на 17.10.2016 р. судді господарського суду Запорізької області Дроздової С.С., у відпустці, справу передано головуючий Зінченко Н.Г., судді Колодій Н.А., Носівець В.В.

Ухвалою суду від 13.10.2016р. прийнято справу № 908/904/16 до розгляду, присвоєно справі номер провадження 7/46/16 4/104/16, судове засідання призначено на 17.10.2016 р. В судовому засіданні 17.10.2016 р., на підставі ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до 18.10.2016р. В судовому засіданні 18.10.2016р., оголошено перерву до 01.11.2016р. , потім до 18.11.2016р.

В судовому засіданні 18.11.2016р. справу розглянуто, прийнято та оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на ст., ст. 187, 179 ГК України, Законом України «Про ринок природного газу», Кодексу Газорозподільних систем, і, з урахуванням наданих письмових пояснень по справі полягають в тому, що ТОВ «Газова станція» експлуатує автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію по вул. Приазовська, 114-В у м. Бердянськ, Запорізької області. ПАТ «Запоріжгаз» є суб'єктом господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою (Оператор ГРМ), до якої підключено об'єкт АГНКС, що експлуатується ТОВ «Газова станція». Постачання природного газу до об'єкту газоспоживання забезпечується постачальником ТОВ «Інтер Енерго Трейд» за договором № Г-031/14 від 01.04.2014 р. Розподіл природного газу забезпечувався ПАТ «Запоріжгаз» за договором № Т-ПР-21018 від 10.12.2012 р. Однак, Постановою від 30.09.2015 р. № 2498 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг затвердила нову редакцію типового договору розподілу природного газу (далі - Типовий договір розподілу природного газу). У відповідності до ч. З зазначеної постанови суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, зобов'язано привести свої договірні відносини у відповідність до вимог Типового договору розподілу природного газу на протязі трьох місяців з дати набуття чинності даної постанови. Постанова набрала чинності 01.12.2015 р. Зазначений строк на переукладання договору збіг 01 березня 2016 р. Вимоги Постанови НКРЕКП залишились невиконані ПАТ «Запоріжгаз», договір з ТОВ «Газова станція» не укладено. З 27.11.2015 р. набула чинності Постанова НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 «Про затвердження кодексу газорозподільних систем». Порядок укладання договору розподілу природного газу передбачає підписання споживачем заяви-приєднання з персоніфікованими даними споживача та його об'єкта, яку Оператор ГРМ зобов'язаний направити на адресу споживача супровідним листом за формою додатка 3 до Типового договору розподілу природного газу. Недотримання (порядку укладання договору розподілу природного газу може бути підставою для відмови в його укладанні згідно п. 8 гл.З розділу VI Кодексу ГРС. ТОВ «Газова станція» виконані всі необхідні умови для забезпечення доступу до ГРМ, у тому числі щодо комерційного обліку природного газу. Для проведення розрахунків за спожитий природний газ ТОВ «Газова станція» використовує вузол обліку природного газу, оснащений лічильником газу ВРСГ-1 виробництва НВП «ИРВИС» РФ № 3550. За заявою відповідача у лютому 2016 року зазначений лічильник пройшов позачергову повірку. За результатами якої лічильник визнано придатним до застосування. З метою захисту своїх прав споживача ТОВ «Газова станція» в порядку, передбаченому статтею 58 Закону України «Про ринок природного газу», звернулося зі скаргою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Для вирішення спірного питання між ПАТ «Запоріжгаз» і ТОВ «Газова станція» НКРЕКП 10.03.2016 року була проведена спільна нарада за участю представників сторін. Згідно протоколу наради було прийнято рішення згідно якого, серед іншого, ПАТ «Запоріжгаз» зобов'язано надати ТОВ «Газова станція» заяву-приєднання до договору розподілу природного газу за умови надання позивачем до ПАТ «Запоріжгаз» чинного договору оренди об'єкта газоспоживання. Листом № 29 від 12.03.2016 р. ТОВ «Газова станція» надало на адресу ПАТ «Запоріжгаз» договір оренди об'єкта нерухомості на 5ти аркушах. Втім, заяву - приєднання до договору розподілу на адресу ТОВ «Газова станція», у визначений в протоколі наради строк, направлено не було, чим порушено права та інтереси позивача. Зазначає, що без укладеного договору розподілу неможливе постачання природного газу, що забезпечується постачальником ТОВ «Інтер Енерго Трейд» та взагалі робота підприємства «Газова станція». Крім того, вказує, що необхідність ведення Реєстру засобів вимірювальної техніки було передбачено Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» №113/98-ВР від 11.02.1998, який з 01.01.2016 р. втратив чинність. Наказ Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 22.08.2005 р. № 218, яким було затверджено Положення про ведення Реєстру ЗВТ втратив чинність 23.08.2016 р. Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» № 1314-УП від 05.06.2014 р., який набув чинності 01.01.2016 року, передбачено ведення Реєстру затверджених типів ЗВТ. Згідно пункту 1 розділу 11 Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 1161 від 13.07.2016 р. унесенню до Реєстру підлягають типи ЗВТ. затверджені призначеними органами з оцінки відповідності. Процедура проведення оцінки відповідності передбачена статтею 16 Закону про метрологію. Так, пункт і цієї статті говорить про те, що оцінка відповідності законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки вимогам технічних регламентів, у тому числі первинна повірка та затвердження типу засобу вимірювальної техніки, проводиться у разі, коли це передбачено відповідними технічними регламентами. 13.01.2016 р. Кабінет ОСОБА_4 України своєю постановою № 94 затвердив Технічний регламент законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. проходженню процедури оцінки відповідності та занесенню до Реєстру затверджених типів ЗВТ підлягають лише ті ЗВТ, які тільки надаються для продажу на ринку та/або тільки вводяться в експлуатацію. Для ЗВТ, які введенні в експлуатацію до набрання чинності Законом про метрологію та які продовжують експлуатуватись законодавець передбачив спеціальну процедуру повірку. Лічильник газу, що використовує ТОВ «Газова станція» у 2016 році пройшов позачергову (за заявою відповідача) повірку з позитивними результатами. Процедурам оцінки відповідності, затвердження типу, отримання сертифікату відповідності чи унесенню до Реєстру затверджених типів ЗВТ спірний лічильник не підлягає в силу закону. Враховуючи викладене, позивач просить позов задовольнити та зобовязати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю Газова станція договір розподілу природного газу шляхом направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Газова станція заяви-приєднання до типового договору природного газу, в редакції Постанови НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498, з персоніфікованими даними щодо комерційного вузла обліку, оснащеного лічильником газу ВРСГ-1 виробництва НВП «ИРВИС» РВ №3550.

Відповідач проти позову заперечив, заявлені позовні вимоги вважає безпідставними та необґрунтованими, свої заперечення мотивує наступним. 10.12.2012 року між ПАТ «Запоріжгаз» та ТОВ «Газова станція», що здійснює роздрібну торгівлю стисненим природним газом через автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію (далі - АГНКС), розташовану по вул. Приазовський,114-в у м. Бердянську, було укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № ТП-ПР-21018 та договір на розподіл природного газу № ТП-Р-21018. За умовами договорів, в якості комерційного вузла обліку природного газу сторони погодили використовувати лічильник газу ВРСГ-1 виробництва НВП «ИРВИС» РФ № 3550. Комплекс АГНКС експлуатується ТОВ «Газова станція» з січня 2013 року на підставі договору оренди нерухомості № 2 від 01.10.2012 року. Комплекс АГНКС було побудовано та введено в експлуатацію, на підставі договору про спільну діяльність від 05.07.2007 року № б/н, ВАТ «АТП № 12357» та ТОВ «Спецпослуга» у 2008 році. Згідно з робочим проектом 1411/7-Л-ГСВ об'єкт оснащено вузлом обліку природного газу на базі вихрового витратоміра-лічильника ВРСГ-1, виробництва НВП «ИРВИС» РФ № 3550 На час встановлення лічильника ВРСГ-1 та введення його в експлуатацію у 2008 році, він був занесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за №15871-00. 17.12.2009 року, у зв'язку з припиненням серійного виробництва, лічильник газу ВРСГ-1 був вилучений з Державного реєстру. Станом на 2009 рік та наступні роки, використання лічильника такого типу в якості комерційного вузла обліку газу не відповідало вимогам чинного законодавства. Про необхідність замінити лічильник газу на той, тип якого занесений до Державного реєстру, Відповідач неодноразово повідомляв ТОВ «Газова станція» листами № 08/31-637 від 16.09.2013 року, № 48/10615 від 21.11.2014 року, та №286 від 09.02.2015 року. У січні 2015 року лічильник газу ВРСГ-1 ТОВ «Газова станція» вийшов з ладу та 26 січня 2015 року, у присутності представника Позивача, був демонтований для ремонту. У ОСОБА_4 демонтажу лічильника, представником ПАТ «Запоріжгаз» було зроблене застереження про невідповідність типу лічильника газу вимогам, які ставляться для комерційних вузлів обліку газу відповідними нормативно-правовими актами. ТОВ «Газова станція» не звернуло уваги на вимоги ПАТ «Запоріжгаз», здійснило ремонт та повірку лічильника ВРСГ-1 та звернулося до ПАТ «ЗАПОРІЖГАЗ» з листом, яким повідомило про завершення ремонту лічильника та необхідність направлення представника ПАТ для прийняття лічильника після повірки, з метою використання його в якості комерційного вузла обліку на АҐНКС. Після відмови ПАТ «Запоріжгаз» використовувати лічильник ВРСГ-1 в якості комерційного вузла обліку газу, ТОВ «Газова станція» звернулось до Запорізького територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - ЗТВ АМКУ) зі скаргою на дії ПАТ. 19.08.2015 року ЗТВ АМКУ прийняло рішення № 33-рш, яким дії ПАТ «Запоріжгаз», що полягали у безпідставній відмові у використанні ТОВ «Газова станція» лічильника газу ВРСГ-1 виробництва НВП «ИРВИС» РФ № 3550, передбаченого проектною документацією та умовами договорів для комерційного обліку природного газу на комплексі АГНКС, розташованому за адресою. Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Приазовська,114-в, в наслідок чого неможливо відновлення газопостачання на зазначений об'єкт, визнано порушенням законодавства про захист економічної конкуренції. ПАТ «Запоріжгаз» було зобов'язане припинити порушення, шляхом використання для проведення взаєморозрахунків за обсяг протранспортованого та реалізованого природного газу на АГНКС показань лічильника газу ВРСГ-1 виробництва НВП «ИРВИС» РФ № 3550, передбаченого проектною документацією та договорами на постачання та розподіл природного газу. ПАТ «Запоріжгаз» не погодилося із зазначеним рішенням та оскаржило його до Господарського суду Запорізької області. Рішенням у справі № 908/4755/15 від 09.10.2015 року позов було задоволено, рішення ЗТВ АМКУ визнане недійсним. Постановою від 16.12.2015 року Донецького апеляційного господарського суду, винесеною за результатами розгляду апеляційних скарг ЗТВ АМКУ та ТОВ «Газова станція», рішення суду першої інстанції було скасовано. На постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.12.2015 року ПАТ «Запоріжгаз» була подана касаційна скарга до Вищого господарського суду України, яка була задоволена, оскаржувана постанова Донецького апеляційного господарського суду скасована, а рішення Господарського суду Запорізької області від 09.10.2015 року, залишене в силі. Тобто остаточним судовим рішенням був спростований обов'язок ПАТ «Запоріжгаз» використовувати спірний лічильник в якості складової комерційного вузла обліку природного газу. На теперішній час дія договору на розподіл природного газу № ТП-Р-21018 від 10.12.2012 року припинена, у зв'язку із небажанням ПАТ «Запоріжгаз» продовжувати його дію на наступний період - 2016 рік, з огляду на його невідповідність чинному законодавству. Новий договір не укладений, об'єкт АГНКС Позивача вузлом обліку природного газу, який би відповідав ознакам комерційного вузла обліку газу, згідно з чинним законодавством, не обладнаний, розподіл природного газу на нього не здійснюється. Споживачі зобов'язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об'єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Зазначає, що обов'язок укласти договір на розподіл природного газу покладений Кодексом на Позивача (Споживача), а Відповідач (Оператор ГРМ) зобов'язаний забезпечити його приєднання до договору шляхом направлення на його адресу сформованої заяви-приєднання з персоніфікованими даними Споживача та його об'єкта. Персоніфіковані дані повинні бути достатніми для проведення розрахунків та визначення об'єму споживання природного газу, та до їх складу, в обов'язковому порядку, повинні входити відомості про комерційні вузли обліку газу. Відповідач вказує, що він не має змоги виконати свій обов'язок щодо забезпечення приєднання Позивача до договору на розподіл природного газу, з метою виконання останнім свого обов'язку укласти такий договір, не з власної провини, а з вини Позивача, який відмовляється виконати свій обов'язок щодо належної організації комерційного обліку природного газу на своєму об'єкті на підставі даних засобів вимірювальної техніки, які відповідають визначенню -«комерційні». Лічильник ВРСГ-1 виробництва НВП «ИРВИС» РФ № 3550 не може бути кваліфікований в якості комерційного вузла обліку газу або його складової, оскільки не перебуває у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки. Відсутність вузла комерційного обліку газу не дає Відповідачу змогу сформувати заяву-приєднання Позивача до умов договору на розподіл природного газу, оскільки без його персоніфікованих даних у заяві, вона не може бути визначена як повна, а персоніфіковані дані Споживача та його об'єкту - достатніми для проведення розрахунків та визначення об'єму споживання природного газу. У звязку із викладеним відповідач просить суд в позові відмовити повністю.

З матеріалів справи встановлено, що ТОВ «Газова станція» експлуатує автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію( далі - АГНКС) по вул. Приазовська, 114-В у м. Бердянськ, Запорізької області. На підставі договору оренди обєкта нерухомості №9 від 30.06.2015р. та акту приймання-передавання до вказаного договору від 01.07.2015р. (належним чином засвідчені копії залучені до матеріалів справи)

ПАТ «Запоріжгаз» є суб'єктом господарювання, що на підставі ліцензії здійснює ііяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою (надалі - Оператор ГРМ), і до якої підключено об'єкт АГНКС, що експлуатується ТОВ «Газова станція».

Постачання природного газу до об'єкту газоспоживання забезпечується постачальником ГОВ «Інтер Енерго Трейд» за договором № Г-031/14 від 01.04.2014 р.

Розподіл природного газу забезпечувався ПАТ «Запоріжгаз» за договором № Т-ПР-21018 10.12.2012 р.

Вказаний договір не припинився та не був розірваний у передбаченому Законом порядку, проте з січня 2015р. газопостачання на обєкт позивача було припинено. Питання поновлення газопостачання на обєкт є предметом окремого судового провадження.

У звязку з прийняттям законодавцем нових нормативно-правових актів щодо порядку укладення договору розподілу природного газу , враховуючи порушення відповідачем права позивача як споживача природного газу в частині ненаправлення заяви-приєднання до договору розподілу природного газу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши надані докази, колегія суддів вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

01.10.2015р. було введено в дію Закон України «Про ринок природного газу» №329-VIII від 09.04.2015р.(далі-Закон), який визначив нові правові засади функціонування ринку природного газу в Україні.

Так, зокрема, статтею 40 Закону визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та на умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. . Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

На виконання вказаного Закону Регулятором, яким є Національна Комісія , що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), постановою від 30.09.2015р. № 2494, зареєстрованою в Міністерстві Юстиції України 06.11.2015р. за №1979/27824, був затверджений Кодекс газорозподільних систем.(далі Кодекс ГРМ).

Згідно з пунктом 1глави 1 розділу VI кодексу ГРМ субєкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог Кодексу ГРМ та укладення договору розподілу природного газу.

Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу ГРМ доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до газорозподільних систем (далі - ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об'єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. № 2498 (далі - Типовий договір), в порядку, визначеному розділом VI Кодексу ГРМ.

Положеннями глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ визначений порядок укладення договору розподілу природного газу, який зокрема передбачає, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого вибору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов'язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об'єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою типового договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових) Оперетор ГРМ в установленому цієї главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до Типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його обєкта , що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) та додатка 2 (для споживачів , що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Оператор ГРМ не має права відмовити споживачу , власні обєкти якого підключені до/через ГРМ, в укладенні договору розподілу природного газу за умови дотримання споживачем вимог щодо укладення договору розподілу природного газу, передбачених цим Кодексом та чинним законодавством.

Як встановлено судом, ПАТ «Запоріжгаз» у строки передбачені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498, яка набрала чинності 01.12.2015р., не направив ТОВ «Газова станція» сформовану заяву приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його обєкта, встановленої форми.

З метою захисту своїх прав ТОВ «Газова станція» в порядку ст.58 Закону України «Про ринок природного газу» звернулося зі скаргою до НКРЕКП на дії ПАТ «Запоріжгаз» щодо не направлення документів для укладення договору на розподіл природного газу.

За результатами розгляду вказаної скарги, протоколом наради НКРЕКП від 10.03.2016р., за участю представників сторін ТОВ «Газова станція» та ПАТ «Запоріжгаз»,

було зобовязано ТОВ «Газова станція» надати до НКРЕКП та ПАТ «Запоріжгаз» чинний договір користування обєкта газоспоживання , а ПАТ «Запоріжгаз» після цього в одноденний термін надати ТОВ «Газова станція» заяву приєднання до договору розподілу природного газу.

12.03.2016р. листом №29 ТОВ «Газова станція» надало на адресу ПАТ «Запоріжгаз» договір оренди обєкта газоспоживання №9 від 30.06.2015р.

Проте, відповідач заяву -приєднання до договору розподілу природного газу позивачу не направив, що стало підставою для звернення позивача до суду з з вимогами про зобовязання ПАТ «Запоріжгаз» укласти з ТОВ «Газова станція» договір розподілу природного газу шляхом направлення заяви-- приєднання, встановленої форми.

Свою відмову ПАТ «Запоріжгаз» мотивує, неможливістю визначити персоніфіковані дані комерційного вузла обліку обєкта позивача, оскільки лічильник газу встановлений на цьому вузлі обліку, а саме ВРСГ-1 виробництва «ІРВІС» РФ №3550, неможливо використовувати у звязку з його вилученням з Державного реєстру.

Проаналізувавши вищенаведені норми законодавства та надані сторонами докази, колегія суддів дійшла висновку , про обґрунтованість заявлених позовних вимог виходячи з наступного.

За своєю суттю переданий на вирішення суду спір є переддоговірним спором з приводу укладення між сторонами договору розподілу природного газу.

При цьому, з прийняттям Закону України «Про ринок природного газу» та затвердженням Кодексу газорозподільних систем змінилися правові підстави врегулювання цих відносин та законодавець визначив, що договір розподілу природного газу є публічним.

Статтею 633 ЦК України визначено поняття та особливості укладення публічних договорів. Так, зокрема, публічним є договір, за яким одна сторона підприємець -- бере на себе зобовязання здійснювати продаж товару , виконання робіт або надавати послуги кожному, хто до неї звернеться. При цьому підприємець не має права надавати переваги одному споживачу перед іншим, умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, а також підприємець не має права відмовитись від укладення публічного договору при наявності у нього можливостей надання споживачу таких товарів (робіт, послуг).

Таким чином, особливістю публічного договору є рівність умов такого договору для всіх споживачів, крім тих кому за Законом надаються відповідні пільги.

Норми права аналогічного змісту містять і наведені вище законодавчі акти, які регулюють правові засади функціонування ринку природного газу в Україні, з урахуванням особливостей цієї сфери правовідносин

Так, згідно з розд.3 глави VI Кодексу ГРМ передбачено, що оператор ГРМ не має права відмовити споживачу , власні обєкти якого підключені до/через ГРМ, в укладенні договору розподілу природного газу за умови дотримання споживачем вимог щодо укладення договору природного газу , передбачених цим Кодексом та чинним законодавством. У разі прийняття рішення про відмову споживачу (замовнику) в укладенні договору розподілу природного газу Оператор ГРМ інформує про це споживача (замовника) та відповідний територіальний Орган Регулятора.

Як зясовано в ході судового розгляду справи відповідного рішення про відмову в укладенні договору розподілу відповідач відносно позивача не приймав, однак і заяву приєднання не направив із наведених вище підстав.

Колегія суддів вважає, що відмова ПАТ «Запоріжгаз» у направленні заяви приєднання до договору розподілу природного газу позивачу з причини неможливості зазначення у якості складової комерційного вузла обліку природного газу лічильника газу ВРСГ-1 №3550, оскільки він виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, є необґрунтованою та безпідставною з огляду на таке.

З 01 січня 2016 року набув чинності Закон України «Про метрологію та метрологічну діяльність» № 1314-УІІ від 05.06.2014 р. (далі - Закон).

Закон серед іншого визначає, що законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Стосовно законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, може також проводитися позачергова, експертна та інспекційна повірка (п. 1 ст.17 Закону).

Перелік категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці встановлюється Кабінетом ОСОБА_4 України. Лічильники газу відносяться до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки згідно Постанови Кабінету ОСОБА_4 України від 4 червня 2015 р. № 374.

13.01.2016р. Кабінет ОСОБА_4 України постановою №94 затвердив Технічний регламент законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, відповідно до п.1 Загальної частини, якого передбачено вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, коли вони надаються на ринку та /або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, повязаних з вимірюванням.

Отже, з вищенаведених вимог Закону вбачається , що процедура оцінки відповідності на занесенню до Реєстру затверджених типів ЗВТ , проводиться для тих типів ЗВТ , які тільки випускаються для продажу на ринку та/або тільки вводяться в експлуатацію. Для тих ЗВТ, які введені в експлуатацію до набрання чинності Законом про метрологію та метрологічну діяльність та які продовжують експлуатуватись законодавцем передбачена спеціальна процедура повірка.

В матеріалах справи наявний паспорт «Расходомера Лічильника газу ВРСГ-1», що використовує ТОВ «Газова станція», з якого вбачається, що 25.02.2016р. він пройшов позачергову повірку з позитивними результатами.

Частиною 3 ст.18 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу споживачам здійснюється за умови наявності вузла обліку природного газу. Вимоги до складових частин вузла обліку природного газу , правил експлуатації приладів обліку, порядку вимірювання обсягів та визначення якості природного газу визначаються технічними регламентами та нормами, правилами і стандартами , що встановлюються і затверджуються центральним органом виконавчої влади , що забезпечує формування та реалізацію державної політики в нафтогазовому комплексі.

В ході судового розгляду зазначеної справи господарським судом Запорізької області було направлено листи до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 26.08.2016, 22.09.2016р. з приводу надання розяснень щодо можливості застосування для проведення комерційних розрахунків за розподілений природний газ витратоміра лічильника ВРСГ-1 Виробництва ИРВІС РФ №3550, що встановлений на комерційному вузлі обліку позивача.

13.10.2016р. господарським судом Запорізької області одержана відповідь за підписом Заступника ОСОБА_4Корзуна з якої вбачається, що витратоміри - лічильники газу вихрові ВРСГ-1 (виробник ТОВ НВП «ИРВИС» РФ), які були занесені до Державного реєстру за номером 15871-00 та вилучені 17.12.2009 р. з Державного реєстру у зв'язку з припиненням їх серійного виробництва, можна використовувати за умови, якщо вони пройшли повірку.

Крім того, в листі повідомлялось суду, що 22 квітня 2016 року було проведено спільну нараду за участю представників НКРЕКП, Міненерговугілля, Мінекономрозвитку України, Держспоживстандарту з метою подолання суперечностей за нормативно-правовими актами Міненерговугілля, Мінекономрозвитку та НКРЕКП в частині застосування для комерційних розрахунків засобів вимірювальної техніки, які виключені з державного реєстру, на якій було вирішено, що для розвязання цієї проблеми центральним органам виконавчої влади необхідно уніфікувати свої нормативно правові акти , які регулюють порядок використання засобів вимірювальної техніки.

Крім того, в матеріалах справи наявний лист розяснення Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 3423-03/16291-09 від 01.06.2016 р., що наданий ТОВ «Газова станція», який ґрунтується на законодавстві у сфері метрології та метрологічної діяльності, яке набрало чинності з 01.01.2016 р.

У листі зазначено, що Законом не передбачено ведення Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а також здійснення державної метрологічної атестації ЗВТ. які зазначені у підпункті 5.5. пункту 5 Правил обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затверджених наказом Мінпаливенерго від 27.12.2005 за № 618. Натомість ст.ст.16,17 Закону передбачено оцінку відповідності законодавчо регульованих ЗВТ вимогам технічних регламентів та повірку законодавчо регульованих ЗВТ, що перебувають в експлуатації.

Отже, враховуючи , що заперечення відповідача ґрунтуються на вимогах підзаконних нормативно-правових актів, а саме наказі Мінпаливенерго від 22.12.2005р. №618, що був прийнятий раніше ніж Закони «Про ринок природного газу» та « Про метрологію та метрологічну діяльність», а також нормах Кодексу ГРМ, затвердженого Постановою НКРЕКП, колегія суддів відхиляє зазначені заперечення з огляду на встановлений принцип верховенства Конституції та Законів України перед іншими нормативно правовими актами до приведення їх у відповідність з вимогами Законів.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, проаналізувавши в сукупності всі обставини справи та надані сторонами докази, колегія суддів дійшла висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст..44,49 ГПК України судовий збір за розгляд справи покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладеного, керуючись ст., ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И ЛА:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Газова станція, м. Бердянськ, Запорізька область до ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, м. Запоріжжя задовольнити повністю.

2. Зобовязати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, (69035, м. Запоріжжя,, вул. Заводська, буд. 7, ) укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю Газова станція, (71101, Запорізька область, м. Бердянськ, вул.. Приазовська, 114, ) договір розподілу природного газу шляхом направлення на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Газова станція заяви-приєднання до типового договору природного газу, в редакції Постанови НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498, з персоніфікованими даними щодо комерційного вузла обліку, оснащеного лічильником газу ВРСГ-1 виробництва НВП «ИРВИС» РВ №3550.

3.Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, (69035, м. Запоріжжя,, вул. Заводська, буд. 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Газова станція, (71101, Запорізька область, м. Бердянськ, вул.. Приазовська, 114, ) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України 25 листопада 2016 р.

Головуючий Н.Г.Зінченко

Судді Н.А. Колодій

ОСОБА_5

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.