ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 листопада 2016 року Справа № 4/30
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Полякова Б.М., - головуючого (доповідач у справі),
Коваленка В.М.,
Короткевича О.Є.,
розглянувши касаційну скаргу гр. ОСОБА_1., м. Київ
на ухвалу від 19.07.2016 господарського суд Рівненської області
та постанову від 04.10.2016 Рівненського апеляційного господарського суду
у справі№4/30 господарського суду Рівненської області
про банкрутствоКузнецовського акціонерного товариства відкритого типу "Енерговисотспецбуд", м. Кузнецовськ Рівненської області
ліквідатор Франко О.П., м. Рівне
голова комітету кредиторів Управління Пенсійного фонду Україні в м. Кузнецовськ

ВСТАНОВИВ:

Подана 24.10.2016 гр. ОСОБА_1 (далі - заявник) касаційна скарга не може бути розглянута Вищим господарським судом України, оскільки не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з наступних підстав.

Вимоги касаційної скарги полягають у скасуванні постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 у справі № 4/30, якою залишено без змінухвалу господарського суду Рівненської області від 19.07.2016 про затвердження ліквідаційного балансу банкрута та припинення провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Колегія суддів встановила, що заявником до касаційної скарги взагалі не додано доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги у встановленому порядку та розмірі.

Між тим заявник вказує на те, що в силу п. 15 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон), він як фізична особа - кредитор боржника звільняється від сплати судового збору в усіх судових інстанціях.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 5 Закону від сплати судового збору звільняються фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом.

У даному випадку заявник оскаржує судові рішення якими затверджено ліквідаційний баланс банкрута та припинено провадження у справі про банкрутство. Оскільки оскаржувані судові рішення не прийняті за наслідками розгляду заяв з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів заявник касаційної скарги не має правових підстав для звільнення від сплати судового збору на підставі п. 15 ч. 1 ст. 5 Закону.

За таких обставин касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України.

Разом з тим, після усунення зазначених недоліків заявник не позбавлений права повторно подати касаційну скаргу в загальному порядку з клопотанням про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, заявленим у порядку ст. 53 ГПК України.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 86, 111, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу гр. ОСОБА_1 на ухвалу господарського суду Рівненського суду від 19.07.2016 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 04.10.2016 у справі № 4/30 повернути її заявнику.

Головуючий Б.М. Поляков

Судді В.М. Коваленко

О.Є. Короткевич