УХВАЛА

29.11.2016Справа №4/417
За скаргою Суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1

на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві

За позовом Відкритого акціонерного товариства "Готель "Голосіївський"

до Суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1

про стягнення 12 414,89 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від стягувача (позивача) - не з'явився;

Від боржника (скаржника) - Гоголь Б.М., представник за довіреністю;

Від ВДВС - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2007 у справі №4/417 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства „Готель „Голосіївський" 8 515 грн. заборгованості, 85 грн. 15 коп. державного мита та 81 грн.37 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва був виданий наказ №4/417 від 07.02.2008.

18.10.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1 надійшла скарга на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві

Обґрунтовуючи подану скаргу стягувач зазначив, що ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві всупереч п. 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень №512/5 від 02.04.2012 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» не знято арешт з майна відповідача при поверненні наказу позивачу. У зв'язку з чим скаржник вважає таку бездіяльність ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва неправомірною та такою, що порушує права відповідача.

Стягувачем подані письмові пояснення, в яких останній вказав, що у вересні 2016 року відповідачем було сплачено кошти у повному обсязі з метою погашення заборгованості перед ПАТ «Готель Голосіївський», в зв'язку з чим позивач не має претензій до відповідача у справі №4/417. Подану відповідачем скаргу підтримав в повному обсязі та просив розглянуті її за відсутності представника позивача.

ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві подані письмові пояснення, в яких ВДВС просив розглянути скаргу без участі представника ВДВС. При вирішенні скарги покладається на думку суду.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 121-2 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів. Скарги на рішення, дії та бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник, прокурор та орган державної виконавчої служби, приватний виконавець. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги, суд вирішив вказану скаргу боржника задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 115 ГПК України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, зокрема судових наказів (ст. 17 Закону). Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону).

Як вбачається з матеріалів скарги, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження з примусового виконання наказу №4/417 від 07.02.2008 виданого Господарським судом міста Києва про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в розмірі 8 681,52 грн.

Державним виконавцем повідомлено суду, що на виконання вимог ухвали суду №4/417 від 21.10.2016 щодо надання до суду копії матеріалів виконавчого провадження по виконанню рішення суду №4/417, Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва надати вказані копії матеріалів виконавчого провадження не може у зв'язку із знищенням виконавчого провадження переданого до архіву, відповідно до п.9.9 наказу Міністерства юстиції України Про затвердження порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби № 2274/5 від 25.12.2008.

З матеріалів наданих суду, судом встановлено, що 23.12.2011 державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва прийнята постанова про арешт майна боржника (Відповідача). На підставі вказаної постанови до реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна була внесена інформація про арешт нерухомого майна Відповідача.

27.12.2011 державним виконавцем ВДВС Голосіївського РУЮ м. Києва була винесена постанова про повернення Наказу стягувачу відповідно до п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Факт повернення відділом виконавчої служби наказу стягувачу підтверджено державним виконавцем у листах від 02.11.2016 вих. №35076 та від 20.10.2016 вих. №33617, а також стягувачем у справі.

Разом з тим, ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві не знято арешт з майна відповідача при поверненні наказу позивачу.

Зазначена обставина підтверджується довідкою з Єдиного реєстру речових заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 08.11.2016.

Водночас, судом також встановлено, що 07.09.2016 відповідач повністю погасив свою заборгованість перед позивачем у розмірі 8 681,00 грн., що підтверджується квитанцією від 07.09.2016 №260110003, а також підтверджено самим стягувачем та листом від 07.09.2016 №158.

Таким чином, на даний момент відсутні правові підстави для арешту майна боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа сутягувачеві фактично є завершенням виконавчого провадження і тягне за собою ті правові наслідки, які були передбачені чинним на той момент законодавством.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, суд встановивши, що державним виконавцем при поверненні виконавчого документа стягувачу не були вчинені заходи щодо зняття арешту з майна боржника суд дійшов висновку про обґрунтованість поданої скарги про визнання неправомірною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, яка полягала у не знятті арешту з майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 при поверненні наказу Господарського суду міста Києва в справі № 4/417 стягувачу.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Враховуючи, що державний виконавець безпідставно ухиляється від дій щодо знаття арешту, накладеного на майно боржника при виконанні наказу Господарського суду міста Києва у справі №4/417, про що свідчить зокрема, але не виключно лист ВДВС Голосіївського району від 20.10.2016 №33617, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов'язання відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві вчинити дії щодо зняття арешту, накладеного на майно боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 при виконанні наказу Господарського суду міста Києва в справі № 4/417.

Отже, суд вважає скаргу обґрунтованою та у зв'язку із цим такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу Суб'єкта підприємницької діяльності - ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, яка полягала у не знятті арешту з майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 при поверненні наказу Господарського суду міста Києва в справі № 4/417 стягувачу.

Зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві вчинити дії щодо зняття арешту, накладеного на майно боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 при виконанні наказу Господарського суду міста Києва в справі № 4/417.

Суддя І.І. Борисенко