РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016Справа №910/20341/16
За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О."

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 9 319,00 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники сторін:

Від позивача Кабулов Р.К.(дов. від 01.09.2016)

Від відповідача не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за неналежне виконання договору суборенди обладнання № 18940-13808 від 11.07.2014 в розмірі 9 319,00 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.11.2016 порушено провадження у справі №910/20341/16 та призначено до розгляду на 01.12.2016.

01.12.2016 в судове засідання прибув представник позивача і дав додаткові пояснення по справі.

Представник позивача свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання 01.12.2016 представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

Ухвала суду від 11.11.2016 отримана відповідачем 17.11.2016, що підтверджується відміткою на звороті ухвали та повідомленням про вручення поштового відправлення № 04 2(в матеріалах справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації -адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судовому засіданні складався протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2014 між Філією «Л.K.O. №1» товариства з обмеженою відповідальністю «Л.К.О.» (надалі - позивач, орендар), публічним акціонерним товариством «Оболонь» (надалі - власник) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - відповідач, суборендар) укладено договір суборенди майна: №18940-13808 (надалі - Договір).

Згідно Актів приймання-передачі в суборенду майна «Орендар» передав, а «Суборендар» прийняв обладнання в справному стані, що засвідчено підписами Сторін.

Згідно пункту 1.1. та 1.4. Договору Орендар з метою популяризації продукції ПАТ «Оболонь» та його корпоративних підприємств, передає, а суборендар приймає в оренду фірмове обладнання, а саме:

1. Холодильник OPTIMA (ХШВ-600) «Оболонь», заводський номер 6703, інвентарний номер 944301, вартістю 7 319 (сім тисяч триста дев'ятнадцять) грн. 00 коп. з ПДВ.

Відповідно до п. 1.2. Договору Позивач та Відповідач погодили, що передане в оренду майно буде використовуватись за адресою: місто Київ, проспект Перемоги, будинок 48-А.

Пунктами 1.4., 2.7., 5.1.18., 6.2. Договору встановлено, що Позивач та Власник мають право контролювати цільове використання обладнання і в разі використання його не по призначенню або у випадку охолодження та зберігання в них продукції інших виробників, окрім продукції ПАТ «Оболонь» та його корпоративних підприємств, можуть скласти акт контрольної перевірки.

На підставі Наказу №08 про створення ревізійної комісії, уповноваженими представниками Позивача 17 травня 2016 року проведена перевірка наявності переданого в оренду майна, його стану та використання за цільовим призначенням.

У ході перевірки було встановлено, що майно передане Відповідачу за узгодженим сторонами місцезнаходженням відсутнє (порушення пункту 5.1.18. умов Договору). Про що складений відповідний акт.

Відповідно до пунктів. 2.З., 5.1.18., 5.1.19., 7.5.1. Договору Позивач або Власник має право вимагати негайного повернення майна у безспірному порядку у випадку неузгодженої між сторонами зміни Відповідачем місця розташування обладнання.

Пунктом 7.5. Договору встановлено, що Позивач або Власник у разі порушення умов Договору мають право розірвати дану угоду в односторонньому порядку письмово попередивши про це Відповідача за 10 календарних днів до дати розірвання Договору. При розірванні Договору обладнання та документи до нього повинні бути повернуті Позивачу або Власику протягом 10 днів.

Пунктом 6.2. Договору зазначено, що при псуванні, втраті, знищені або не поверненні майна на вимогу Позивача, при розірванні або закінченні договору купівлі-продажу продукції виробництва ЗАТ «Оболонь» та його корпоративних підприємств, Відповідач зобов'язаний відшкодувати Позивачу або Власнику його вартість, яка зазначена в даній угоді, окрім випадків, що мають підтвердження у вигляді актів відповідних органів і які виникли у наслідок дії непереборної сили.

Відповідно до пункту 1.2. Договору вартість переданого в оренду майна складає 7 319 (сім тисяч триста дев'ятнадцять) гри. 00 коп. з ПДВ.

23.08.2016 Позивачем за місцем реєстрації Відповідача відправлено лист (претензію) з повідомленням про припинення дії Договору та вимогою повернути передане в оренду майно чи у випадку втрати або пошкодження такого майна компенсувати його вартість.

Проте, станом на день розгляду справи відповідач вартість втраченого обладнання не сплатив, відповіді на претензію не надіслав.

Таким чином, основний борг відповідача перед позивачем по оплаті вартості переданого в оренду майна складає 7 319,00 грн.

Внаслідок укладення договору оренди, між сторонами, згідно ст. 11 ЦК України, виникли цивільні права та обов'язки. Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення ГК України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є обов'язковим до виконання сторонами, а отже умови договору, укладеного між сторонами є юридично обов'язковими.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст.525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно умов ч.1 ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка закріплює свободу договору, сторони мають право як врегулювати у договорі свої відносини, які не врегульовані цими актами, так і відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається у випадках і на умовах, встановлених договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно ст. 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом.

Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 773 ЦК України наймач зобов'язаний користуватися річчю відповідно до її призначення та умов договору. Якщо наймач користується річчю, переданою йому у найм, не за її призначенням або з порушенням умов договору найму, наймодавець має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона(орендодавець) передає другій стороні(орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

За таких обставин, суд вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 7 319,00 грн. вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та стягненню з відповідача.

Пунктом 6.7. Договору передбачено, що у випадку не виконання Суборендарем зобов'язань передбачених п. 5.1.18. Договору, Суборендар сплачує Орендарю або Власнику штраф у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Таким чином, з огляду на вищевикладене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 2 000,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та задовольняються в повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача стягуються понесені позивачем витрати по сплаті держмита та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04071, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Л.К.О." (03062, м.Київ, вул. Екскаваторна, буд. 35, ) основну заборгованість в сумі 7 319(сім тисяч триста дев'ятнадцять) грн. 00 коп., штраф у сумі 2 000(дві тисячі) грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 1827(одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржене в порядку та строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л.Д.

Дата підписання повного тексту рішення - 07.12.2016