РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016Справа №910/18177/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спринтер К»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аромо Плюс»

про стягнення 74118,31 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Варвась Д.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Спринтер К» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Аромо Плюс» про стягнення заборгованості за договором поставки №КП-8677-К-16 від 24.05.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, на виконання умов зазначеного договору, поставив відповідачеві товар, однак відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору отриманий товар оплатив лише частково, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість в сумі 70013,50 грн.

Крім того, позивач просить стягнути нараховані на вказану заборгованість пеню в розмірі 3748,04 грн. та 3% річних в сумі 356,77 грн. за порушення грошового зобов'язання.

В ході розгляду справи позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 40013,50 грн., пеню в розмірі 7507,80 грн. та 3% річних в сумі 739,60 грн.

В обґрунтування подання вказаної заяви позивач зазначив, що відповідачем в ході розгляду справи було частково сплачено розмір існуючої заборгованості, на підставі чого позивач зменшує позовні вимоги.

Судом вищевказана заява позивача прийнята до розгляду, та отже, у відповідності до ст.ст.22, 55 Господарського процесуального кодексу України, має місце нова ціна позову, з якої підлягає вирішенню спір по даній справі

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просив позов задовольнити.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву не подав, хоча про час і місце проведення судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.05.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Спринтер К» (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аромо Плюс» (далі - відповідач, покупець) укладено договір постачання №КП-8677-К-16, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставляти і передавати на умовах даного договору продовольчу продукцію під торговими марками «Jacobs», «Carte Noire», «Tassimo» (далі - товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах даного договору (п.1.1 Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору, асортимент та кількість товару у кожній конкретній партії погоджується сторонами у замовлені згідно із розділом 4 цього договору.

Згідно п.2.4 Договору, усі претензії покупця щодо кількості поставленого постачальником товару приймаються тільки в момент приймання товару (до моменту підписання видаткової накладної). Після прийняття товару та підписання видаткових накладних на товар претензії покупця не приймаються.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна товару визначається за цінами зазначеними в офіційному прайс-листі (специфікації) постачальника по звичайній ціні, які погоджені покупцем та які діють на час здійснення відвантаження постачальником товарів.

Вартість конкретної партії товару визначається виходячи із замовлення покупця, накладних на товар, які підтверджують кількість фактично прийнятого покупцем товару, поставленого постачальником згідно даного договору (3.3 Договору).

У відповідності до п.4.6 Договору, перехід права власності на товар та ризик його випадкової загибелі (знищення, псування) переходить від постачальника до покупця в момент його передачі покупцю про що свідчить його підпис на видатковій накладній.

Згідно п.7.1 Договору, розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з рахунку покупця на рахунок постачальника, що вказані в даному договорі, або шляхом внесення грошових коштів до каси постачальника.

Відповідно до п.7.2 Договору, покупець зобов'язується оплачувати кожну конкретну партію товару в строк, що не перевищує 14 (чотирнадцять) календарних днів з моменту виконання постачальником зобов'язання з поставки відповідної партії товару згідно пункту 4.6 даного договору. Якщо останній день строку оплати приходиться на вихідний або святковий день, то оплата поставленої партії товару здійснюється в наступний робочий день за вихідним або святковим днем.

Розділом 8 Договору визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань, що передбачена даним договором, винна сторона сплачує на користь іншої сторони суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від розміру невиконаних зобов'язань за кожний день прострочення виконання.

Сплата пені не звільняє сторону від обов'язків виконати зобов'язання за договором.

Згідно п.11.1 Договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками та діє впродовж календарного року (до 31 грудня (включно).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору в строк не менший ніж 10 (десять) календарних днів до закінчення терміну його дії, він вважається продовженим на наступний календарний рік на тих самих умовах, кількість пролонгацій не обмежена (п.11.2 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов зазначеного договору поставляв відповідачеві товар на підставі видаткових накладних №32609 від 30.06.2016, №32610 від 30.06.2016 на загальну суму 80013,50 грн., копії зазначених видаткових накладних наявні у матеріалах справи.

Однак відповідач поставлений товар оплатив лише частково, в зв'язку з чим у останнього утворилася заборгованість в сумі 40013,50 грн., що підтверджується, зокрема, наявним в матеріалах справи актом звіряння взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем за період з 24.05.2016 по 27.11.2016 та копіями банківських виписок по рахунку позивача.

Положеннями ст.712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Факт існування заборгованості в розмірі 40013,50 грн. належним чином підтверджений матеріалами справи.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 40013,50 грн. заборгованості за поставлений товар.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України).

Нормами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, п.8.1 Договору визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань, що передбачена даним договором, винна сторона сплачує на користь іншої сторони суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь період прострочення та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від розміру невиконаних зобов'язань за кожний день прострочення виконання.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості за період з 15.07.2016 по 28.11.2016, відповідно до якого сума пені складає 7507,80 грн., сума 3% річних складає 739,60 грн., суд дійшов висновку про його обґрунтованість і відповідність умовам закону та договору, внаслідок чого зазначені суми підлягають стягненню з відповідача.

Доказів оплати відповідачем існуючої заборгованості сторонами не надано.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідачем не надано суду належних доказів на спростування викладених у позові обставин чи на підтвердження оплати існуючої перед позивачем заборгованості.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аромо Плюс» (03118, м. Київ, вул. Козацька, буд. 118, офіс 8; ідентифікаційний код 38315836) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спринтер К» (04074, м. Київ, вул. Бережанська, буд. 4; ідентифікаційний код 31984286) 40013 (сорок тисяч тринадцять) грн. 50 коп. заборгованості, 7507 (сім тисяч п'ятсот сім) грн. 80 коп. пені, 739 (сімсот тридцять дев'ять) грн. 60 коп. 3% річних, та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 05.12.2016

Суддя Я.В. Маринченко