ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.11.2016 справа № 908/3120/16

Суддя Носівець Вікторія Вікторівна, розглянувши матеріали

за позовом приватного акціонерного товариства «ОСОБА_1 автопідприємство 12308» (71701, Запорізька область, м. Токмак, вул. Нагорна, 42)

до відповідача ОСОБА_1 міської ради Запорізької області в особі Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради (71700, Запорізька область, м. Токмак, вул.Центральна, 12)

про стягнення 161603,08 грн. суми компенсації за надані послуги з пасажирських перевезень окремих категорій громадян, які користуються пільгами за договорами № 36/2014 від 27.06.2014 р. та № 57/2015 від 15.06.2015 р.

Встановив, що позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав:

1) Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Згідно із частиною 3 пункту 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу).

Згідно з положеннями статті 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Обєднання позовних заяв або справ є правом, а не обовязком суду.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас повязані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів.

Відповідно до пункту 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

В даному позові позивачем порушені правила об'єднання вимог, які не повязані між собою підставою виникнення та засобами доказування, передбачені ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, а саме: позов містить вимоги про стягнення заборгованості за договорами № 36/2014 від 27.06.2014 р. та № 57/2015 від 15.06.2015 р., укладеними позивачем та відповідачем.

Суд зазначає, що заявлені вимоги не є однорідними, оскільки ґрунтуються на різних підставах. Для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи необхідно досліджувати кожний договір окремо, надавати їм відповідну оцінку. Поєднання таких вимог перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Крім того, внаслідок поєднання позивачем в даній позовній заяві вимог, які не повязані між собою підставами виникнення, позивачем сплачено судовий збір у розмірі меншому, ніж передбачено законодавством, що є процесуальною економією, а також є підставою для повернення позовної заяви. У разі звернення заявником з позовними заявами за кожним договором окремо, як передбачено діючим законодавством, позивач мав би сплатити судовий збір за кожною позовною вимогою, в розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір».

2) Відповідно до ст. 54 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, найменування (для юридичних осіб) сторін, їх місцезнаходження, ідентифікаційні коди субєкта господарської діяльності.

У відповідності до ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами та відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст. 1 ГПК України, тобто підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності. Відповідачами є юридичні особи, яким предявлено позовну вимогу. Статтею 28 ГПК України передбачено, що повноваження сторони від імені юридичною особи може здійснювати її відособлений підрозділ, якщо таке право йому надано установчими або іншими документами.

В даній позовній заяві позивач заявив вимоги до ОСОБА_1 міської ради Запорізької області в особі Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради.

Суд зазначає, що Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради це самостійна юридична особа, яка не є структурним підрозділом ОСОБА_1 міської ради. Позивачем не визначено яка з перелічених установ ОСОБА_1 міська рада чи Управління соціального захисту населення ОСОБА_1 міської ради є відповідачем за даним позовом, якщо кожна то слід викласти та обґрунтувати вимоги до кожної з них.

3) Приписами ст. 56 ГПК України встановлено, що позивач, прокурор зобовязані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Статтею 57 ГПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з Правилами надання послуг поштового звязку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (далі Правила), доказом направлення адресату кореспонденції є оригінал розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека), виданий відправникові поштового відправлення.

Відповідно до п. 19 Правил, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою.

Пунктом 61 Правил встановлено, що у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Наказом Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" від 12 травня 2006 р. N 211 затверджено Порядок пересилання поштових відправлень, в п. 3.2.1 якого наведено зразок оформлення Опису вкладення за формою 107.

Так, за формою 107 відправник складає опис вкладення поштового відправлення у двох примірниках із зазначенням у ньому найменування одержувача та його адреси, поіменного переліку предметів, загальної вартості вкладення і підписує його.

Таким чином, належним доказом направлення сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів є оригінали фіскального чеку (квитанції) та опису вкладення, в якому зазначені: повне найменування адресата, його поштова адреса та поіменний перелік документів, що надсилається на його адресу.

До даного позову додано оригінали фіскального чеку від 23.11.2016 р. та опису вкладення від 23.11.2016 р., відповідно до яких на адресу відповідача надіслана позовна заява з додатками на 10 аркушах. Доказів надсилання відповідачеві додатків до позовної заяви з поіменним переліком доданих документів суду не надано. Крім того, суд зазначає, що позивачем до суду надіслано позовні матеріали на 34 аркушах, однак в описі вкладення на імя УСЗН ОСОБА_1 міської ради зазначено про направлення копії позовної заяви з кількістю сторінок 1.

Виходячи з зазначеного слідує, що позовна заява б/н від 23.11.2016 р. та додані до неї матеріали не містять доказів дотримання позивачем вищезазначених норм Господарського процесуального кодексу України та Правил надання послуг поштового звязку.

Згідно до пунктів 4, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У відповідності до п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 та 3 частини 1 статті 57 ГПК України щодо форми, змісту та додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з ним у господарський суд у загальному порядку після усунення допущених порушень.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 2, 5, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ПрАТ «ОСОБА_1 автопідприємство 12308» та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Додаток: на 34 арк., в тому числі платіжне доручення № 224 від 21.11.2016 р.

Суддя В.В.Носівець