ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

06 грудня 2016 року Справа № 904/8637/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Коваленка В.М. - головуючого (доповідач у справі)
Короткевича О.Є.,
Полякова Б.М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги державного підприємства "Аграрний цех "Жовторічанський", м. Жовти Води Дніпропетровської області
на ухвалу та ухвалу від 27.10.2016 Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 господарського суду Дніпропетровської області
у справі№ 904/8637/16 господарського суду Дніпропетровської області
за позовом державного підприємства "Аграрний цех "Жовторічанський", м. Жовти Води Дніпропетровської області
до товариства з обмеженою відповідальністю "Континент-Престиж", смт. Слобожанське Дніпровського району Дніпропетровської області
простягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Подана ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" касаційна скарга від 14.11.2016 № 01-34/09-11 не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" оскаржується ухвала Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.10.2016, якою було відхилено клопотання про звільнення від сплати судового збору на подання апеляційної скарги, а апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2016 у даній справі повернуто. Отже згідно оскаржуваної ухвали апеляційного суду ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2016 в апеляційному порядку по суті не переглядалась.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 107 ГПК України сторони, прокурор, треті особи та особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на: рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду; ухвали місцевого господарського суду, зазначені у частині 1 статті 106 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Отже, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2016 про залишення без задоволення заяви про звільнення від сплати судового збору та повернення без розгляду позовної заяви може бути предметом касаційного оскарження лише після її перегляду по суті в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції від 03.10.2016 в апеляційному порядку по суті не переглядалась, це позбавляє заявника касаційної скарги процесуального права на її оскарження в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" в частині оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2016 не підлягає розгляду в порядку касаційного провадження, в зв'язку з чим у її прийнятті слід відмовити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Що стосується ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.10.2016, касаційний суд зазначає наступне.

Так, згідно норм ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються докази сплати судового збору і надсилання копії скарги іншій стороні.

Розмір та порядок сплати судового збору визначений Законом України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII, що набрав чинності 01.09.2015).

Однак, заявником в порушення названих норм до касаційної скарги не додані докази сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.10.2016 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2016, при цьому до скарги додана заява про звільнення від сплати судового збору.

За приписами ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Згідно п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Разом з тим, скаржником в клопотанні про звільнення від сплати судового збору належним чином не обґрунтовано та не подано жодних доказів на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому порядку і розмірі. Клопотання заявника касаційної скарги зводиться до апелювання щодо запровадженої стосовно ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" процедури ліквідації, до викладення змісту норм чинного законодавства, а також інших норм, які, на думку скаржника, вказують на врахування судом майнового стану сторони.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ст. 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому самі лише обставини, пов'язані із зміною правового режиму роботи підприємства -застосування передбаченої законодавством процедури банкрутства, що може запроваджуватись до юридичних осіб, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. До того ж, як вбачається, ні у матеріалах справи, ні до касаційної скарги не додано доказів того, що відносно скаржника порушено провадження у справі про банкрутство та він був визнаний банкрутом.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України не знаходить правових підстав для задоволення заяви ДП "Аграрний цех "Жовторічанський про звільнення від сплати судового збору.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, касаційна скарга ДП "Аграрний цех "Жовторічанський" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.10.2016 у даній справі не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню.

Відповідно до норм ч. 3 ст. 1113 ГПК України після усунення обставин, зазначених в пунктах 1, 2, 3, 4 і 6 частини першої цієї статті, касаційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись нормами ст. 129 Конституції України, нормами, ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та ст.ст. 41, 42, 43, 33, п. 1 ч. 1 ст. 62, 86, 106, 107, 111, 1111, п. 4 ч. 1, ч. 3, ч. 4 ст. 1113, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити державному підприємству "Аграрний цех "Жовторічанський" в прийнятті касаційної скарги в частині оскарження ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 03.10.2016 у справі № 904/8637/16.

2. Касаційну скаргу державного підприємства "Аграрний цех "Жовторічанський" на ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 27.10.2016 у справі № 904/8637/16 повернути заявнику.

.

Головуючий В.М. Коваленко

Судді О.Є. Короткевич

Б.М. Поляков