ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р.Справа № 923/829/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Морщагіної Н.С.

суддів: Гладишевої Т.Я., Діброви Г.І.

секретар судового засідання: Селиверстова М.В.

за представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 керівник;

від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Морський квартал 60/1»

на рішення господарського суду Херсонської області

від 12 вересня 2016 року

у справі №923/829/16

за позовом: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Морський квартал 60/1"

до відповідача: Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області

про: визнання права користування земельною ділянкою

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Морський квартал 60/1» звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, про визнання права користування земельною ділянкою площею 0,3374 га для обслуговування багатоквартирного житлового будинку № 2 по вулиці Шкільній в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на звернення до сільської ради із заявою щодо надання земельної ділянки у постійне користування та прийняття відповідачем рішення про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту відводу земельної ділянки у постійне користування, але у менших розмірах, а саме земельної ділянки площею 0,2139 га.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 12.09.2016 у справі № 923/829/16 у задоволенні позову Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Морський квартал 60/1» до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права користування земельною ділянкою відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що визнання права на землю як спосіб захисту застосовується тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного права, субєктивне право оспорюється, заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права користування земельною ділянкою через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Невизначеність субєктивного права на землю призводить до неможливості його використання або перешкоджає такому використанню. Таким чином, особа має право на визнання за нею права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою лише після одержання документу, що посвідчує відповідне право та реєстрації вказаного права. В той же час позивачем не оформлено право користування земельною ділянкою і відповідні документи, що посвідчують таке право відсутні, державна реєстрація відповідного права користування земельною ділянкою не здійснювалася, а відтак підстави для визнання за позивачем права на постійне користування земельною ділянкою відсутні.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням позивачем було подано апеляційну скаргу, відповідно до якої апелянт просив скасувати рішення господарського суду Херсонської області від 12.09.2016 у справі № 923/829/16 та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Як на підставу викладених у скарзі вимог апелянт посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, що стало наслідком прийняття незаконного судового акту. Зокрема, апелянт зазначає, що набув право на користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку в силу норм ст. ст. 42, 92 Земельного кодексу України, а тому вправі вимагати оформлення прав на неї в розмірі, необхідному для здійснення такого обслуговування з моменту отримання багатоквартирного житлового будинку у власність (на баланс). Додатково зауважив, що судом безпідставно відхилено клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, з огляду на необхідність підтвердження мінімально необхідного розміру земельної ділянки для обслуговування багатоквартирного будинку.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про поважність неявки суд не повідомив, на електронну пошту суду направив відзив на апеляційну скаргу, проти доводів апелянта заперечив, вважав рішення місцевого господарського суду законним та таким, що ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального та процесуального права. Крім того, повідомив, що Новофедорівська сільська рада не заперечувала права позивача на отримання земельної ділянки у користування. Дозвіл на розробку проекту землеустрою для відведення у постійне користування земельної ділянки наданий позивачу з урахуванням:

існуючих земельних ділянок, які перебувають у власності і межують із земельною ділянкою, на якій розташований багатоквартирний житловий будинок;

існуючих проходів і проїздів;

кількості постійно проживаючих осіб в багатоквартирному будинку;

відсутності попередньо узгодженого розміру земельної ділянки для потреб багатоквартирного будинку, з огляду на те, що в минулому спірний будинок являв собою корпус санаторію «Золота Нива».

Представник позивача в судове засідання зявився, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України, здійснена фіксація судового процесу технічними засобами здійснена та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.09.2012 житловий комплекс по вул. Шкільній, 2, літ «З» в с. Залізний Порт Голопристанського району згідно акту приймання-передачі прийнятий на баланс ОСББ «Морський квартал 60-1».

Рішенням Голопристанського районного суду від 15.10.2013 у справі № 654/1150/13-ц, яке набрало законної сили 28.10.2013, житловий будинок літ «З» загальною площею 2770 кв.м., що розташований за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. З.Порт, вул. Шкільна, 2 визнано багатоквартирним житловим будинком, що знаходиться на балансі об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Морський квартал 60/1».

18.02.2016 державним реєстратором Голопристанського районного управління юстиції проведено державну реєстрацію речових прав на вказаний обєкт нерухомості, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 54074400 від 26.02.2016.

03.03.2016 Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Морський квартал 60/1» звернулося до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення у постійне користування земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, а також прибудинкової території, для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,3374 га, за адресою с. Залізний Порт, вул. Шкільна, 2, буд. літ. «З».

Рішенням Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 54 від 30.03.2016 «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою по відводу земельних ділянок у постійне користування» Обєднанню співвласників багатоквартирного будинку «Морський квартал 60/1» надано дозвіл на виготовлення проекту відводу земельної ділянки у постійне користування орієнтовною площею 0,2139 га під розміщення багатоквартирного житлового будинку в с. Залізний Порт по вул. Шкільній.

В подальшому, 07.04.2016 позивачем звернувся до відповідача з заявою щодо перегляду прийнятого рішення, обґрунтовуючи її невідповідністю площі земельної ділянки.

Рішенням Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 86 від 02.06.2016 позивачу надано дозвіл на виготовлення детальних планів територій в межах кварталу на земельну ділянку орієнтовною площею 0,2139 га для обслуговування житлового будинку в с. Залізний Порт по вул. Шкільній.

Незгода позивача з розміром земельної ділянки щодо якої органом місцевого самоврядування надано дозвіл на виготовлення проекту відводу земельної ділянки у постійне користування під розміщення багатоквартирного житлового будинку в с. Залізний Порт по вул. Шкільній, стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом.

Правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», ст.ст. 792, 796, 797 Цивільного кодексу України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності Українського народу, від імені якого це право здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією, усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 12 Земельного кодексу України встановлює повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин. Зокрема, до їх повноважень належить: розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержання земельного та екологічного законодавства.

Відповідно до ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. У разі знищення (руйнування) багатоквартирного будинку майнові права на земельну ділянку, на якій розташовано такий будинок, а також належні до нього будівлі, споруди та прибудинкова територія, зберігаються за співвласниками багатоквартирного будинку.

Пунктом «д» частини 2 статті 92 Земельного кодексу України встановлено, що співвласники багатоквартирного будинку набувають право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

За приписом ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Статтею 123 Земельного кодексу України визначено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та, зокрема, встановлено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. ст. 125, 126 цього Кодексу право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельної ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності здійснюється за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Як встановлено судом, рішенням Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 54 від 30.03.2016 «Про надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою по відводу земельних ділянок у постійне користування» Обєднанню співвласників багатоквартирного будинку «Морський квартал 60/1» надано дозвіл на виготовлення проекту відводу земельної ділянки у постійне користування орієнтовною площею 0,2139 га під розміщення багатоквартирного житлового будинку в с. Залізний Порт по вул. Шкільній.

Отже, позивачем розпочато процедуру оформлення прав на земельну ділянку площею 0,2139га під розміщення багатоквартирного житлового будинку в с. Залізний Порт по вул. Шкільній.

Виходячи зі змісту заявленого позову, спір у справі виник у звязку з незгодою позивача щодо визначеного органом місцевого самоврядування розміру земельної ділянки, необхідного для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку, у звязку з чим просить суд визнати за ним право користування земельною ділянкою площею 0,3374 га.

В силу приписів статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зазначений перелік способів захисту не є вичерпним, однак у разі порушення цивільного права чи інтересу у позивача виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення. Тобто, позивач повинен обрати саме такий спосіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Визнання прав на землю як спосіб захисту застосовується тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного права, субєктивне право оспорюється, заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права користування земельною ділянкою через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Невизначеність субєктивного права на землю призводить до неможливості його використання або перешкоджає такому використанню.

Право позивача на отримання земельної ділянки у користування передбачено законом, зокрема, ст. 42 Земельного кодексу України, та не потребує додаткового визнання (захисту) такого права судом. Відповідне право не заперечується і відповідачем, яким прийнято відповідні рішення щодо надання дозволу позивачу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у постійне користування площею 0,2139га. При цьому, вказані рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області позивачем у встановленому законом порядку не оскаржені.

Колегія суддів приймає до уваги, що чинним законодавством не передбачено можливість набуття права користування земельною ділянкою за рішенням суду, шляхом встановлення факту, що має юридичне значення факту визнання права на користування земельною ділянкою, що в свою чергу узгоджується та відповідає приписам підпунктів 2.14, 2.15 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», відповідно до яких, суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування з питань, пов'язаних з наданням земельних ділянок у власність чи у користування.

Орган місцевого самоврядування, до компетенції якого віднесено повноваження щодо розпорядження землями комунальної форми власності в межах відновідної адміністративно-територіальної одиниці, рішення про надання у постійне користування ОСББ «Морський квартал 60/1» земельної ділянки площею 0,3374 га не приймав, станом на момент звернення до суду з відповідним позовом, право користування земельною ділянкою за позивачем а ні на 0,2139 га, ані на 0,3374 га не оформлене і відповідні документи, що посвідчують таке право відсутні, державна реєстрація відповідного права користування земельною ділянкою не здійснювалася.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо відсутності підстав задоволення даного позову.

Наведене, в свою чергу, зумовлює висновок й про обґрунтованість відхилення місцевим господарським судом клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, оскільки позивачем не доведено наявності дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмету доказування у даній справі.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що за змістом ст. 92 Земельного кодексу України співвласники багатоквартирного будинку набувають право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Земельні ділянки під наявними будинками формуються з урахуванням прибудинкової території, необхідної для обслуговування такого будинку. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку».

Виходячи із необхідності забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників, прибудинкова територія має включати: територію під житловим будинком; проїзди та тротуари; озеленені території; ігрові майданчики для дітей дошкільного та молодшого шкільного віку; майданчики для відпочинку дорослого населення; майданчики для занять фізичною культурою; майданчики для тимчасового зберігання автомобілів; майданчики для господарських цілей; майданчики для вигулювання собак; інші території, повязані з утриманням й експлуатацією будинків та інших повязаних із ними обєктів.

Правила визначення площ та конфігурації земельних ділянок багатоквартирних житлових будинків визначаються відповідно до ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» за допомогою показника розрахункової щільності забудови.

Отже, позивач, враховуючи обґрунтування мінімально необхідного розміру земельної ділянки для експлуатації та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, не позбавлений права на звернення до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області із заявою про надання у постійне користування земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, а також прибудинкової території, для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,1235 га, за адресою с. Залізний Порт, вул. Шкільна, 2, буд. літ. «З», та у випадку відмови оскаржити відповідне рішення у встановленому законом порядку.

На підставі вищевикладеного, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Морський квартал 60/1» задоволенню не підлягає, що згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України має наслідком віднесення на рахунок останнього витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Морський квартал 60/1» - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Херсонської області від 12.09.2016 у справі № 923/829/16 залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в порядку передбаченому розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя: Морщагіна Н.С.

Судді: Гладишева Т.Я.

ОСОБА_2