ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.11.2016 Справа № 904/9190/16

За позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Дніпро

до Відповідача - 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват - Фінансист", м. Дніпро

Відповідача - 2: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Миколаїв

про стягнення заборгованості у розмірі 20 160, 02 грн. за договором банківського обслуговування

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: Єрмолов Є.М., спеціаліст з відпрацювання проблемної заборгованості, довіреність № 3438-К-О від 14.08.2015р.

Від відповідача-1: не з'явився.

Від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до господарського суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з Відповідача - 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват - Фінансист" та Відповідача - 2: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитом у розмірі 4 588,06 грн., заборгованість про відсоткам за користування кредитом - 5 417,34 грн., пеню за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 10 154,62 грн. за договором банківського рахунку. Судові витрати просить покласти на відповідача -2.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем договору банківського рахунку №NК2НН8 від 08.08.2006 року в частині повної та своєчасної оплати по кредиту.

Позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач-1 в судові засідання свого представника не направив, відзив на позов не надав.

Суд вважає, що відповідач-1 про розгляд справи в господарському суді був повідомлений належним чином на підставі наступного.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.(п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.)

Так, ухвалу про порушення провадження у справі № 904/9190/16 від 17.10.2016р. відповідач-1 отримав 31.10.2016р., про що свідчить поштове повідомлення № 132 (а.с. 37).

Відповідно до приписів ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК).

Отже, приймаючи до уваги, що відповідач знав про наявність в господарському суді справи, він не був позбавлений можливості після отримання ухвали про порушення провадження у справі з'ясувати як в телефонному режимі, так і на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень про стан розгляду справи та надати свої заперечення на позов та докази в їх обґрунтування.

Також в ухвалі про порушення провадження у справі, яка була отримана відповідачем -1 зазначено, що інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/.

Всупереч цьому, відповідач-1 не скористався належними йому процесуальними правами та не вжив заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У судове засідання представники відповідача -2 не з'явився, причин нез'явлення суду не повідомив, відзиву на позов та інші витребувані судом документи не надав, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини 1 статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

При цьому, судом здійснені всі можливі заходи щодо належного повідомлення відповідачів про час та місце розгляду справи.

Крім того, суд наголошує на тому, що ухвали суду були надіслані відповідачу -2 завчасно з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Від відповідача-2 конверт з ухвалою повернулися на адресу господарського суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Слід зазначити, що в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду (пункт 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011).

Так, господарський суд прийшов до висновку, що незнаходження відповідача -2 за його адресою реєстрації, що має наслідком неотримання кореспонденції суду про повідомлення щодо часу та місця розгляду даної справи, не може прийматися до уваги судом, оскільки свідчить, що неотримання ухвал суду відповідачем відбулося саме з його вини. Відповідач, у разі незнаходження за його адресою реєстрації, повинен був докласти зусиль про отримання поштових відправлень за цією адресою. Крім того, неотримання ухвал суду відповідачем -2 у вказаному випадку не може бути причиною для порушення законного права позивача на розумний строк розгляду його справи.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач-2 про дату, час та місце розгляду справи був повідомлені належним чином, оскільки ухвали суду були надіслані на адресу відповідача-2 та неотримані ним внаслідок його недобросовісної поведінки, що полягає у незабезпеченні вчасного отримання поштової кореспонденції за своєю адресою реєстрації.

При цьому, стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Крім цього, відповідно до абзацу 1 пункту 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, представник позивача наполягав на тому, що причини для відкладення розгляду справи відсутні, оскільки матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення

Суд вважає, що відповідачі не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні та вважає можливим розглянути справу за відсутності представників відповідачів, оскільки останні повідомлені про час та місце судового засідання належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

У пункті 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 роз'яснено: якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина 1 статті 38 Господарського процесуального кодексу України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 07.11.2016р. розгляд справи відкладався на 22.11.2016р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

У судовому засіданні 22.11.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

встановив:

08.08.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" (далі - банк, позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (далі - клієнт, відповідач-2) укладено Договір банківського рахунку № NК2НН8 (далі - Договір) за умовами п. 1.1. якого банк відкриває клієнту поточний (поточні) рахунок (рахунки) у національній та іноземній валюті (в тому числі картковий (карткові) та інші рахунки зі спеціальним режимом використання) та здійснює його (їх) розрахункове касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України (далі - НБУ) та умов цього договору.

Згідно п. 1.2. Договору за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнту, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та здійснювати інші операції за рахунком (рахунками) у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Цей договір укладається на невизначений строк, набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і припиняє свою дію відповідно до умов цього договору та чинного законодавства (п. 6.1. Договору).

30.10.2006р. до Договору банківського рахунку № К2НН8 від 08.08.2006р. між сторонами укладено Додаток № 7 "Правила надання бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок" (далі - Кредитний договір).

Згідно п. 1.1 кредитного договору, овердрафт (далі - кредит) надається для використання довіреними особами клієнта за допомогою корпоративних платіжних карт на цілі, зазначені в п. 4.2. додатка 6 до даного договору. Кредитне обслуговування клієнта здійснюється з дати підписання даного договору і додатка 7 до нього. Операції на території України власниками картки здійснюються тільки в національній валюті. Виключення складає одержання клієнтами наявної іноземної валюти із своїх картонових рахунків в іноземній валюті готівки і через банкомати.

Відповідно п. 1.2. кредитного договору, кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, сплаті відсотків та винагороди в обговоренні даним договором терміни. При надходженні в банк: - розрахункових документів на примусове списання коштів з карткового рахунка; - рішення (розпорядження) про припинення видаткових операцій по картковому рахунку від органа, що має відповідні повноваження прийняття цього рішення (розпорядження); - накладення арешту на картковий рахунок банк припинення здійснювати обслуговування на цілі, визначені п. 4.2. додатка 6 до даного договору. Зобов'язання банк припиняє здійснювати вслуговування на цілі, визначені п. 4.2. додатка 6 до договору. Зобов'язання банку по овердрафтовому обслуговуванню клієнта по картковому рахунку і наданню кредиту відновлюється після виконання банком у кожному із загачених вище випадків функцій, покладених на нього чинним законодавством України, що регулює здійснення розрахунків у національній та іноземній валютах. Подальші взаємини сторін регулюються додатково.

Пунктом 1.3. кредитного договору встановлено, що ліміт, згідно з даним договором, являє собою суму коштів, у межах якої банк зобов'язується робити оплату платежів довірених осіб клієнта, проведених із використанням корпоративних платіжних карт, понад залишок коштів на його картковому рахунку. Ліміт установлюється банком у залежності від кількості корпоративних карт. оформлених на довірених осіб клієнта і розмірів бланкових ліміту овердрафтового кредитування, наданих банком.

У відповідності до п. 1.4. кредитного договору, овердрафтове кредитування клієнта здійснюється банком у межах ліміту і терміну, установлених згідно з 1.3. додатка 7 до чинного договору, з періодом беззупинного користування кредитом не більш 30 днів. Періодом безупинного користування кредитом є період часу, протягом якого безупинно існувало дебетове сальдо на картковому рахунку. Початком періоду безупинного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безупинно існувало дебетове сальдо на картковому рахунку клієнта при закритті банківського дня. Зменшення чи збільшення заборгованості по кредиту в цей період не впливають на зміну дати поточного періоду безупинного користування кредитом. Датою закінчення періоду безупинного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на картковому рахунку нульове дебетове сальдо.

Клієнт сплачує відсотки за увесь час фактичного користування кредитом згідно п.. 4.1., 4.2., 4.3., додатку 4 до чинного договору (п. 1.5. кредитного договору).

Клієнт здійснює погашення кредиту, отриманого в межах установленого ліміту, не пізніше терміну закінчення періоду безупинного користування кредитом, установленого п. 1.4. додатка 7 до чинного договору (п. 1.6. кредитного договору).

Згідно п. 1.9. Клієнт робить повне погашення кредиту, простроченої заборгованості а також нарахованих і прострочених нарахованих відсотків не пізніше термінів дії даного договору. Погашення кредиту, простроченої заборгованості, а також нарахованих і прострочених нарахованих відсотків може бути зроблено клієнтом з інших належний йому рахунків відповідно до законодавства в порядку, визначеному п.п. 4, п. 2.3.

Позивач свої зобов'язання згідно Кредитного договору виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу-2 овердрафтове кредитування у межах встановленого ліміту.

Відповідач -2 не виконав належним чином своїх зобов'язань згідно з договором та додатком до договору (правила надання бланкового овердрафтового кредиту на картковий рахунок), у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 4 588,06 грн., заборгованість за відсотками у сумі 5 417,34 грн., що і стало причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Як вбачається з листа Національного банку України від 31.10.2001 N 12-111/1355-6569 "Роз'яснення щодо відображення в бухгалтерському обліку кредитів "овердрафт", відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку комерційних банків України овердрафт - це короткостроковий кредит, що надається надійному клієнту понад його залишок на поточному рахунку в цьому банку в межах заздалегідь обумовленої суми шляхом дебетування його рахунка. При цьому утворюється дебетове сальдо. Овердрафт оформлюється договором, в якому зазначається ліміт овердрафту, умови його використання, відсотки за ним, а також відповідальність за несвоєчасне повернення. Відсотки за овердрафтом нараховуються на дебетовий залишок за рахунком за заздалегідь визначеною процентною ставкою. Враховуючи особливості надання кредиту "овердрафт", який надається лише надійним клієнтам банку, у разі порушення строків сплати основного боргу або процентів за овердрафтом банк має віднести заборгованість за овердрафтом на відповідні рахунки короткострокових кредитів.

Проценти за овердрафтом нараховуються згідно з договором за овердрафтом та обліковою політикою банку, але не рідше одного разу на місяць. Порядок сплати процентів визначається договором і здійснюється з поточного рахунка клієнта. У разі прострочення сплати процентів за овердрафтом, відповідна сума нарахованих процентів переноситься на рахунок прострочених нарахованих доходів.

У разі прострочення строку погашення основної суми боргу за овердрафтом, залишок за овердрафтом переноситься на рахунок простроченої заборгованості за наданими кредитами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 1069 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір плати за використання клієнтом коштів банку, яке не встановлене договором, не може перевищувати подвійну облікову ставку Національного банку України.

За своєю правовою природою додатковий договір (на встановлення кредитної лінії) є кредитним договором, оскільки за умов даного договору кредитується рахунок позичальника.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позичкодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, де розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На час розгляду спору доказів сплати заборгованості по кредиту та відсотків за користування кредитом, господарському суду не надано, обставин наведених позивачем у позовній заяві не спростовано, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 4 588,06 грн., відсотків за користування кредитом у сумі 5 417,34 грн. підлягають задоволенню.

Також, позивачем розрахована та заявлена до стягнення пеня за прострочення виконання кредитного зобов'язання у сумі 10 154,62 грн. за період з 09.02.2009р. по 29.09.2016р.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 ЦК України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись відповідно до договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Згідно з п. 5.1 кредитного договору у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань: зі сплати відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 1.5, 1.9, 3.1, 3.2, 3.3 цього додатка до договору; термінів повернення кредиту й інших витрат, передбачених п.п. 1.3, 1.4, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9, 1.12.2, 1.12.4 цього додатка до договору, винагороди, передбаченого п.п. 1.10, 3.4, 3.5, 3.6 цього додатка до договору клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, але не більш подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня.

Нарахована на підставі п. 5.1. договору пеня в розмірі 10 154,62 грн. підлягає стягненню

11 серпня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" (далі - Поручитель, Відповідач-1) і Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "Приватбанк" (далі - Кредитор) був укладений договір поруки №80117NKJNO094 (далі - Договір поруки). Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ФОП ОСОБА_2 (далі - Боржник) всіх своїх обов'язків за договором № NК2НН8 від 30.10.2006 року (п. 1 договору).

Пунктом 2 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за договором банківського обслуговування у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків, зазначених в кредитному договорі.

Пунктами 4, 5, 6 договору поруки передбачено, що за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У випадку невиконання боржником будь-якого обов'язку, передбаченого пунктом 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного обов'язку.

Поручитель зобов'язаний виконати обов'язок, зазначений у письмовій вимозі кредитора впродовж 5 (п'яти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в пункті 5 цього договору.

Відповідно до п. 7 договору поруки у випадку невиконання поручителем обов'язків боржника за кредитним договором впродовж 5 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, зазначеної в п. 5 цього договору, поручитель сплачує на корись кредитора пеню в розмірі 1% від суми заборгованості, яка вказана в зазначеній письмовій вимозі, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пня, за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобов'язань за цим договором.

За пунктом 8 договору поруки договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом п'яти років (п. 9 договору поруки).

Відповідно до частини четвертої статті 559 Цивільного кодексу України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

15.09.2016 року позивач звернувся до відповідача-1 з вимогою №80117NKJNO094 про сплату боргу (а.с. 27) та звернувся до відповідача-2 з претензією №80117NKJNO094 про сплату боргу (а.с. 26), які ними залишена без відповіді. Жодних заходів щодо добровільного погашення заборгованості за спірним кредитним договором відповідачі -1 та -2 не здійснили.

За таких обставин та з урахуванням умов договору поруки позивач набув право вимоги до поручителя як солідарного відповідача щодо погашення заборгованості за кредитним договором у сумі заявлених позовних вимог.

Частиною першою статті 543 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Отже, у ході вирішення спору встановлений факт наявності заборгованості Відповідача -2 за договором банківського рахунку у сумі 20 160,02 грн., яка з урахуванням договору поруки №80117NKJNO094 від 11.08.2015 року підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті. Невиконанням обов'язку щодо повернення кредитних коштів відповідач порушує права позивача, безпідставно не передаючи грошові кошти у власність позивача.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з солідарним стягнення з відповідачів -1 та -2 суми у розмірі 20 160,02 грн., яка складається з 4 588,06 грн. - заборгованості зі сплати кредиту, 5 417,34 грн. - заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, 10 154,62 грн. - пені за прострочення виконання зобов'язання.

Щодо вимог позивача покласти судовий збір на відповідача -2, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволення позову - на відповідача, при відмові в позові - на позивача, при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приписами п.4.1 Постанови пленуму ВГСУ від 21 лютого 2013 року No 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що у разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги, що, як відповідач-1, так і відповідач -2 не виконали своїх обов'язків за договорами по сплаті боргу, вимоги позивача відносно відповідача-1 та відповідача -2 задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне судові витрати покласти на відповідачів -1 та -2 по 50 % судового збору на кожного, що дорівнює сумі 689,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 212, 526, 530, 549, 610, 611, 651, 1048, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) суму 4 588,06 грн. (чотири тисячі п'ятсот вісімдесят вісім грн. 06 коп.) - заборгованості за кредитом, 5 417,34 грн. (п'ять тисяч чотириста сімнадцять грн. 34 коп.) - заборгованості по процентам за користування кредитом, 10 154,62 грн. (десять тисяч сто п'ятдесят чотири грн. 62 коп.) - пені, про що видати наказ.

Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (54051, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) суму 4 588,06 грн. (чотири тисячі п'ятсот вісімдесят вісім грн. 06 коп.) - заборгованості за кредитом, 5 417,34 грн. (п'ять тисяч чотириста сімнадцять грн. 34 коп.) - заборгованості по процентам за користування кредитом, 10 154,62 грн. (десять тисяч сто п'ятдесят чотири грн. 62 коп.) - пені, про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Приват-Фінансист" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 32, ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) суму 689,00 грн. (шістсот вісімдесят дев'ять грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (54051, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ідентифікаційний код 14360570) суму 689,00 грн. (шістсот вісімдесят дев'ять грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 25.11.2016р.

Суддя Н.Г. Назаренко