РІШЕННЯ

05 грудня 2016 року Справа № 913/1159/16

Провадження № 30/913/1159/16

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Чубинське Бориспільського району Київської області

до відповідача Луганського обласного будинку дитини № 2, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 2255 грн. 01 коп.

Господарський суд Луганської області у складі судді Голенко І.П.

Секретар судового засідання-помічник судді Гуленко К.С.

У засіданні брали участь:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг від 24.10.2013 № 100 в сумі 1080 грн. 00 коп., інфляційних втрат в сумі 1081 грн. 18 коп. та 3% річних в сумі 93 грн. 83 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем договірних зобов'язань в частині оплати інформаційно-консультаційних послуг.

Сторони правом на участь своїх представників у судовому засіданні не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 20-21, 24).

При цьому, сторони не заявили клопотання про відкладення розгляду справи з наведенням відповідного обґрунтування необхідності такого відкладення та доданням доказів поважності неприбуття у дане судове засідання.

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обов'язковою.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 2.1 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (зі змінами) передбачено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідач не надав до матеріалів справи відзиву на позовну заяву та інші витребувані судом документи, що не є перешкодою для розгляду справи за наявними в ній матеріалами згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд розглядає справу за наявними матеріалами, враховуючи наступне: сторони належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду цієї справи; будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи від позивача та відповідача не надходило; явка сторін не була визначена судом обов'язковою; нез'явлення відповідача у засідання не перешкоджає вирішенню цього спору.

Дослідивши обставини справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, як виконавцем, та Луганським обласним будинком дитини № 2, як замовником, 24.10.2013 було укладено договір № 100 про надання послуг (далі за текстом - договір, а.с. 9-10).

Відповідно до п. 1 розділу 2 та п. 2 розділу 3 договору предметом договору є інформаційно-консультаційні послуги з налаштування та ведення обліку в ПО « 1С:Підприємство»; надання послуг замовнику з боку виконавця здійснюється на підставі калькуляції, яка оформлюється письмово у вигляді додатку до вказаного договору та є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 2 розділу 5 договору оплата здійснюється у безготівковій формі не пізніше 5-ти банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

З наданого позивачем акту № 100 від 28.10.2013 (а.с. 11) вбачається, що позивач у повному обсязі виконав передбачені умовами договору зобов'язання на суму 1080 грн. 00 коп., а відповідач прийняв виконані роботи без зауважень та претензій, у зв'язку з чим сторони належним чином підписали акт та скріпили печатками.

Відповідач свої обов'язки за договором щодо своєчасної та повної сплати послуг належним чином не виконав, внаслідок чого за ним на момент звернення позивача до суду з цим позовом утворилась заборгованість у сумі 1080 грн. 00 коп.

Вказану заборгованість позивачем заявлено до стягнення за цим позовом.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

У відповідності з приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до приписів ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, як неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем договірних зобов'язань на суму 1080 грн. 00 коп. (а.с. 11) та факт порушення відповідачем умов договору.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 1080 грн. 00 коп. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

На підставі вказаних статей позивач нарахував та заявив до стягнення 3% річних у сумі 93 грн. 83 коп. за період з 05.11.2013 по 01.10.2016 та інфляційних втрат в сумі 1081 грн. 18 коп. за період з листопада 2013 року по вересень 2016 року.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, а також виходячи з приписів чинного законодавства, суд дійшов до висновку про задоволення вимог щодо стягнення 3% річних у сумі 93 грн. 83 коп. за період з 05.11.2013 по 01.10.2016 та інфляційних втрат в сумі 991 грн. 02 коп. за період з листопада 2013 року по вересень 2016 року.

Відповідачем ніяким чином не спростовано позовні вимоги. Доказів погашення заявлених до стягнення сум не надано та в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути борг у сумі 1080 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 93 грн. 83 коп. та інфляційні втрати в сумі 991 грн. 02 коп. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1322 грн. 90 коп.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Луганського обласного будинку дитини № 2 про стягнення 2255 грн. 01 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Луганського обласного будинку дитини № 2, 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Лисичанська, б. 1 «Б», код 25991799, на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, борг сумі 1080 грн. 00 коп., 3% річних у сумі 93 грн. 83 коп., інфляційні втрати в сумі 991 грн. 02 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 1322 грн. 90 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано - 07.12.2016.

Суддя І.П.Голенко

Надр. прим.

1 - до справи

2 - позивачу рекомендованим листом з повідомленням за адресою: АДРЕСА_1

3 - відповідачу рекомендованим листом з повідомленням за адресою: 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Лисичанська, 1 "Б"