УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

30.11.2016Справа № 910/21829/16

Суддя Господарського суду міста Києва Чинчин О.В., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

За позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальний торговий дім «Меркурій»

прозобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» звернулось до Господарського суду міста з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальний торговий дім «Меркурій» про зобов'язання вчинити дії.

Суд зазначає, що статтею 124 Конституції України визначено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації (стаття 125 Конституції України).

Відповідно до статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», місцевий суд є судом першої інстанції і розглядає справи, віднесені процесуальним законом до його підсудності. Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Підсудність окремих категорій справ місцевим судам, а також порядок їх розгляду визначаються процесуальним законом.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 2 ГПК України визначено, що господарські суди порушують справи за позовними заявами, зокрема, державних та інших органів, у випадках, передбачених законодавством України.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

У відповідності до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду;спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Таким чином, господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Як вбачається з позовної заяви, ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2015 року по справі № 910/24994/15 Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2016 року клопотання ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка" арбітражного керуючого Кучака Юрія Федоровича про надання згоди на продаж заставного майна задоволено. Надано згоду на продаж заставного майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка", що належить останньому на праві власності, а саме: нежилих приміщень торгово-розважального комплексу з № 1 по № 10 (групи приміщень № 15), з № XVI по № XX, №№ XXV, XXVI підвалу, з № 1 по № 82 (групи приміщень № 5) першого поверху, з № 1 по № 59 (групи приміщень № 7), №№ II, III, IV, V другого поверху (в літ. А) загальною площею 8439,30 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, буд. 3 г.

Публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» у поданій позовній заяві просить суд визнати його зареєстрованим учасником призначеного на 02.12.2016 р. аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка" в процедурі банкрутства та допустити до участі в аукціоні з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка" в процедурі банкрутства, а саме лот №2 - нежилі приміщення торгово-розважального комплексу з № 1 по № 10 (групи приміщень № 15), з № XVI по № XX, №№ XXV, XXVI підвалу, з № 1 по № 82 (групи приміщень № 5) першого поверху, з № 1 по № 59 (групи приміщень № 7), №№ II, III, IV, V другого поверху (в літ. А) загальною площею 8439,30 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, буд. 3 г.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Господарським процесуальним кодексом України у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 4-1, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу , або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Законом особливостей.

Відповідно до ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

За приписами ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон) суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Вказані положення кореспондуються з ч. 7 ст. 12 та ч. 9 ст. 16 Господарського процесуального кодексу України.

Справи у відповідних спорах відносяться до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (остання частина статті 16 ГПК), та розглядаються, як і справи у спорах боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (частина восьма статті 23 Закону), у позовному провадженні - на відміну від: заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) або спростування майнових дій боржника (стаття 20 Закону); заяв щодо відшкодування збитків у зв'язку з відмовою керуючого санацією від правочину (договору); заяв щодо порушення сторонами умов правочинів (договорів), вчинених згідно з планом санації (частини десята, одинадцята статті 28 Закону); спорів, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна (частина восьма статті 44 Закону), які розглядаються у межах провадження у справі про банкрутство.

Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду (статті 13, 15 і 16 ГПК) (Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам").

Згідно з абз. 1 ч. 15 ст. 16 Закону, з моменту порушення провадження у справі про банкрутство, зокрема, пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Частинами 5 та 6 ст. 19 вказаного Закону передбачено, зокрема, що дія мораторію не поширюється на задоволення вимог кредиторів у разі одночасного задоволення вимог кредиторів у процедурі розпорядження майном керуючим санацією згідно з планом санації або ліквідатором у ліквідаційній процедурі в порядку черговості, встановленому цим Законом. Під час процедури розпорядження майном боржнику дозволяється задовольняти лише ті вимоги кредиторів, на які згідно з частиною п'ятою цієї статті не поширюється дія мораторію. Задоволення забезпечених вимог кредиторів за рахунок майна боржника, яке є предметом забезпечення, допускається лише в межах провадження у справі про банкрутство.

Стаття 20 Закону дає право у встановленому законом порядку на визнання недійсними правочинів або майнових дій боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 42 Закону, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 44 Закону спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку, що вимоги Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальний торговий дім «Меркурій» про визнання його зареєстрованим учасником призначеного на 02.12.2016 р. аукціону з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка" в процедурі банкрутства та допущення до участі в аукціоні з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтертехніка" в процедурі банкрутства, а саме лот №2 - нежилі приміщення торгово-розважального комплексу з № 1 по № 10 (групи приміщень № 15), з № XVI по № XX, №№ XXV, XXVI підвалу, з № 1 по № 82 (групи приміщень № 5) першого поверху, з № 1 по № 59 (групи приміщень № 7), №№ II, III, IV, V другого поверху (в літ. А) загальною площею 8439,30 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, буд. 3 г повинні розглядатись в межах провадження у справі про банкрутство, оскільки розгляд таких вимог за межами провадження у справі про банкрутство є порушенням порядку, визначеного нормами ст.ст. 16, 19, 29, 30, 49-76 Закону.

Відтак, позов Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальний торговий дім «Меркурій» про зобов'язання вчинити дії не підлягає розгляду в господарських судах України в межах позовного провадження

Пунктом 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Враховуючи вищевикладене, Суд відмовляє Публічному акціонерному товариству «ВіЕс Банк» у прийнятті позовної заяви до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальний торговий дім «Меркурій» про зобов'язання вчинити дії.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 62 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У прийнятті позовної заяви Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальний торговий дім «Меркурій» про зобов'язання вчинити дії - відмовити.

2. Позовні матеріали повернути заявникові.

3. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, передбаченому чинним законодавством України

Суддя О.В. Чинчин