ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"01" грудня 2016 р.Справа № 924/1074/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заярнюк І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, м. Київ

до 1. Грицівського Вищого професійного училища №38, смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області

2. фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький

про 1. визнання недійсним договору про спільний обробіток землі від 04.01.2016р., укладеного між Грицівським Вищим професійним училищем №38 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1;

2. зобов'язання звільнити фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 земельну ділянку площею 153,92 га, яку він займає на підставі договору про спільний обробіток землі від 04.01.2016р.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився;

від прокуратури: ОСОБА_2 (службове посвідчення №035914 від 05.10.2015р.)

У судовому засіданні 01.12.2016р., відповідно до ст.85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: керівник Шепетіської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України звернувся до суду з позовом про визнання недійсним договору про спільний обробіток землі від 04.01.2016р. та зобов'язання звільнити земельну ділянку площею 153,92 га. В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що договір про спільний обробіток землі від 04.01.2016р. підлягає визнанню недійсним, оскільки Грицівське ВПУ №38 фактично передало ФОП ОСОБА_1 у платне користування земельну ділянку площею 153,92 га, не уклавши договору оренди земельної ділянки. Грицівське ВПУ №38 передало у користування земельну ділянку державної власності, якою не мало права розпоряджатися за відсутності рішення відповідного органу виконавчої влади, проведення аукціону. За спірним договором навчальним закладом фактично передано у платне строкове користування ФОП ОСОБА_1 земельну ділянку державної форми власності для здійснення підприємницької діяльності, так як утворення органу управління спільними справами спірним договором не передбачено, права власності на зібраний урожай Грицівське ВПУ №38 не набуває, а отримує від ФОП ОСОБА_1 грошову компенсацію за використання землі. Окрім того відповідно до інформації Шепетівського відділення Славутської ОДПІ договір про спільну діяльність між ФОП ОСОБА_1 та Грицівським ВПУ №38 не зареєстрований. Тому враховуючи викладене спірний договір не є договором про спільний обробіток землі, а є прихованим договором оренди землі, його зміст суперечить вимогам законодавства та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а тому підлягає визнанню недійним.

Ухвалою суду від 09.11.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 22.11.2016р. Ухвалою суду від 22.11.2016р. розгляд справи відкладено на 01.12.2016р.

Представник прокуратури з'явився в судове засідання 01.12.2016р., позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача в судове засідання 01.12.2016р. не з'явився.

Представник відповідача 1 в судове засідання 01.12.2016р. не з'явився, про дату та час проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою від 22.11.2016р., наявною в матеріалах справи. В попередньому судовому засіданні представник відповідача 1 проти позовних вимог заперечив з підстав зазначених у відзиві на позов №1139 від 18.11.2016р. Обґрунтовує свою позицію тим, що договір про спільний обробіток землі укладений між Грицівський ВПУ №38 та ФОП ОСОБА_1 на основі статуту Грицівського ВПУ №38, в якому вказано, що для сприяння розвитку навчально-матеріальної та соціально-побутової бази, забезпечення професійно-практичної підготовки, вирішення соціальних та інших питань працівників, учнів, слухачів училище може укладати угоди з підприємствами, установами, організаціями та іншими суб'єктами господарювання. Відповідно до заключеного договору про спільний обробіток землі від 04.01.2016р. училище не передавало ФОП ОСОБА_1 земельну ділянку, а надавало доступ працівникам ФОП ОСОБА_1 до земельної ділянки для проведення сільськогосподарських робіт. На час подання позову земельна ділянка звільнена, оскільки на ній вирощувались гречка і її збір проведено у жовтні місяці (агрономічний цикл вирощування гречки - червень-жовтень). Відповідач звертає увагу на те, що договір про спільний обробіток земельної ділянки укладено виходячи з того, що училище не має стільки наявної техніки, щоб самостійно виконувати комплекс сільськогосподарських робіт по вирощуванню сільськогосподарських культур на протязі всього агрономічного циклу.

Відповідач 2 в судове засідання 01.12.2016р. не з'явився. Ухвали суду надсилались відповідачу 2 за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернуті на адресу суду із відміткою відділення поштового зв'язку - "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до підпункту 3.9.1 пункту Постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи судом у разі виконання судом вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Таким чином, відповідач 2 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, проте, повноважних представників в судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень по суті позовних вимог не подав.

З огляду на наведене, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, положення ст. 69 ГПК України, вимоги розумності строку судового розгляду, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено:

Відповідно до п.п. 1.1, 6.1 Статуту Грицівського ВПУ №38, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України №1307 від 16.12.2015р., Грицівське ВПУ №38 є підпорядкованим Міністерству освіти і науки України професійно-технічних навчальним закладом третього атестаційного рівня. Управління училищем здійснюється Міністерством освіти і науки України, місцевим органом управління професійно-технічною освітою відповідно до повноважень, визначених актами законодавства України.

Відповідно до п.п. 7.9, 7.10, 7.11 Статуту визначено, що для забезпечення підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації робітничих кадрів та молодших спеціалістів Грицівське ВПУ №38 має відповідну навчально-матеріальну базу, земельні ділянки загальною площею 355,08 га, в тому числі орні землі - 307,22 га, що використовуються за призначенням відповідно до паспортів, технічної документації, актів на право постійного користування тощо. Об'єкти права власності: навчально-виробничі, побутові, культурно-освітні, оздоровчі, спортивні будівлі та споруди, гуртожиток, комунікації, обладнання, засоби навчання, транспортні засоби та інше майно училища є державною власність закріпленою Міністерством освіти і науки України за Грицівським ВПУ №38 на праві оперативного управління. Функції управління майном, закріпленим за вищим професійним училищем, контроль за ефективністю використання і збереження здійснює Міністерство освіти і науки України. Вище професійне училище несе відповідальність перед Міністерством освіти і науки України за збереження та ефективне використання за призначення закріпленого за ним майна відповідно до законодавства України. Контроль за ефективністю використання, збереження та обліком закріпленого за вищим професійним училищем майна здійнює Міністерство освіти і науки України.

04.01.2016р. між Грицівським ВПУ №38 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про спільний обробіток землі, відповідно до п. 1.1 якого сторони зобов'язуються шляхом об'єднання майна та зусиль в сфері сільськогосподарського виробництва на земельній ділянці 98,39 га ріллі, що розташована на території Грицівської селищної ради Шепетівського району за межами населеного пункту та 55,53 га ріллі в межах населеного пункту, з метою вирощування сільськогосподарських культур.

Відповідно до п. п. 3.1-3.3 договору Грицівське ВПУ №38 зобов'язується виділити для ФОП ОСОБА_1 земельну ділянку площею 153,92 га ріллі, яка є придатною для вирощування с/г культур; зобов'язується надавати доступ до земельної ділянки для проведення сільськогосподарських робіт; не може вмішуватися у фінансово-господарську діяльність ФОП ОСОБА_1

Відповідно до п.п. 3.4-3.9 договору ФОП ОСОБА_1 зобов'язується здійснити посів та догляд, збирання вирощеного урожаю власною технікою на власних ПММ; надавати можливість проходження виробничої практики, виробничого навчання учнями училища, а майстрам виробничого навчання та викладачам спецдисциплін стажування; на виділеній земельній ділянці за рахунок власних засобів та коштів провести повний комплекс робіт по її обробітку, вирощуванню та збиранню врожаю; дотримуватися правил користування земельною ділянкою; залучати для виконання своїх зобов'язань третіх осіб, беручи на себе відповідальність за їх дії.

Пунктами 4.1-4.3 передбачено, що про результати зібраного врожаю складається акт, який погоджується двома сторонами. Продукція, яка є результатом сумісної діяльності, розділяється між сторонами в наступному порядку 500.00 кг зерна, але не менше 1000.00 грн. з 1 га сільськогосподарських культур, залишається училищу, решта залишається в розпорядженні ФОП ОСОБА_1 не залежно від суми одержаного прибутку ФОП ОСОБА_1, що складає 153920 грн. з усієї площі. Дохід від спільної діяльності, що належить до перерахунку ФОП ОСОБА_1, перераховується на розрахунковий рахунок Грицівському ВПУ №38 після збору урожаю на даних площах.

Відповідно до п. 5.1 договір набуває чинності після його підписання і діє до 31.12.2016р. або до закінчення агрономічного циклу вирощування сільськогосподарських культур.

Договір скріплений підписами та печатками сторін.

Листом №893 від 12.09.2016р. Грицівське ВПУ №38 повідомило заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури, що у власності Грицівського ВПУ №38 є земельні ділянки площею 355,08 га, що підтверджується Державними актами на право постійного користування землею. На протязі 2014-2016рр. вищевказані земельні ділянки оброблялись на підставі договорів про спільний обробіток землі, у тому числі земельна ділянка площею 153,92 га на за договором з ФОП ОСОБА_1

У листі №926 від 19.09.2016р. Грицівське ВПУ №38 повідомило заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури, що договір про спільний обробіток землі з ФОП ОСОБА_1 дійсний, термін його дії з січня 2016 року по 31.12.2016р.

Крім того, листом №938 від 21.09.2016р. Грицівське ВПУ №38 повідомило заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури, що укладання угод про спільну діяльністю між училищем та ФОП ОСОБА_1 з Міністерством освіти та науки в письмовій формі не погоджувались.

У листі №1072 від 28.10.2016р. Грицівське ВПУ №38 повідомило заступника керівника Шепетівської місцевої прокуратури, що згідно виконання договорів про спільний обробіток землі на рахунок училища від ФОП ОСОБА_1 поступили кошти в сумі 10000,00 грн.

З листа Шепетівського відділення Славутської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Хмельницькій області №4033/174/10/22-20-08-28 від 27.09.2016р. вбачається, що відповідно до бази платників податків Грицівське ВПУ №38 та ФОП ОСОБА_1 договори про спільну діяльність не реєстрували.

Керівник Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України звернувся до суду з позовом до 1. Грицівського Вищого професійного училища №38, смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області, 2. фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький про 1. визнання недійсним договору про спільний обробіток землі від 04.01.2016р., укладеного між Грицівським Вищим професійним училищем №38 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1; 2. зобов'язання звільнити фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 земельну ділянку площею 153,92 га, яку він займає на підставі договору про спільний обробіток землі від 04.01.2016р.

Досліджуючи надані докази та оцінюючи їх у сукупності, до уваги приймається наступне:

Статтею 1130 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

Відповідно до статті 1132 Цивільного кодексу України за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети.

Вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв'язки (ч. 1 ст. 1133 Цивільного кодексу України).

Внесене учасниками майно, яким вони володіли на праві власності, а також вироблена у результаті спільної діяльності продукція та одержані від такої діяльності плоди і доходи є спільною частковою власністю учасників, якщо інше не встановлено договором простого товариства або законом. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном (ч. 1 ст. 1134 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини 1 статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили. За удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. За удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Згідно з частиною 2 статті 235 Цивільного кодексу України, якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Удаваний правочин як неправомірний може бути визнаний недійсним на підставі частини 1 статті 215, частини 3 статті 203 Цивільного кодексу України, оскільки зовнішнє волевиявлення сторін не збігається з їх внутрішньою волею.

Як вбачається зі змісту договору 04.01.2016р., Грицівське ВПУ №38 в якості вкладу у спільну діяльність передає земельну ділянку площею 153,92 га (державне майно), а ФОП ОСОБА_1 сплачує грошові кошти в розмірі 153920 грн. Тобто, фактично об'єкт договору переданий у строкове платне користування. Відповідні правовідносини сторін чинне законодавство України визначає як орендні.

Таким чином, аналіз правомірності укладення оспорюваного правочину належить здійснювати з урахуванням норм як Цивільного та Земельного кодексів України, так і Закону України «Про оренду землі», який є спеціальним актом законодавства.

За приписами статті 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право розпорядження земельною ділянкою в даному випадку відсутнє.

Стаття 4 Закону України "Про оренду землі" встановлює, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Таким чином, юридичні особи можуть виступати орендодавцями у тому разі, якщо вони є власниками земельних ділянок, що передаються в оренду.

За загальним правилом, орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є районні, обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та Кабінет Міністрів України в межах повноважень, визначених законом.

Статтею 122 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на момент підписання спірного договору), було встановлено, що районні державні адміністрації на їх території наділені повноваженнями надавати земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме п.п. 1.1, 6.1 Статуту Грицівського ВПУ №38 училище знаходиться у підпорядкуванні Міністерства освіти і науки України. Крім того на балансі зазначеного навчального закладу знаходяться (окрім іншого майна) земельні ділянки площею 355,08 га, які є державною власністю, знаходяться в підпорядкуванні Міністерства освіти і науки України і закріплені за Грицівським ВПУ №38 на праві постійного користування.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка площею 153,92 га перебуває у власності Міністерства освіти і науки України, проте останнє погодження на договір про спільний обробіток землі від 04.01.2016р. не надавало.

Стаття 125 Земельного кодексу України, встановлює, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

При цьому, положеннями ст. 79-1 Земельного кодексу України, що набрала чинності з 01.01.2013р., передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Згідно зі ст. 22 Закону України "Про оренду землі" орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Проте, в порушення наведених норм законодавства, спірний договір про спільну діяльність по обробці землі на ланах учбового господарства від 04.01.2016р.:

а) укладений без погодження органу, уповноваженого на розпорядження спірною земельною ділянкою

б) укладений без формування земельної ділянки як об'єкту цивільного обігу, тобто без встановлення її меж в натурі, присвоєння їй кадастрового номеру та реєстрації ділянки в Державному земельному кадастрі;

в) містить положення про натуральну форму плати за використання земельної ділянки державної власності, що заборонено законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Отже, правова оцінка договору про спільний обробіток землі від 04.01.2016р., здійснена господарським судом, свідчить про його недійсність як удаваного правочину, направленого на приховування фактично вчиненого сторонами договору оренди землі.

З огляду на встановлені обставини, позовні вимоги щодо визнання оспорюваного правочину недійсним підлягають задоволенню, відповідно укладений між відповідачами договір від 04.01.2016р. підлягає визнанню недійсним .

Згідно з ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

У звязку з визнанням недійсним договору позовна вимога про звільнення ФОП ОСОБА_1 займаної ним земельної ділянки державної форми власності площею 153,92 га, яку він займає на підставі договору від 04.01.2016р. також підлягає задоволенню.

Згідно з ст.ст.44, 49 ГПК України у звязку із задоволенням позову судові витрати по справі (судовий збір) покладаються на відповідачів у рівних частинах. Оскільки судовий збір сплачено прокуратурою Хмельницької області, до структури якої входить Хмельницька місцева прокуратура згідно з ст.ст. 14, 17 Закону України „ Про прокуратуру, наказу Генерального прокурора України № 94-ш від 28.09.15, то судовий збір стягується з відповідачів на її користь.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 45, 12, 15, 33, 43 ,44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов керівника Шепетівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, м. Київ до 1. Грицівського Вищого професійного училища №38, смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області, 2. фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Хмельницький про 1. визнання недійсним договору про спільний обробіток землі від 04.01.2016р., укладеного між Грицівським Вищим професійним училищем №38 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1; 2. зобов'язання звільнити фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 земельну ділянку площею 153,92 га, яку він займає на підставі договору про спільний обробіток землі від 04.01.2016р., задовольнити.

Визнати недійним договір про спільний обробіток землі від 04.01.2016р., укладений між Грицівським Вищим професійним училищем №38 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.

Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (29000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) звільнити земельну ділянку державної форми власності площею 153,92 га, яку він займає на підставі договору про спільний обробіток землі від 04.01.2016р.

Видати наказ.

Стягнути з Грицівського Вищого професійного училища №38 (30455, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, смт. Гриців, вул. Ломоносова, буд. 10, код. 02548535) на користь прокуратури Хмельницької області (29000, м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) відшкодування сплаченого судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (29000, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь прокуратури Хмельницької області (29000, м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, код 02911102) 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) відшкодування сплаченого судового збору.

Видати наказ.

Повний текст рішення складено 05.12.2016р.

Суддя І.В. Заярнюк

Віддрук. 4 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу (01010, м. Київ, Пр. Перемоги, 10),

3 - відповідачу 1 (30455, Хмельницька обл., Шепетівський район, смт. Гриців, вул. Ломоносова, 10),

4 - відповідачу 2 (29000, АДРЕСА_2).