донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

05.12.2016 справа №905/3375/15

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін від позивача: від відповідача-1: від відповідача-2: від відповідача-3: від відповідача-4: ОСОБА_4 довіреність б/н від 17.12.15, ОСОБА_5 довіреність б/н від 17.12.15; ОСОБА_6 довіреність №9 від 19.12.15; не зявився; не зявився; не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖКбуд", м.Маріуполь, Донецька область
на рішення господарського суду Донецької області
від16.08.2016 р.
у справі№ 905/3375/15 (головуючий суддя: Говорун О.В., судді: Сковородіна О.М., Харакоз К.С.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Пульсар", м.Маріуполь, Донецька область
до відповідача-1: відповідача-2: відповідача-3: відповідача-4: Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖКбуд", м.Маріуполь, Донецька область ОСОБА_7 служби Маріупольського міського управління юстиції, м.Маріуполь, Донецька область Комунального підприємства "ОСОБА_8 бюро технічної інвентаризації", м.Маріуполь, Донецька область ОСОБА_8 міської ради, м.Маріуполь, Донецька область
про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пульсар" (далі ТОВ "Пульсар", позивач) звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖКбуд" (далі ТОВ "МЖКбуд", відповідач-1), ОСОБА_7 служби Маріупольського міського управління юстиції (далі відповідач-2) та Комунального підприємства "ОСОБА_8 бюро технічної інвентаризації" (далі КП "ОСОБА_8 бюро технічної інвентаризації", відповідач-3) про зобовязання вчинити певні дії та визнання права власності на приміщення літ. А-5, загальною площею 137,2кв.м., корисною 122,9кв.м., що складається з: коридору прим. 1, площею - 10,4кв.м.; санвузла прим. 2, площею 4,6кв.м.; окремої кімнати прим. 3, площею - 13,6кв.м.; кабінету прим. 4, площею - 16,5кв.м.; кабінету прим. 5, площею - 17кв.м.; кабінету прим. 6, площею - 10,8кв.м.; кабінету прим. 7, площею - 16,7кв.м.; кабінету прим. 8, площею - 19кв.м.; кабінету прим. 9, площею - 14,3кв.м.; сходової клітини І, площею - 14,3кв.м.

Позивачем в суді першої інстанції заявлено клопотання про вихід суду за межі позовних вимог щодо вирішення питання відміни державної реєстрації права власності за відповідачем-1 в частині пятого поверху адміністративно-побутового комплексу (далі - АПК), розташованого за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, 99, а саме на всі приміщення, що вказані у позовній заяві, в тому числі відносно сходової клітини І площею 14,3 кв.м.

Також, в процесі розгляду місцевим господарським судом даної справи позивач уточнив позовні вимоги та за остаточними вимогами просив виключити зі складу відповідачів ОСОБА_7 службу Маріупольського міського управління юстиції; визнати за позивачем право власності на пятий поверх нежитлового приміщення адміністративно-побутового комплексу, розташованого за адресою: м. Маріуполь, пр. Металургів, б. 99, що складає 13/100 частин від всього адміністративно-побутового комплексу, а саме: на приміщення літ. А-5, загальною площею 137,22кв.м., корисною 122,9кв.м., що складається з: коридору прим. 1, площею - 10,4кв.м.; санвузла прим. 2, площею 4,6кв.м.; окремої кімнати прим. 3, площею - 13,6кв.м.; кабінету прим. 4, площею - 16,5кв.м.; кабінету прим. 5, площею - 17кв.м.; кабінету прим. 6, площею - 10,8кв.м.; кабінету прим. 7, площею - 16,7кв.м.; кабінету прим. 8, площею - 19кв.м.; кабінету прим. 9, площею - 14,3кв.м.; сходової клітини І (пятий поверх), площею - 14,3кв.м. та внести відповідні зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 25.07.2016 р. залучено до участі у справі в якості відповідача ОСОБА_8 міську раду (далі - відповідач-4).

Рішенням господарського суду Донецької області від 16.08.2016 р. позовні вимоги задоволено частково;

- визнано за позивачем право власності на пятий поверх нежитлового приміщення, АПК, розташованого за адресою м.Маріуполь, пр.Металургів, 99, що складає 13/100 часток від всього АПК, а саме: літ. А-5, загальною площею 137,2кв.м., корисною 122,9кв.м., що складається з: коридору прим. 1, площею - 10,4кв.м.; санвузла прим. 2, площею 4,6кв.м.; окремої кімнати прим. 3, площею - 13,6кв.м.; кабінету прим. 4, площею - 16,5кв.м.; кабінету прим. 5, площею - 17кв.м.; кабінету прим. 6, площею - 10,8кв.м.; кабінету прим. 7, площею - 16,7кв.м.; кабінету прим. 8, площею - 19кв.м.; кабінету прим. 9, площею - 14,3кв.м.; сходової клітини І, площею - 14,3кв.м.;

- в задоволенні позову до ОСОБА_7 служби Маріупольського міського управління юстиції, КП "ОСОБА_8 бюро технічної інвентаризації" та ОСОБА_8 міської ради відмовлено;

- стягнуто з відповідача-1 на користь Державного бюджету України судовий збір за позовом в сумі 1 097 грн. 84 коп. судового збору;

- стягнуто з відповідача-1 на користь позивача 60 грн. 08 коп. витрат по сплаті судового збору за позовом та 3000 грн. 00 коп. витрат за проведення судової експертизи.

В частині задоволення позову рішення суду мотивоване доведеністю та обґрунтованістю вимог.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду Донецької області від 16.08.2016р., відповідач звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на зазначене рішення, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати в частині визнання за позивачем права власності на 5-й поверх і сходові клітини між 4-м і 5-м поверхом і прийняти нове рішення, яким провадження у справі в частині визнання права власності щодо пятого поверху припинити за відсутності предмета спору та відмовити в позові в частині визнання права власності щодо сходової клітини І, площею 14,3 кв.м між 4-м і 5-м поверхом.

В обґрунтування апеляційної скарги, з урахуванням пояснень б/н, б/д, заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Скаржник стверджує, що судом першої інстанції без належних правових підстав залишено без задоволення клопотання про припинення провадження у справі щодо відповідача-1 за відсутністю предмету спору по відношенню до пятого поверху будівлі, розташованою за адресою: 87549, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Металургів, 99, оскільки відповідач-1 не ставив під сумнів того, що позивач є власником зазначеного обєкту.

Апелянт вважає, що спірна сходова клітина не може бути розташована на пятому поверсі вищевказаної будівлі, так як конструктивно розміщена між поверхами, проте, на думку відповідача-1, господарський суд Донецької області, посилаючись на висновок експерта № 1 судової будівельно-технічної експертизи від 05.05.2016 р., дійшов помилкового висновку щодо визнання права власності позивача на сходову клітину І, площею 14,3 кв.м, оскільки вказане не відповідає дійсності.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що місцевим господарським судом безпідставно залишено без задоволення клопотання відповідача-1 про проведення огляду АПК у випадку наявності у суду сумнівів щодо конструктивного звязку сходових клітин з поверхами АПК.

Крім того, відповідач-1 вказує на те, що судом першої інстанції всупереч приписам ч. 1 ст. 65 ГПК залишено без задоволення клопотання ОСОБА_7 служби Маріупольського міського управління юстиції про виключення останньої зі складу відповідачів як неналежного та залучення ОСОБА_7 служби Маріупольського міського управління юстиції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Представники позивача в судових засіданнях проти апеляційної скарги заперечила за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача-1 у судових засіданнях підтримав повністю вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача-2 у судові засідання не зявився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Відповідач-3 письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представник відповідача-3 у судові засідання не зявився. На адресу Донецького апеляційного господарського суду надійшло клопотання відповідача-3 про розгляд даної справи без участі його повноважного представника.

Судова колегія враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Частиною 3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації (за наявності).

Ухвалами Донецького апеляційного господарського суду від 03.10.2016 р., 07.11.2016р. не визнавалась обовязковою явка представників сторін та сторони були попереджені, що у разі незявлення їх представників у судове засідання, апеляційна скарга буде розглянута за наявними матеріалами у справі.

З огляду на зазначене, вищенаведене клопотання відповідача-3 судовою колегією задоволено.

Представник відповідача-4 у судові засідання не зявився. Про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.05.1999 р. між відповідачем-1 та позивачем укладений договір № 7 на пайову участь у будівництві 5-ти поверхового адміністративно-побутового корпусу по пр. Металургів, 99 (далі договір), відповідно до умов якого відповідач-1 зобовязується передати під оздоблювальні та спеціальні роботи 5-тий поверх позивачу у тому вигляді, яким він є на діючий момент впродовж 1 місяця з дня підписання договору, а позивач зобовязується до 15.10.1999 р. виконати роботи визначені в договорі.

Згідно з п. 5 договору позивач зобовязується перерахувати на розрахунковий рахунок відповідача 1 в порядку пайової участі сорок три тисячі грн. в строк не більше 1 місяця з дня підписання цього договору.

За умовами п. 6 договору після виконання п. 5 позивач стає власником 5-го поверху АПК по пр. Металургів, 99.

Відповідно до п. 9 договору після введення до експлуатації будівлі відповідач-1 буде володільцем, а позивач співволодільцем АПК. Їх взаємовідносини будуть регламентуватись обовязковим іншим договором між ними.

Матеріали справи свідчать про те, що 17.10.2007 р. відповідачем-4 було видано свідоцтво про реєстрацію права власності, відповідно до якого відповідач-1 став власником всього АПК, яке розташовано за адресою: 87549, Донецька область, м.Маріуполь, пр.Металургів, 99, загальною площею 1119,7кв.м.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.06.2014 р. у справі № 905/1261/14 в задоволенні вимог позивача щодо визнання дій Виконавчого комітету ОСОБА_8 міської ради, визнання частково недійсним та скасування рішення Виконавчого комітету ОСОБА_8 міської ради та визнання свідоцтва про право власності недійсним відмовлено повністю. Зокрема, відмовляючи в задоволенні позову в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності, судом першої інстанції було зазначено про фактичний спір про право власності між позивачем та відповідачем-1, а отже, неможливість ефективного відновлення порушених прав позивача як власника, шляхом скасування свідоцтва про право власності, оскільки підставою для проведення державної реєстрації права власності є, зокрема, рішення суду про визнання такого права.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 р. у справі № 905/1261/14, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 09.04.2015 р. у справі № 905/1261/14, рішення господарського суду Донецької області від 24.06.2016 р. скасовано в частині відмови у визнанні недійсним свідоцтва про право власності, виданого 17.10.2007 р. відповідачем-4, щодо оформлення права власності за відповідачем-1 пятого поверху АПК, за адресою: м.Маріуполь, пр.Металургів, 99. В цій частині прийняте нове рішення та визнано недійсним свідоцтво про право власності, виданого 17.10.2007 р. відповідачем-4, щодо оформлення права власності за відповідачем-1 пятого поверху АПК, за адресою: м.Маріуполь, пр.Металургів, 99, встановивши, що пятий поверх зазначеного АПК належить на праві власності позивачу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 35 ГПК України обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, постановою Харківського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 р. у справі № 905/1261/14, яка набрала законної сили 28.01.2015 р., встановлено факт права власності позивача на пятий поверх АПК за вищезгаданою адресою та визнано недійсним зазначене свідоцтво про право власності, виданого 17.10.2007 р. відповідачем-4.

Вбачається, що позивач звертався до ОСОБА_9 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції із заявою від 07.08.2015 р. про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно нерухомого обєкту за адресою: м. Маріуполь .пр. Металургів, 99.

ОСОБА_9 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції № 1569/4.6-15 від 07.08.2015 р. позивачу розяснено порядок звернення до органів державної реєстрації прав з відповідною заявою та документами, які є необхідними для вчинення відповідної реєстраційної дії.

В подальшому позивач звернувся до ОСОБА_9 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту ОСОБА_8 міської ради із заявою про видачу свідоцтва на право власності позивача на пятий поверх АПК за вказаною адресою.

ОСОБА_9 державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту ОСОБА_8 міської ради листом № 05/06-46 від 22.07.2016 р. повідомив позивача про те, що державна реєстрація права власності проводиться на підставі документів визначених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", зокрема, на підставі рішення суду щодо права власності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормами ЦК підставами виникнення (набуття) права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини.

Право власності може набуватися різними способами, які поділяють на дві групи: первинні, тобто такі, що не залежать від прав попереднього власника на майно, та похідні, за яких право власності на майно переходить до власника від його попередника в порядку правонаступництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Положеннями ч.2 ст.331 ЦК України визначено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Статтею 392 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зважаючи на зазначені норми, позивач повинен довести належними та допустимими доказами ті обставини, з якими чинне законодавство пов'язує підстави набуття ним права власності на спірне майно, а також обставини щодо оспорення або невизнання цього права відповідачем.

За приписами статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Отже, подання власником позову про визнання за ним права власності на майно можливе за умови наявності сумнівів щодо належності йому цього майна в інших осіб, які не перебувають з власником у зобов'язальних правовідносинах, про що дійшов висновку Верховний Суд України у постанові від 23.12.2014 року у справі №5011-74/9393-2012.

Так, у вказаній постанові Верховного Суду України висловлено правову позицію про те, що відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Передумовою для застосування статті 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.

Застосування позову про визнання права власності можливе лише за умови, що особи, які не визнають, заперечують та/або оспорюють право власності, не перебувають із власником у зобов'язальних відносинах.

Права, у тому числі право власності осіб, які перебувають у зобов'язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов'язального права.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою господарського суду Донецької області від 18.01.2016 р. з метою визначення правильного розміру судового збору призначено судову будівельно-технічну експертизу для вирішення питання про розмір дійсної вартості майна, на яке позивач просить визнати право власності, проведення якої доручено атестованому судовому експерту ОСОБА_10, про що позивачем та відповідачем-1 у суді першої інстанції заявлені відповідні клопотання.

Відповідно до висновку судового експерта ОСОБА_10 № 1 судової будівельно-технічної експертизи від 05.05.2016 р., ринкова (дійсна) вартість обєкту оцінки - пятого поверху будівлі АПК, розташованого за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, пр.Металургів, 99, з урахуванням сходової клітини І, площею 14,3 кв.м. може скласти 154389грн. (сто пятдесят чотири тисячі триста вісімдесят девять гривень).

Згідно з вказаним висновком фактично пятий поверх відносно всієї будови АПК, розташований в м.Маріуполі Донецької області по пр.Металургів, 99, з урахуванням сходової клітини І, площею 14,3кв.м, складає: 137,2х100:1090,7=12,579 або з урахуванням скорочення складає 13/100.

Крім того, у даному висновку також зазначено, що сходова клітина І, площею 14,3кв.м., яка розташована на пятому поверсі в будівлі АПК за адресою: Донецька область, м.Маріуполь, пр.Металургів, 99, є місцем загального користування.

Таким чином, матеріалами справи доведено, що спірна сходова клітина саме на пятому поверсі в будівлі АПК є місцем загального користування, що відповідачем-1 не спростовано належними та допустимими доказами в розумінні приписів чинного процесуального законодавства, тому судова колегія вважає, що сходові клітини конструктивно повязані з поверхами АПК.

З аналізу умов договору, зокрема умов п.п. 5, 6, вбачається, що позивач, після виконання п. 5 договору, стає власником всього пятого поверху, з урахуванням і спірної сходової клітини.

Враховуючи той факт, що на день прийняття рішення місцевим господарським судом у даній справі державна реєстрація права власності за відповідачем-1 на пятий поверх АПК не скасована, тобто, саме дії відповідача-1 призвели до державної реєстрації об'єкта АПК в повному обсязі виключно за останнім та відсутність зобовязальних правовідносин між позивачем і відповідачем-1, тому вимога позивача про визнання права власності на приміщення літ. А-5, загальною площею 137,2кв.м., корисною 122,9кв.м., що складається з: коридору прим. 1, площею - 10,4кв.м.; санвузла прим. 2, площею 4,6кв.м.; окремої кімнати прим. 3, площею - 13,6кв.м.; кабінету прим. 4, площею - 16,5кв.м.; кабінету прим. 5, площею - 17кв.м.; кабінету прим. 6, площею - 10,8кв.м.; кабінету прим. 7, площею - 16,7кв.м.; кабінету прим. 8, площею - 19кв.м.; кабінету прим. 9, площею - 14,3кв.м.; сходової клітини І, площею - 14,3кв.м., та яка згідно висновку судового експерта становить 13/100 відносно всієї будівлі АПК, підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобовязання органу державної реєстрації прав щодо скасування державної реєстрації права власності відповідача 1 в частині 5-го поверху АПК судова колегія враховує наступне.

Частиною 1 статті 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (частина 4 вказаної статті).

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень".

Згідно з ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду про право власності на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав.

Крім того, згідно з ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно.

Належних та допустимих доказів щодо звернення позивача із заявою до відповідного органу в порядку визначеному Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень матеріали справи не містять.

З огляду на задоволення позовних вимог господарським судом Донецької області щодо визнання права власності на нерухоме майно на законних підставах, клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог щодо вирішення питання про скасування державної реєстрації права власності за відповідачем-1 на спірне майно задоволенню не підлягає за безпідставністю.

Отже, місцевим господарським судом вірно відмовлено в задоволенні вимоги позивача про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно повязаних з визнанням за позивачем права власності на нерухоме майно.

Відносно інших доводів апеляційної скарги судова колегія зазначає наступне.

В процесі розгляду місцевим господарським судом даної справи відповідачем-1 заявлені клопотання про припинення провадження у справі № 905/3375/15 щодо відповідача-1 у звязку з відсутністю предмету спору по відношенню щодо пятого поверху АПК та про проведення огляду АПК за місцем її знаходження, які судом першої інстанції обґрунтовано залишені без задоволення, оскільки відповідачем-1 не доведено належними та допустимими доказами безпосередньо відсутність спору у даній справі в частині визнання права власності позивача на вищезазначений обєкт, що, зокрема, кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 33 ГПК України.

Також, господарським судом Донецької області правомірно відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-2 про виключення останнього зі складу відповідачів як неналежного та залучення його до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки, по-перше, дане клопотання надійшло на адресу суду першої інстанції 29.12.2015 р., тобто, після початку розгляду справи по суті, а не під час підготовки справи до розгляду, про що свідчить протокол судового засідання від 23.12.2015 р., по-друге, позивач в позовній заяві просив зобовязати ОСОБА_7 службу Маріупольського міського управління юстиції внести записи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про відміну державної реєстрації права власності в частині спірного нерухомого майна, відтак, заявлена позовна вимога безпосередньо стосується прав та обовязків відповідача-2.

Крім того, судова колегія звертає увагу на те, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено обовязку суду переходити до розгляду справи по суті у якомусь конкретному судовому засіданні, а отже суд не позбавлений права почати розгляд справи по суті і у першому судовому засіданні. Про розгляд справи № 905/3375/15 сторони були повідомлені належним чином та у передбачені процесуальним законодавством строки 10.12.2015 р., про що свідчить відмітка канцелярії суду першої інстанції на ухвалі про призначення розгляду справи від 10.12.2015 р.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЖКбуд" на рішення господарського суду Донецької області від 16.08.2016 р. у справі № 905/3375/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 16.08.2016 р. у справі № 905/3375/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді: Н.М. Дучал

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.:

1. позивачу;

2. відповідачу;

3. у справу;

4. ГСДО;

5. ДАГС.