ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 Справа №917/1571/16

розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінпоінт", вул. Сім'ї Хохлових, 8, м. Київ, 041189

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Техмолпром", вул. Будька, 47, м. Гадяч, Полтавська область, 37300

Тетя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача товариство з обмеженою відповідальністю Інтерстаб (04080, м. Київ, вул. В. Хвойки, буд. 15/15, офіс 25).

про стягнення суми основного боргу

Суддя Сірош Д.М.,

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №31/10 від 31.10.2016

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 9 від 01.04.2016

від третьої особи: ОСОБА_1, довіреність №31/10 від 31.10.2016

Суть спору: Розглядається позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Грінпоінт» про стягнення заборгованості в розмірі 39 219,90 грн за договором №39/02 від 05.02.2016 укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб» та товариством з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» про поставку харчових інгрідієнтів.

В обґрунтування позовних вимоги представник позивача зазначив, що 21.06.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінпоінт» уклали договір поступки права вимоги, відповідно до умов якого сторони цього договору погодили, що у порядку та на умовах, передбачених даним договором (поступки), первісний кредитор (Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб») передає, а Новий кредитор (Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінпоінт») приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові (Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб), і стає кредитором за Договором поставки №39/02 від 05.02.2016. Відповідач належним чином зобовязання щодо проведення оплати не виконав, у звязку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінпоінт» просить суд стягнути з відповідача на його користь суму коштів.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, вважає його необґрунтованим, та просить суд відмовити у його задоволенні у звязку з тим що договір №39/02 від 05.02.2016 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» про поставку містить умову про письмову згоду боржника на переведення боргу.

Представники позивача та третьої особи заявили клопотання про заміну позивача у цій справі з Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінпоінт» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб» на підставі ст. 25 ГПК України.

Відповідно до ст. 25 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Як розяснив пленум ВГСУ у абз. 3 п. 1.4 Постанови № 18 від 26.12.2011 зазначеною статтею (25) ГПК передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). У разі заміни кредитора в зобов'язанні не в повному обсязі (у подільному зобов'язанні; в разі передачі новому кредитору права на стягнення неустойки окремо від передачі прав вимоги за основним зобов'язанням тощо) новий кредитор є правонаступником первісного кредитора лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу відповідних прав якщо інше не встановлено договором або за законом (стаття 514 Цивільного кодексу України); при цьому якщо правонаступником заявляються відповідні вимоги, то вважається, що позов подано кількома позивачами (стаття 23ГПК). Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 25 ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу, включаючи стадію виконання судового рішення, і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом певних обставин, але з повідомленням сторін, оскільки інше суперечило б приписам частини другої статті 22 ГПК стосовно прав сторін у судовому процесі.

Проте, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінпоінт» не надали до вказаних клопотань письмової згоди Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» на переведення боргу, яка визначена у п. 10.2. договору № №39/02 від 05.02.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаних клопотань та розглядає справу в межах заявлених вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

05.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» уклали договір поставки № 39/02, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб» зобовязалося поставити харчові інгредієнти, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» зобовязалося прийняти та оплатити вказаний товар.

З доданих до позову копій видаткових накладних № 400 від 15.04.2016 та № 535 від 17.05.2016 вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб» поставив Товариству з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» матеріальних цінностей на суму 49 362,60 грн та 27 883,20 грн відповідно, загалом на 77 245,80 грн.

Відповідно до п. 4.2 вказаного договору покупець здійснює оплату кожної товарної партії, згідно виставленого рахунку фактури, шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб») у розмірі 100% від вартості партії товару за видатковою накладною.

Доказів на виконання вказаного пункту договору № 39/02 сторони не надали.

21.06.2016 ТОВ «Інтерстаб» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінпоінт» уклали договір поступки права вимоги.

Відповідно до умови п. 1 вказаного договору сторони погодили, що в порядку та на умовах, передбачених даним договором (поступки), первісний кредитор (Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб») передає, а Новий кредитор (Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінпоінт») приймає на себе право вимоги, що належить Первісному кредиторові (Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб), і стає кредитором за Договором поставки №39/02 від 05.02.2016.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У договорі поставки № 39/02 від 05.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» п. 10.2. погодили, що жодна із сторін не має права передавати свої права та обовязки за цим договором третій стороні без письмової згоди іншої сторони.

Доказів письмової згоди Товариства з обмеженою відповідальністю «Техмолпром» на передачу права вимоги за договором поставки №39/02 від 05.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінпоінт» не надало.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Враховуючи викладене, положення ч. 1 ст. 516 ЦК України, приписи ч.2 ст. 215 ЦК України слід дійти висновку про те, що договір поступки права вимоги від 21.06.2016 укладений між Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерстаб» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Грінпоінт» є нікчемним та в силу положень ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Отже, суд розглядає позов про стягнення заборгованості за договором поставки № 39/02 від 05.02.2016 в межах заявлених вимог.

Враховуючи відсутність письмової згоди на переведення права вимоги за договором поставки, суд відмовляє в позові, у звязку з тим, що позивач не є належним.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32-33, 43 - 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 06.12.2016.

Суддя Д.М. Сірош