ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2016 р. Справа № 925/1072/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Довганя К.І., з секретарем Петрик І.О. за участю представників сторін: позивача ОСОБА_1 за довіреністю, відповідача ОСОБА_2 за довіреністю, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Приватного підприємства "Агрономіка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Тіньки" про стягнення 19479,59грн.

ВСТАНОВИВ:

По справі оголошувалась перерва з 27 жовтня по 09 листопада 2016 року.

Заявлено позов про стягнення 17945,82грн. за договором купівлі - продажу №20/07 від 17.07.2015року, з яких: 12225,00грн. основної заборгованості, 4639,80грн. пені, 1081,82грн. інфляційних.

09.11.2016 року до початку судового засідання представник позивача подав суду заяву в якій збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача 19479,59 грн., з яких: 12225,00 грн. основного боргу, 5561,20грн пеня, 1266,39 грн. інфляційні втрати, 427,00 грн. 3% річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач неналежним чином виконав умови договору купівлі продажу № 20/07 від 17.07.2015 року.

Відповідно до приписів ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у ньому та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представники відповідача у відзиві на позов №26/10-16 від 26.10.2016 року та у судовому засіданні проти позову заперечував. Заперечення вмотивовано тим, що поставка товару відбулась не на умовах договору№20/07 від 17.07.2015 року., вимоги про оплату відповідач не отримував, тому строк оплати не настав. Крім того відповідач просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення пені.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив.

Між приватним підприємством Агрономіка та товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма Тіньки укладено Договір купівлі -продажу №20/07 від 17.07.2015 року.

Згідно п.1.1. Договору приватне підприємство Агрономіка виробляє, а товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Тіньки купує замовлену біопродукцію для біологічної боротьби з шкідниками і хворобами сільськогосподарських культур.

На виконання п.2.1. договору приватне підприємство Агрономіка поставила товариству з обмеженою відповідальністю Агрофірма Тіньки продукцію на 12225,00 грн. За поставлення даної продукції Виробником було виставлено рахунок фактуру № 15 від 18.07.2015 року та видаткову накладну.

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Тіньки даний товар прийняв, що підтверджується видатковою накладною № 15 від 18 липня 2015 року.

Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором та поставив замовнику товар на суму 12225,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №15 від 18 липня 2015 року та податковою накладною.

Однак відповідач взяті на себе зобовязання щодо своєчасного розрахунку за придбаний товар не виконав.

Ст.ст. 173, 174, 181, 193 ГК України, ст.ст. 525, 526, 530, 901, 903 ЦК України містять такі положення:

Господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта ( виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати:

- з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладання даного виду договорів.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк ( термін ) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Стаття 550 Цивільного кодексу України зазначає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Ст. 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Розмір такої оплати визначений у договорі.

Оцінивши фактичні обставини справи та приписи наведеного вище законодавства суд приходить до наступних висновків.

Господарські зобовязання між сторонами виникли на підставі укладеного договору купівлі продажу № 20/07 від 17.07.2015. Свої зобовязання за цим договором позивач виконав належним чином, та поставив відповідачу товар на суму 12225,00 грн. Відповідач протягом свої зобовязання щодо повного та своєчасного розрахунку за отриманий товар не виконав. На час розгляду справи, заборгованість відповідача перед позивачем складає 12225,00 грн.

Відповідач не подав суду доказів сплати вказаного боргу.

Також відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач зобовязаний сплатити нараховані позивачем 3% річних 427,00 грн. та 1266,39 грн. інфляційних втрат. Розрахунки зроблено вірно, а тому вони підлягають до стягнення у заявлених сумах.

Крім того, у відповідності до ст. 549 ЦК України та п.5.2. договору позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 5561,20грн. пені.

Позивачем нараховано відповідачу пеню за період з 11 вересня 2015 по 09 листопада 2016 р. по договору №20/07 від 17.07.2015 року.

Відповідно до п.6 ст. 232 ГК нарахування штрафних санкцій за просторочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Отже позивач нарахував пеню з порушенням вказаних вище вимог Закону.

Судом здійснено перерахунок пені і її розмір становить 2742,03 грн.

Заперечення відповідача не ґрунтуються на законі, суперечать фактичним обставинам справи а тому не приймаються судом.

Таким чином позов підлягає до часткового задоволення.

Витрати, пов'язані з оплатою судового збору покладаються на відповідача, оскільки він спонукав позивача звернутись з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Тіньки" (с. Тіньки, Чигиринський район, Черкаська область, 20924, ) на користь приватного підприємства "Агрономіка" (бул. Шевченка, 270, к. 15, м. Черкаси, 18001, - 12225,00 грн. основного боргу, 2742,03грн пені, 1266,39 грн. інфляційних втрат, 427,00 грн. 3% річних та 1378,00 грн. витрат по оплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 23.11.2016 р.

Суддя К.І.Довгань