КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2016 р. Справа№ 5011-34/6378-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників :

позивача не з'явився,

відповідача 1 Братків В.П.

Вашкулат В.В.

відповідачів 2, 3 не з'явились,

розглянувши апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" та Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільне підприємство "Солідарність"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.10.2016

про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний експортно -

імпортний банк України"

до 1 Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільне

підприємство "Солідарність"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Диво - Світ"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд"

про стягнення 194572627,87 грн та 75985,08 шв. франків, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 по справі №5011-34/6378-2012 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільне підприємство "Солідарність", Товариства з обмеженою відповідальністю "Диво - Світ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 по справі №5011-34/6378-2012 задоволено частково та розстрочено виконання рішення суду наступними частинами:

- з листопада 2016 року по серпень 2020 року включно - по 20 000,00 грн щомісячно;

- у вересні 2020 року - 16 160 000 грн,

- у жовтні 2020 року по травень 2025 року включно - 3 403 000 грн;

У червні 2025 року - 71 988 франків 98 сантимів (по курсу НБУ на дату рішення 595 569,94 грн) та 1 496 120,85 грн.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Державний експортно - імпортний банк України" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначену ухвалу та відмовити у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2012.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2016 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 14.11.2016.

Також, не погоджуючись з прийнятою ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю Багатопрофільне підприємство "Солідарність" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити оскаржувану ухвалу в частині встановлення строку розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 до 01.06.2025 року та встановити строк відстрочення виконання рішення на 10 календарних років згідно з графіком, а саме до жовтня 2026 року включно.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2016 колегією суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 14.11.2016.

11 листопада 2016 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, представник відповідача 3 подав заяву про забезпечення позову, яку долучено судом до матеріалів справи.

14 листопада 2016 року, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, представник відповідача 1 подав відзив на апеляційну скаргу, який долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.11.2016 продовжено строк розгляду апеляційних скарг на 15 днів та відкладено розгляд справи до 28.11.2016.

25 листопада 2016 року, через через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільне підприємство "Солідарність" надійшли пояснення по справі.

25 листопада 2016 року, через через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільне підприємство "Солідарність" надійшла заява про відмову від апеляційної скарги, на підставі ст. 100 Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання 28.11.2016 з'явились представники відповідача 1.

Представники позивача та відповідачів 2, 3 у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представники позивача та відповідачів 2, 3 повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином, а також враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, передбачені ст. 102 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представників позивача та відповідачів 2, 3.

Представники відповідача 1 в судовому засіданні підтримали заяву про відмову від апеляційної скарги та просили її задовольнити. В задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" просили відмовити.

Відповідно до ст. 100 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до винесення постанови.

Апеляційний господарський суд має право не приймати відмову від скарги з підстав, визначених у частині шостій статті 22 цього Кодексу.

Про прийняття відмови від скарги апеляційний господарський суд виносить ухвалу, якщо рішення місцевого господарського суду не оскаржено іншою стороною.

Згідно з ч. 6 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем, якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права та охоронювані законом інтереси.

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги, що відмова відповідача 1 від апеляційної скарги не порушує чиї-небудь права або інтереси, суд приходить до висновку, що заява про відмову від апеляційної скарги підлягає задоволенню, а апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільне підприємство "Солідарність" по справі №5011-34/6378-2012 припиненню.

Також, розглянувши заяву відповідача 3 про забезпечення позову, колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні останньої, в зв'язку з необґрунтованістю останньої.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача 1, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 позов Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" задоволено частково. Стягнуто солідарно з Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Диво-Світ" на користь Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" заборгованість за Кредитним договором №18106К31/2159 від 18.08.2006 в розмірі 194535754 грн. 37 коп. та 71988 франків 98 сантимів. Також, стягнуто солідарно з Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд", Товариства з обмеженою відповідальністю "Диво-Світ" на користь позивача 64366 грн. 48 коп. судового збору.

25 лютого 2013 року, на виконання рішення, видано відповідний наказ. Ухвалою суду від 14.08.2013 судом задоволено заяву позивача про виправлення описки у цьому наказі.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Багатопрофільне підприємство "Солідарність" звернулось до місцевого господарського суду з заявою про розстрочення на 10 років виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 по справі №5011-34/6378-2012.

Як зазначалося вище, Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 по справі №5011-34/6378-2012 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільне підприємство "Солідарність", Товариства з обмеженою відповідальністю "Диво - Світ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Солтрейд" про розстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 по справі №5011-34/6378-2012 задоволено частково та розстрочено виконання рішення суду наступними частинами:

- з листопада 2016 року по серпень 2020 року включно - по 20 000,00 грн щомісячно;

- у вересні 2020 року - 16 160 000 грн,

- у жовтні 2020 року по травень 2025 року включно - 3 403 000 грн;

У червні 2025 року - 71988 франків 98 сантимів (по курсу НБУ на дату рішення 595 569,94 грн) та 1 496 120,85 грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Статтею 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Зазначена стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також, не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Пленум Вищого господарського суду України в п. 7.2 постанови "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2010 року №9 розтлумачив приписи ст. 121 Господарського процесуального кодексу України та зазначив, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, має право розстрочити виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Таким чином, норма ст. 121 Господарського процесуального кодексу України не обмежує право господарського суду певними обставинами, при наявності яких господарський суд може розстрочити виконання прийнятого ним рішення, однак визначальним фактором при наданні розстрочки є винятковість цих обставин та їх об'єктивний вплив на виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи неможливість виконання рішення суду у даній справі, заявник зазначив, що боржники мають намір та бажання виконати рішення суду в добровільному порядку, але неспроможні відразу виконати в повному обсязі. Так, 09.04.2014 Державною виконавчою службою накладено арешт на конкретне майно, що належить Боржникам, а 17.04.2014 накладено арешт на все майно, що належить Боржнику-1. За результатами проведеної у межах виконавчого провадження оцінки суб'єктом оціночної діяльності складено Звіт про оцінку будівлі, на яку накладено арешт постановою від 09.04.2014, та вартість майна склала 122100100 грн. без ПДВ.

Об'єкт стягнення за наказом є забезпеченням за кредитним договором між Стягувачем та Боржником-2, тому відповідно кошти від продажу об'єкта насамперед будуть спрямовані на забезпечення стягнення за іншим судовим рішенням та в межах іншого виконавчого провадження, і ще сума коштів у розмірі 10% суми стягнення буде спрямована на сплату виконавчого збору. Тому спрямування коштів від продажу об'єкта на виконання судового рішення у даній справі № 5011-34/6378-2012 можливе лише у разі, якщо ціна продажу буде більшою ніж сума стягнення.

Крім того, в заяві зазначено, що має місце особливість статусу об'єкту - документально цей об'єкт незавершеного будівництва не існує, оскільки у бухгалтерському обліку у жодного з боржників як об'єкт нерухомості відсутній, тому що державна реєстрація його, як об'єкту незавершеного будівництва, не здійснювалась, а підприємства володіють майновими правами. Фізичний стан готовності об'єкта на початок 2013 року, згідно з Актом перевірки, склав по готовності будівництва - 90%, по іншим роботам - 20%.

З пояснень Боржників вбачається, що останні мають намір залучити інвестиційні кошти для налагодження діяльності та погашення заборгованостей, в зв'язку з чим займаються цим питанням. Проте інвестиційна привабливість України наразі низька, що підтверджується оприлюдненим 21.06.2016 рейтингом інвестиційної привабливості країн BDO International Business Compass 2016, розроблений німецьким офісом міжнародної мережі аудиторських і консалтингових компаній BDO в співпраці з Гамбургським інститутом світової економіки. У 2016 році Україна впала на 41 позицію, порівняно з попереднім періодом, і зайняла 130 місце.

Додатково до цього, стан ринку нерухомості також пов'язаний з інвестиційною привабливістю України в цілому та не дозволяє на сьогодні реалізувати належне Боржникам майно за вартістю, яка надасть можливість виконати рішення суду у повному обсязі

При цьому, сама можливість задоволення майнових вимог стягувача виконанням рішення погіршується ще й тим, що має місце скрутне матеріальне становище Боржників, яке може призвести до банкрутства, а отже і до появи нових кредиторів та до затягування, внаслідок банкрутства, розрахунку з усіма кредиторами, а отже і з Позивачем.

Оцінюючи встановлені по справі обставини у їх сукупності, колегія суддів прийшла до висновку щодо відсутності підстав до надання розстрочки.

Так, рішення про розстрочку виконання рішення суду є перш за все судженням суду, яке ґрунтується на додержанні балансу інтересів кредитора та боржника. Отже, розстрочка не може надаватися виключно в інтересах боржника, із посиланням на необхідність поліпшення фінансового стану боржника. Така розстрочка, надана за відсутності виняткових обставин, негативно впливає на охоронюваний законом інтерес кредитора.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ст. 42 та абз. 5 ст. 44 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку, а принципами підприємницької діяльності є комерційний розрахунок та власний комерційний ризик.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності.

В розумінні статті 617 Цивільного кодексу України, випадкові обставини недодержання своїх обов'язків контрагентами боржника чи відсутність у боржника необхідних коштів не звільняють боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Таким чином, наведені заявникамм обставини щодо скрутного фінансового становища є наслідком господарської діяльності відповідачів, їх власного комерційного розрахунку та ризику, а не виникли в силу якихось об'єктивних, незалежних від боржників обставин.

Також, колегія суддів звертає увагу, що частково задовольняючи заяву відповідачів щодо розстрочення рішення суду, суд першої інстанції взяв до уваги припущення відповідачів про майбутні прибутки останніх від здачі в оренду майна боржників, а також негативні наслідки виконання такого рішення для відповідачів, що суперечить вимогам статті 121 ГПК України. Доводи на яких ґрунтується заява про розстрочення виконання рішення є суб'єктивними факторами боржників і за змістом статті 121 Господарського процесуального кодексу України не можуть застосовуватися для відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевим господарським судом не повно та об'єктивно з'ясовано обставини справи, що мають значення для справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 по справі №5011-34/6378-2012 скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний експортно - імпортний банк України" задовольнити.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 по справі №5011-34/6378-2012 - скасувати.

3. В задоволенні заяви відповідачів про розстрочку виконання рішення у справі №5011-34/6378-2012 відмовити.

4.Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільне підприємство "Солідарність" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.10.2016 по справі №5011-34/6378-2012.

5.Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Багатопрофільне підприємство "Солідарність" по справі №5011-34/6378-2012 припинити.

6.Матеріали справи №5011-34/6378-2012 передати до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай