КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2016 р. Справа№ 910/13163/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коршун Н.М.

суддів: Зеленіна В.О.

Ткаченка Б.О.

за участю представників:

Від позивача: Новіков С.Ю. - представник за довіреністю,

Від відповідача: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО"

на рішення Господарського суду м. Києва від 20.09.2016 року

у справі № 910/13163/16 (суддя: Турчин С.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

в особі філії Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО"

про стягнення 506 783,55 грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії Управління магістральних газопроводів "Київтрансгаз" звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" про стягнення 506 783,55 грн., з яких 474 329,37 грн. пені та 32 454,18 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач несвоєчасно сплатив грошові кошти за надані позивачем послуги з транспортування газу за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 01.11.2012 року.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 20.09.2016 року у справі № 910/13163/16 позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що між сторонами було погоджено Графік погашення заборгованості, відповідно до якого останні змінили строки оплати за послуги з транспортування природного газу, надані у січні 2016, а тому відсутні підстави для нарахування неустойки та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України.

Крім того, апелянт стверджує про те, що період нарахування пені та 3% річних, зазначений позивачем, є невірним, оскільки, за договором остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20- го числа місяця наступного за розрахунковим...», проте, 21.02.2016 року це неділя - вихідний день, отже, остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги відповідач міг виконати лише в перший за ним робочий день, тобто 22.02.2016 р. - понеділок.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти її вимог заперечує та просить суд залишити її без задоволення.

Відповідачем в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явився, про причини неявки суду не повідомив хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення №15667315.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представника відповідача, судова колегія встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2012 року між Дочірньою компанією "УКРТРАНСГАЗ" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії УМГ "Київтрансгаз" (газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством "КИЇВЕНЕРГО" (замовник) укладено договір № на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, за умовами якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства.

Згідно з п. 3.1 Договору, послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

Пунктами 3.2, 3.3 Договору встановлено, що газотранспортне підприємство до п'ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг.

У п. 3.4 Договору сторони узгодили, що Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

За умовами п. 5.4 Договору вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг.

Пунктом 5.5 Договору сторони передбачили, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перера хування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Додатковою угодою № 8 від 17.11.2015 року сторони дійшли згоди викласти п. 1.3 Договору в наступній редакції: "Річний плановий обсяг транспортування природного газу замовника протягом 2016 року складає 2 267 230 тис. куб. м., у тому числі по місяцях: січень - 379 565 тис. куб. м.

Пунктом 11.1. Договору, в редакції Додаткової угоди №8 від 17.11.2015 визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та укладається на строк до 31 грудня 2016 року.

Як передбачено ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 526 ЦК України.

В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у січні 2016 року надав відповідачу послуги з транспортування природного газу на суму 47 118 073,79 грн., що підтверджується актом № 01-16- від 31.01.2016 року наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, підписаним та скріпленим печатками обох сторін.

Проте, у зв'язку із тим, що відповідач несвоєчасно здійснював оплату за надані позивачем послуги, останній за період з 21.02.2016 року по 10.03.2016 року нарахував 3% річних у розмірі 32 454,18 грн. та пеню у розмірі 474 329,37 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.3 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Судова колегія вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що період нарахування пені та 3% річних, зазначений позивачем, є невірним, оскільки, за договором остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до 20- го числа місяця наступного за розрахунковим...», проте, 21.02.2016 року це неділя - вихідний день, отже, остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги відповідача міг бути виконати лише в перший за ним робочий день, тобто 22.02.2016 р. - понеділок, враховуючи наступне.

За приписами п. 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Як встановлено вище, у п. 5.5 Договору сторони передбачили, що остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Тобто, останнім днем виконання зобов'язання по оплаті за надані позивачем послуги з транспортування природного газу є 19.02.2016 року, яке припадає на п'ятницю, тобто робочий день.

Отже, судова колегія приходить до висновку про те, що першим днем прострочення виконання зобов'язання по оплаті за надані позивачем послуги з транспортування природного газу є 20.02.2016 року.

Однак, враховуючи те, що судова колегія не може виходити за межі позовних вимог, першим днем строку прострочення виконання зобов'язання слід вважати 21.02.2016 року, як зазначено у позовній заяві.

Перерахувавши наданий позивачем розрахунок 3% річних та пені, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що вказані позовні вимоги є арифметично вірними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

За таких обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню повністю.

Не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що між сторонами було погоджено Графік погашення заборгованості, відповідно до якого останні змінили строки оплати за послуги з транспортування природного газу, надані у січні 2016, а тому відсутні підстави для нарахування неустойки та 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України, оскільки зі змісту даного графіку не вбачається, яка саме заборгованість існувала у відповідача перед позивачем, він не містить жодних посилань на договір чи на акти надання послуг.

Крім того, графік погашення заборгованості, який оформлений Додатком № 1 до листа від 09.03.2016 року № 42АУ/52Ф/2798, адресованого відповідачем позивачу, не є Додатком чи Додатковою угодою до Договору № від 01.11.2012 року, які являються невід»ємною частиною Договору, і у яких сторони Договору погодили б зміну такої істотної умови Договору як строки оплати наданих послуг.

Також, судова колегія звертає увагу на те, що, як вбачається з графіка погашення заборгованості, погашенню підлягає заборгованість станом на 11.03.2016р., а позивач просив стягнути пеню та 3% річних за період наявного прострочення з січня 2016р. по 10 березня 2016р., тобто, на день, з якого мало відбуватись розстрочення сплати заборгованості, вже мало місце прострочення платежу, що не позбавляє права позивача стягувати пеню та 3% річних з винної особи за Договором.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст.34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовані встановлені вище обставини.

Враховуючи зазначене вище, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку, рішення місцевого господарського суду, яким позовні вимоги задоволено, відповідає чинному законодавству та матеріалам справи; колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Місцевим господарським судом правильно дотримані вимоги ст. 49 ГПК щодо покладення судових витрат на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 99, 103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "КИЇВЕНЕРГО" на рішення Господарського суду м. Києва від 20.09.2016 року залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 20.09.2016 року у справі № 910/13163/16 - без змін.

3. Матеріали справи № 910/13163/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Коршун

Судді В.О. Зеленін

Б.О. Ткаченко