ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

29.11.2016 р. Справа № 914/2584/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашко М.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1, м.Здолубнів Рівненської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Скомекс", с.Перетоки Сокальського району Львівської області

про стягнення 310 000,00 грн.

За участю представників сторін:

від позивача не з'явився;

від відповідача не з'явився.

Заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Суть спору: Позов заявлено фізичною особою ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Скомекс" про стягнення 310 000,00 грн.

Ухвалою суду від 10.10.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 25.10.2016р. Ухвалою суду від 25.10.2016р. розгляд справи відкладено на 15.11.2016р. Ухвалою суду від 15.11.2016р. розгляд справи відкладено на 29.11.2016р.

Позивач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, однак подав клопотання (вх.№47803/16 від 29.11.2016р.) про відкладення розгляду справи. Вказане клопотання мотивоване тим, що представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Скомекс" перебуватиме в судовому засіданні в іншій справі.

Розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні, оскільки відповідачем не подано доказів на підтвердження обставин викладених у поданому клопотанні. Водночас, відповідачем неодноразово подавались клопотання з аналогічних підстав.

Також слід зазначити, що нормами Господарського процесуального кодексу України не визначено вичерпного кола осіб, які можуть бути представниками в господарському процесі, а тому інтереси підприємства мають право представляти як директор, так і головний бухгалтер та інші особи як з числа працівників, так і з числа осіб, не пов'язаних з позивачем трудовими відносинами. При цьому, неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст.32-34 ГПК України).

Відповідачем не подано належних доказів неможливості явки в судове засідання іншого представника, з числа як своїх представників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Крім того, у разі неможливості забезпечення явки представника в судове засідання, сторона у справі не позбавлена права надавати свої вимоги і заперечення у письмовому вигляді.

Така ж позиція викладена у п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011р. №18 із змінами та доповненнями.

Згідно ч.3 ст.22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Слід зазначити, що відкладення розгляду справи при належному повідомленні сторін є правом суду, а не його обов'язком.

Зважаючи на вищевикладене, враховуючи, що неявка представника відповідча не перешкоджає розгляду справи, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Крім того, відповідачем подано заяву (вх.№47804/16 від 29.11.2016р.) про припинення провадження у справі з тих підстав, що даний спір не розглядається в господарських судах України.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку припинити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, з огляду на наступне.

Статтею 1 ГПК України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Скомекс", оформленого протоколом від 09.11.2013р., було збільшено розмір статутного капіталу товариства до 5 000 000,00 грн., в якому розмір частки позивача становив 1 250 000,00 грн., затверджено нову редакцію статуту.

На підставі зазначених рішень загальних зборів учасників та нової редакції статуту ОСОБА_1 були здійснені внески грошових коштів до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Скомекс" у сумі 310 000,00 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 01.06.2016р. у справі № 914/754/16, рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Скомекс", оформленого протоколом від 09.11.2013р., визнано недійсними.

Предметом спору у даній справі є повернення ОСОБА_1 внесених ним до статутного капіталу товариства грошових коштів у сумі 310 000,00 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України як безпідставно набутих ТзОВ «СП «Скомекс».

Однак, судом встановлено, що рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Скомекс", оформленого протоколом від 09.11.2013р., було також внесено зміни до складу учасників товариства, відповідно до яких, ОСОБА_1 введено до складу учасників ТзОВ «СП «Скомекс». Тобто, на підставі цих рішень загальних зборів позивач набув статус учасника товариства.

Як вбачається з пункту 2 рішення загальних зборів, частка ОСОБА_1 придбана на підставі договору купівлі - продажу від 09.11.2013р.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 25 лютого 2016 року «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» право власності на частку в статутному капіталі ТОВ або ТДВ у третьої особи виникає з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін (стаття 363 ЦК України). Набуття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі право на вступ до ТОВ.

Право участі у ТОВ або ТДВ є особистим немайновим правом, а отже, автоматичного набуття статусу учасника товариства у зв'язку з набуттям третьою особою права власності на частку в статутному капіталі не відбувається.

Право безпосередньої участі у ТОВ або ТДВ третя особа набуває тільки з моменту вступу до товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів учасників товариства.

Закон не пов'язує момент виникнення права участі у ТОВ або ТДВ з моментом державної реєстрації відповідних змін у складі учасників ТОВ або ТДВ. Водночас згідно з положеннями статті 89 ЦК України відомості про зміни у складі учасників ТОВ або ТДВ підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру. Правові наслідки наявності або відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному реєстрі визначено статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

З огляду на викладене та враховуючи те, що рішенням господарського суду Львівської області від 01.06.2016р. у справі № 914/754/16, рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Скомекс", оформленого протоколом від 09.11.2013р., визнано недійсними, а відповідно вони вважаються недійсними з моменту їх прийняття, суд дійшов висновку, що позивач не набув статусу учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Скомекс".

Пунктом 4 ч.1 ст.12 ГПК України передбачено, що господарським судам підвідомчі справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів.

При визначенні підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії судам необхідно керуватися поняттям корпоративних прав, визначеним частиною першою статті 167 ГК, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У разі якщо суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, або предмет позову не відповідають визначеним пунктом 4 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) справам, що виникають із корпоративних відносин, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1 ГПК господарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи. (п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2008 року №13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів»).

Як вбачається із матеріалів справи, предметом спору є повернення ОСОБА_1 внесених ним до статутного капіталу грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України, як безпідставно набутих ТзОВ «СП «Скомекс», однак спір у даній справі не є спором між учасником та товариством, у тому числі учасником, який вибув пов'язаний із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності ТзОВ «СП «Скомекс», оскільки не набувши корпоративних прав, як це встановлено судом вище, позивач не набув статусу учасника товариства, що надавало б йому право звернутись до господарського суду як учаснику корпоративних відносин з відповідним позовом.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що спір у даній справі не належить до категорії корпоративних, а відтак враховуючи суб'єктний склад сторін, даний спір не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.80, ст.86 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Припинити провадження у справі.

2. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду через господарський суд Львівської області в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

Суддя Петрашко М.М.