РІШЕННЯ

"05" грудня 2016 р.Справа № 921/643/16-г/8
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

Розглянув матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Трейднафтохім", вул. 23 Серпня, буд. 20 "А", м. Харків, Харківська область, 61072; адреса для кореспонденції: АДРЕСА_1, 01024

до відповідача ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. О. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46001

про cтягнення заборгованості

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2 уповноваженого, довіреність б/н від 12.09.2016 р.

Відповідача: не прибув

В судовому засіданні представнику позивача розяснено процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України).

В порядку ст. 81-1 ГПК України, технічна фіксація судового процесу не здійснюється.

Суть справи:

Приватне підприємство "Трейднафтохім", м. Харків, надалі - позивач, звернулося до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Тернопіль, надалі - відповідач, про стягнення заборгованості в загальній сумі 643 762 грн 23 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобовязань за Договором поставки №20-03/2015 від 18.03.2015 р., зокрема в частині своєчасної та повної оплати вартості отриманого товару (бітуму дорожнього БНД 60/90 (90/130)), внаслідок чого станом на 07.10.2016 р. утворилась заборгованість в сумі 637 388,35 грн. Окрім того, за порушення відповідачем зобовязань по оплаті вартості отриманого згідно Договору поставки №20-03/2015 від 18.03.2015 р. товару, позивачем на підставі п. 7.3.11 р. 7 Договору нараховано та заявлено до стягнення 6 373,88 грн.

В підтвердження викладеного надано: Договір поставки №20-03/2015 від 18.03.2015 р. із додатками до нього №1, №2, №3 (Специфікація №1 від 23.03.2015 р.), №4 (Специфікація №2 від 27.04.2015 р.) та №5 (Додаткова угода №2 від 26.10.2015 р.), заявки за №18-6/479 від 18.03.2015 р. та №18-6/634 від 17.04.2015 р., видаткові накладні за №РН-0000004 від 29.03.2015 р., №РН-0000005 від 31.03.2015 р. та №РН-0000018 від 30.04.2015 р., Акт приймання передачі бітуму дорожнього БНД 90/130 від 29.03.2015 р., Акти приймання передачі бітуму дорожнього БНД 60/90 від 31.03.2015 р. та від 30.04.2015 р., товарно транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів (нафти) за №1 від 29.03.2015 р., №2 від 30.03.2015 р., №3 від 28.04.2015 р. та №4 від 28.04.2015 р., листи - претензії про оплату заборгованості за №67 від 24.07.2015р., №134 від 08.10.2015 р. та №146 від 08.12.2015 р., платіжні доручення за №298 від 03.04.2015 р., №375 від 17.04.2015 р., 469 від 20.05.2015 р. та №486 від 22.05.2015 р., а також інші документи, належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи.

Розгляд справи, призначений вперше ухвалою суду від 18.10.2016 р. на 15:15 год. 07.11.2016 р., в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено (з врахуванням ухвали від 10.11.2016 р.) на 09:45 год. 22.11.2016 р. та, відповідно, на 09:15 год. 05.12.2016 р., з викладених у відповідних ухвалах суду підстав. В судовому засіданні 05.12.2016 р., в порядку ч. 3 ст. 77 ГПК України, оголошувалась перерва до 09:45 год. 05.12.2016 р., з викладених у відповідному формулярі (протоколі) судового засідання підстав.

В судове засідання 05.12.2016 р. повноважний представник позивача прибув, в порядку ст. 22 ГПК України, звернувся із заявою б/н від 05.12.2016 р. (вх. №20916) про зменшення розміру позовних вимог. Зокрема, просить суд прийняти останню до розгляду та, відповідно, стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" основну заборгованість за Договором поставки №20-03/2015 від 18.03.2015 р. в розмірі 637 388 грн 35 коп.

В силу приписів ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Під збільшенням/зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Згідно ч. 3 ст. 55 ГПК України, ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Дослідивши зміст поданої позивачем заяви б/н від 05.12.2016 р. та співставивши її зміст із раніше заявленими позовними вимогами, суд розцінює дану заяву як заяву про зменшення розміру позовних вимог та приймає останню як таку, що подана у відповідності до вимог ст. 22 ГПК України.

Відтак, предметом судового розгляду є вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в загальній сумі 637 388 грн 35 коп.

Відповідач явки свого уповноваженого представника в судове засідання 05.12.2016 р. не прибув, причин неприбуття не повідомив, витребовуваних судом в ухвалі від 22.11.2016 р. документів не надав, хоча про дату, час та місце розгляду спору був повідомлений належним чином, в порядку ст. 64 ГПК України, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення від 22.11.2016 р. про вручення 23.11.2016 р. поштового відправлення ухвали суду від 22.11.2016 р.

За даних обставин, зважаючи на те, що явка представників сторін не визнавалась судом обовязковою, брати участь у судовому засіданні є правом сторони, передбаченим ст. 22 ГПК України, доказів у справі є достатньо для вирішення спору по суті, справа розглядається без участі представника відповідача, згідно приписів ст. 75 ГПК України, за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши в судовому засіданні доводи та пояснення повноважного представника позивача, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

18.03.2015 р. між Приватним підприємством "Трейднафтохім", як Постачальником, з однієї сторони, та Дочірнім підприємством "Тернопільський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія"Автомобільні дороги України", як Покупцем, з другої сторони, був укладений Договір поставки №20-03/2015 (надалі Договір), за умовами якого Постачальник зобовязався поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобовязався прийняти і оплатити товар - бітум дорожний БНД 60/90 (90/130) (п.п. 1.1, 1.2 р. 1 Договору).

П.п. 1.2, 1.4 р. 1 Договору сторони, зокрема, визначили, що загальний обсяг Товару становить 2000 т. Поряд з цим дана кількість товару є орієнтовною, остаточна кількість Товару, що підлягає поставці за цим договором визначається відповідно до заявок Покупця, оформлених згідно вимог цього Договору. Покупець на свій розсуд, керуючись власними господарськими потребами, визначає загальну кількість заявок на поставку Товару, та відповідно загальну кількість Товару, що підлягає поставці відповідно до умов Договору та не зобовязаний замовляти Товар на всю суму, визначену сторонами як ціна Договору.

Згідно п. 1.3 р. 1 Договору, Постачальник, з метою найбільш ефективної та економічної поставки Товару визначає виключно за попереднім письмовим погодженням із Покупцем як відправника Товару, так і перевізника для доставки Товару Покупцю.

Ціна цього Договору становить 28 780 000 грн, в т.ч. ПДВ 4 796 666,67 грн, що станом на дату укладення Договору дорівнює загальній вартості Товару. Загальна вартість Товару за цим Договором складається із вартості кожної партії Товару, поставленої в межах строку дії цього Договору. Ціна за одиницю Товару встановлюється за домовленістю сторін на кожну окрему партію Товару, з урахуванням ринкових цін, умов поставки, термінів розрахунків, і фіксується в Додаткових угодах або специфікаціях до Договору, або рахунках-фактурах, видаткових накладних тощо (п.п. 3.1, 3.2 р. 3 Договору).

Р. 5 Договору сторони погодили умови поставки товару, зокрема, поставку Товару за Договором Постачальник здійснює після подачі письмової заявки-рознарядки Покупця на партію Товару. У заявці Покупця вказується: найменування Товару, кількість Товару, умови поставки згідно ІНКОТЕРМС 2010, одержувач Товару, умови оплати. Фактичним одержувачем товару є філії ДП "Тернопільський облавтодор", які зазначені в заявці-рознарядці. Сторони погодились, що одержання Товару будуть здійснювати філії ДП "Тернопільський облавтодор", відповідно до узгодженого Переліку (додаток № 1 до Договору), а отже Товар, отриманий відповідною філією, вважається переданим Покупцю. Постачальник розглядає заявку Покупця в 3-денний строк та акцептує її або надає Покупцю обґрунтовані заперечення у письмовій формі. У разі відсутності в Постачальника заперечень щодо отриманої заявки, між сторонами укладається Додаткова угода або специфікація на поставку даної партії Товару. Постачальник здійснює поставку кожної партії Товару на умовах, що передбачені відповідною додатковою угодою (специфікацією) до цього Договору, протягом 10 днів з моменту підписання такої додаткової угоди (специфікації). Покупець відшкодовує витрати, понесені Постачальником при здійсненні перевезення Товару на підставі окремої строки в рахунку фактурі, специфікації, товарно-транспортній чи залізничній накладній та виключно за умови попереднього письмового погодження відправника Товару, перевізника, у протилежному випадку вказані витрати не відшкодовуються. Датою передачі товару від Постачальника Покупцю, вважається дата підписання Акту приймання передачі Товару.

Згідно п.п. 10.1, 10.3-10.5 р. 10 Договору, останній набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2016 р. Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або законодавством, зміни в цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до цього Договору. Зміни у цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді або у цьому Договорі.

Додаткові угоди та додатки до цього Договору є його невід'ємними частинами і мають юридичну силу у разі, якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками (п. 11.3 р. 11 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторони визначили перелік та реквізити філій ДП "Тернопільський облавтодор" отримувачів Товару, серед яких і Філію "Деренівський АБЗ", .

23.03.2015 р. сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору (додаток № 2), згідно якої останні, доповнивши Договір п. 4.7, погодили, що платником за отриманий Товар може виступати філія "Великоберезовицька ДЕД", , згідно свого розрахункового рахунку.

Додатковою угодою від 26.10.2015 р. № 2 (додаток №5 до Договору) сторонами внесено зміни щодо реквізитів Постачальника.

Господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, згідно із положеннями ГПК України є предметом регулювання Господарського кодексу України (надалі ГК України).

Згідно п. 1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, а саме цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобовязання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. ст. 11, 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, та однією з підстав виникнення зобовязань.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобовязання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято Товар (бітум БНД 60/90 (90/130) в загальній кількості 120,60 тонн та надано послуг по його транспортуванню на загальну суму 1 712 388,35 грн. Зокрема:

- на підставі письмової заявки відповідача № 18-6/479 від 18.03.2015 р. та складеної сторонами специфікації № 1 від 23.03.2015 р. (додаток № 3 до Договору) позивачем, визначеній відповідачем філії "Деренівський асфальтобетонний завод" ДП "Тернопільський облавтодор", згідно видаткової накладної №РН-0000004 від 29.03.2015 р. було поставлено Товар бітум БНД 90/130 в кількості 31.680 тонн та надано послуг по його транспортуванню на загальну суму 345 432 грн; згідно видаткової накладної №РН-0000005 від 31.03.2015 р. було поставлено Товар бітум БНД 60/90 в кількості 30.380 тонн та надано послуг по його транспортуванню на загальну суму 466 234,12 грн;

- на підставі письмової заявки відповідача № 18-6/634 від 17.04.2015 р. та складеної сторонами специфікації №2 від 27.04.2015 р. (додаток № 4 до Договору) позивачем, визначеній відповідачем філії "Деренівський асфальтобетонний завод" ДП "Тернопільський облавтодор", згідно видаткової накладної №РН-0000018 від 30.04.2015 р. було поставлено Товар бітум БНД 60/90 в кількості 58.540 тонн та надано послуг по його транспортуванню на загальну суму 900 722,23 грн.

Наявні в матеріалах справи належним чином оформлені Акти приймання-передачі бітуму дорожнього БНД 90/130 від 29.03.2015 р., бітуму дорожнього БНД 60/90 від 31.03.2015 р. та бітуму дорожнього БНД 60/90 від 30.04.2015 р. до Договору поставки свідчать про те, що Постачальник передав, а Одержувач прийняв у власність по кількості та якості зазначений вище Товар.

Слід зазначити, що у всіх складених та підписаних сторонами Специфікаціях до Договору поставки (№ 1 від 23.03.2015 р. та № 2 від 27.04.2015 р.) останніми визначено не лише найменування та орієнтовну кількість Товару, але і спосіб та місце його поставки: автомобільним транспортом до с. Деренівка Теребовлянського району Тернопільської області філія "Деренівський АБЗ" ДП "Тернопільський облавтодор"; передбачено обовязок Покупця відшкодувати вартість транспортних витрат згідно п. 5.2 Договору. Усі Специфікації є невід'ємними частинами Договору, набирають чинності з моменту їх підписання і діють в межах дії Договору (п. 5 Специфікацій № 1 та № 2).

Окрім того, умови щодо перевізників Товару, видів транспорту, пунктів навантаження та розвантаження Товару тощо було узгоджено сторонами Договору і у товарно-транспортних накладних на відпуск нафтопродуктів № 1 від 29.03.2015 р., № 2 від 30.03.2015 р. та № 3 від 28.04.2015 р. (в матеріалах справи).

В п. 4.3 р. 4 Договору сторони засвідчили, що Покупець зобовязується розрахуватись з Постачальником за отриманий Товар протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання від Постачальника Товару.

У разі недостатності суми проведеного Покупцем на Постачальника платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі, ця сума погашає вимоги Постачальника у такій черговості: за будь-яких умов у першу чергу сплачується (погашається) сума основного боргу; всі інші нарахування та платежі сплачуються (погашаються) виключно після сплати (погашення) суми основного боргу (п. 4.5 р. 4 Договору).

Таким чином, відповідно до зазначеної вище умови Договору, за поставлений позивачем згідно видаткової накладної №РН-0000004 від 29.03.2015 р. на суму 345 432 грн Товар відповідач повинен був розрахуватись не пізніше 28.04.2015 р., за поставлений позивачем згідно видаткової накладної №РН-0000005 від 31.03.2015 р. на суму 466 234,12 грн Товар відповідач мав розрахуватись не пізніше 30.04.2015 р. та за поставлений позивачем згідно видаткової накладної №РН-0000018 від 30.04.2015 р. на суму 900 722,23 грн Товар відповідач мав розрахуватись не пізніше 30.05.2015 р.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Ст. 599 ЦК України визначено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Однак відповідач, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, свої зобов'язання по оплаті вартості отриманого згідно Договору поставки №20-03/2015 від 18.03.2015 р. Товару виконував неналежним чином: в рахунок часткової оплати вартості отриманого Товару перерахував на рахунок позивача грошові кошти в загальній сумі 1 075 000 грн (належним чином засвідчені копії платіжних доручень № 298 від 03.04.2015 р. на суму 230 000 грн, № 375 від 17.04.2015 р. на суму 460 000 грн, № 469 від 20.05.2015 р. на суму 300 000 грн та № 486 від 22.05.2015 р. на суму 85 000 грн - в матеріалах справи) та допустив станом на 07.10.2016 р. заборгованість в сумі 637 388 грн 35 коп. (1 712 388,35- 1 075 000), що і зумовило позивача звернутись з даним позовом до суду.

Слід зазначити, що з метою врегулювання даного спору в позасудовому порядку позивач звертався до відповідача з листом вимогою № 67 від 24.07.2015 р. про погашення протягом 3-х днів з моменту отримання повідомлення наявної станом на 08.07.2015 р. за Договором поставки № 20-03/2015 від 18.03.2015 р. заборгованості на суму 637 388,35 грн.

Поряд із цим, відповідач у листі-відповіді за № 06-2/1138 від 29.07.2015 р. заборгованість перед позивачем в сумі 637 388,35 грн визнав, проте, враховуючи важне фінансове становище підприємства, просив збільшити термін для добровільного погашення (виконання) зобов'язань за Договором.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно вимог ст. ст. 32, 33 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Ст. 43 ГПК України унормовано, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач в судові засідання не прибув, не заперечив належними та допустимими доказами доводів позивача, як і не надав суду доказів добровільної, своєчасної та повної сплати боргу.

За даних обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Приватного підприємства "Трейднафтохім" про стягнення з ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України 637 388,35 грн боргу за отриманий згідно Договору поставки № 20-03/2015 від 18.03.2015 р. товар підлягають до задоволення, як такі, що підтвердженні матеріалами справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не заперечені відповідачем.

У відповідності до вимог ст. 44-49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в сумі 9 560,82 грн відшкодовуються позивачу за рахунок відповідача.

Окрім того, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", мінімальна заробітна плата на 1 січня 2016 року установлена у розмірі 1 378 грн 00 коп.

П. 1 п. 2. ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено розмір судового збору, що підлягає до сплати заявником при поданні до господарського суду позовної заяви із вимогами майнового характеру. Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно п. 7 Закону України "Про судовий збір", в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, зменшення розміру позовних вимог сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем заявлено вимогу майнового характеру: про стягнення заборгованості в загальній сумі 643 762,23 грн. Відтак, до сплати підлягав судовий збір в загальній сумі 9 656 грн 43 коп., що становило 1,5% від ціни позову. Позивачем згідно квитанції №16495802 від 11.10.2016 р. сплачено судовий збір у розмірі 9 656,44 грн.

Отже, сума зайво сплаченого позивачем судового збору становить 0,01 грн.

Окрім того, в судовому засіданні 05.12.2016 р. позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої предметом судового розгляду у справі №921/643/16-г/8 є вимога майнового характеру: стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 637 388,35 грн, за яку, відповідно, належить до сплати 9 560,82 грн, що становить 1,5% від ціни позову.

Таким чином, сума судового збору, яка підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету, у звязку із поданням заяви про зменшення розміру позовних вимог, становить 95,61 грн. Для повернення позивачу зазначених вище сум йому необхідно звернутися до суду із відповідним клопотанням.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 підприємства "Тернопільський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", вул. Кульчицької, 8, м. Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код 31995099, на користь Приватного підприємства "Трейднафтохім", вул. 23 Серпня, буд. 20 "А", м. Харків, Харківська область, 61072, ідентифікаційний код 34596570, 637 388 грн 35 коп. основного боргу та 9 560 грн 82 коп. в повернення сплаченого позивачем судового збору.

3. Наказ видати стягувачу після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (складення повного рішення).

6. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (складення повного рішення), через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 05.12.2016 р.

Суддя І.М. Гирила