ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р.Справа № 916/2037/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: В.В. Лашина

Суддів: О.Л. Воронюка

' Т.А. Величко

при секретарі Р.О. Кияшко

За участю представників сторін:

Від ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3

Представник ЗАТ «Аонтас» в судове засідання не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства "Аонтас"

на рішення господарського суду Одеської області

від 12.10.2016р.

у справі № 916/2037/16

за позовом: Закритого акціонерного товариства "Аонтас";

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2;

про стягнення 34550 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року закрите акціонерне товариство «Аонтас» (у наступному - ЗАТ «Аонтас») звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2.) про стягнення 34 550 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що при здійсненні відповідачем технічного обслуговування автомобіля позивача була спричинена шкода внаслідок неправильного встановлення масляного фільтру.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12 жовтня 2016 року (суддя Никифорчук М.І.) у задоволені позову було відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ЗАТ «Аонтас» в апеляційній скарзі просить його скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, оскільки в позовній заяві міститься посилання на пояснення працівника СТО про те, що саме внаслідок заміни масляного фільтру була спричинена поломка автомобіля, а також на акт виконаних робіт від 20.09.2014 р. про встановлення масляного фільтру, призначеного для встановлення на бензиновий двигун, тоді як на автомобіль позивача мав бути встановлений фільтр, призначений для дизельного двигуна.

Представник ЗАТ «АОНТАС» в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином, оскільки відповідно до пунктів 3.9.1., 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. В разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи, судова ко легія вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частиною першою статті 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Згідно до ч. 1, 2 ст. 639 названого Кодексу договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У відповідності до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 901 Цивільного кодексу України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ «Аонтас» на підставі свідоцтва про реєстрацію Європейського суспільства Е 844007 від 23.08.2014 р. належить автомобіль марки МАЗДА 6, 2006 року випуску, двигун дизельний.

20 вересня 2014 року між сторонами у справі укладений наряд - замовлення № Ч-01681 для проведення технічного обслуговування вказаного автомобіля.

Цією ж датою позивачу сертифікованим автотехнічним ділерським центром «Інтер-Авто» ФОП ОСОБА_2 був наданий акт виконаних робіт № Ч-30317 із визначенням вартості робіт в сумі 3659,29 грн., з якого, зокрема, вбачається здійснення відповідачем заміни масляного фільтру на новий, а саме: B6Y1-14-302 9A.

Між тим, як вказує позивач, на дорозі Київ-Чернігів у напрямку кордону з Білорусією автомобіль зупинися та припинив рух. Намагання завести автомобіль результату не надали та автомобіль був відвезений евакуатором до м. Києва до СТО «Автосервіс Д&С».

11 жовтня 2014 року під час проведення діагностики автомобіля на СТО «Автосервіс Д&С» виявлено, що відповідач при виконанні робіт на автомобілі позивача замінив мастильний фільтр на новий - В6Y1-14-302 9А, який придатний для використання на бензинових двигунах, а не на дизельних, що встановлений на автомобілі позивача та саме це стало причиною поломки автомобіля.

На вказаному СТО був замінений мастильний фільтр на фільтр RF7, а також проведені інші роботи з технічного обслуговування автомобіля позивача на суму 34 550 грн., зокрема, заміна турбокомпресора, ремонт паливної системи, перепрограмування тощо. Зазначені послуги були оплачені позивачем згідно до чеку № 6 від 11.10.2014 р.

При цьому, згідно до листа обслуговуючого сервісного центру «Inchсape Motors» за № 437 від 05.09.2016 р. автомобіль Мазда 6, держномер HGF461, відповідно до інструкції виробника має бути оснащений оригінальним масляним фільтром RFY2-14-302-9A.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами причини поломки автомобіля.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про те, що судом першої інстанції цілком вірно встановлено обставини справи та ним дана належна юридична оцінка із застосуванням до спірних правовідносин належних норм матеріального права.

Посилання ЗАТ «Аонтас» на наявність усіх необхідних документів, підтверджуючих спричинення відповідачем шкоди, судова колегія вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 224 названого Кодексу учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Склад збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, визначений частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування збитків підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Одним із принципів судочинства є змагальність сторін.

Так, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Цю саму думку законодавець відтворив й у ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу, вказавши, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами, що також відображено у положеннях статті 33 ГПК України.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Проте, ЗАТ «Аонтас» надало докази лише заміни фільтру на автомобілі, належного позивачу, але не довело, що саме ці дії спричинили шкоду та стали причиною поломки автомобіля.

Так, пробіг станом на день проведення сервісного обслуговування автомобіля позивача (20.09.2014 р.) становив 178 516 км, тоді як при здійсненні ремонту автомобіля станом на 11 жовтня 2014 року він вже був 178 998 км, тобто різниця становить 482 км.

Згідно із відповіддю ДП «Авто Інтернешнл» за № 423 від 31.08.2016 р./а.с. 55-56/, який є офіційним імпортером та дистриб'ютором автомобілів Мазда в Україні, «за умови фактів, викладених у позовній заяві ЗАТ «Аонтас» можна зробити висновок, що основна причина зупинки автомобіля на трасі є вихід з ладу паливного обладнання автомобіля, на що вказує перелік послуг, викладений в заказ-наряді СТО «Автосервіс Д&С» № 6 від 11.10.2014 р. Вихід з ладу турбокомпресора могло вплинути на зупинку двигуна автомобіля, але в даному випадку автомобіль повинен потім заводитись. Турбокомпресор не відноситься до паливної системи автомобіля, він виконує функції наддуву додаткової кількості повітря в циліндри двигуна для збільшення його потужності. Замінений фільтр В6Y1-14-302 9А міг частково вплинути на кількість подачі моторної олії для змащування турбокомпресора та його працездатність, але на його поломку міг вплинути й звичайний природний знос турбокомпресора, який на час поломки вже становив майже 90 %. Водночас, встановити дійсну поломку автомобіля та причинно-наслідні зв'язки між діями ФОП ОСОБА_2 та поломкою автомобіля ЗАТ «Аонтас» встановити неможливо». Більш того, у вказаному листі було зазначено, що автомобілі Мазда типу GG14R6 з дизельним двигуном офіційно не поставлявся в Україну у зв'язку із неналежною якістю дизельного пального, яке може впливати на нормальну роботу паливної системи та турбокомпресора на даному типі автомобіля.

Згідно із відповіддю зазначеного офіційного дистриб'ютора за № 483 від 03.10.2016 р. /а.с. 80/ на лист позивача, суть та зміст запитань щодо поломки автомобіля стосується конкретного випадку, який потребує спеціального всебічного та ретельного експертного технічного дослідження спеціалізованою експертною установою.

Натомість, ЗАТ «Аонтас» не надало належних доказів, підтверджуючих причину поломки автомобіля, а також існування об'єктивного зв'язку між причиною і наслідком дій відповідача. Позовні вимоги базуються на припущеннях, які не можуть бути покладені в основу судового рішення. Так, причина поломки автомобіля визначена зі слів працівника СТО, але, по-перше, ці слова не підтверджуються документально, та, по-друге, відсутні докази, які б свідчили про достатній кваліфікаційний рівень й досвід праці, а також те, що дана особа є експертом у вирішенні цих питань.

Відтак, судом першої інстанції правомірно було встановлено, що позивачем в силу приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України не було доведено наявність складу правопорушення для законного покладення цивільної відповідальності на ФОП ОСОБА_2

Судова колегія відзначає, що процесуальним законодавством обов'язок доказування покладено саме на сторони. Між тим, позивачем не заявлялося клопотань про проведення судової експертизи щодо дійсного встановлення причинно-наслідкового зв'язку поломки автомобіля.

До того ж, виходячи з положень ч. 1 ст. 101 ГПК України в суді апеляційної інстанції не розглядаються нові й додаткові докази, якщо вони не були надані суду першої інстанції за умови, якщо стороною необґрунтовано неможливість надання таких доказів у першій інстанції.

За таких обставин, судова колегія вважає, що скаржником не наведено достатніх правових підстав для скасування оскаржуваного рішення господарського суду Одеської області.

Керуючись ст.ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу закритого акціонерного товариства «Аонтас» залишити без задоволення, а рішення господарського суду Одеської області від 12.10.2016 р. у справі № 916/2037/16 - без змін.

Головуючий суддя В.В. Лашин

Суддя О.Л. Воронюк

Суддя Т.А. Величко