ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р.Справа № 916/2215/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Величко Т.А.,
суддів: Лавриненко Л.В., Поліщук Л.В.
(згідно розпорядження в.о. керівника апарату від 23.11.2016р. №920 щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи)
при секретарі: Кобласовій О.Ф.

за участю представників сторін:
від прокуратури Риженко Н.Ю.;
від позивача (МОУ) Дубчак Д.В.;
від позивача (Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі " Концерну "Військторгсервіс") Назаровець В.В.;
від відповідача Торбін І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Одеського гарнізону
на ухвалу господарського суду Одеської області від 31.10.2016р.
по справі №916/2215/16
за позовом: Заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі " Концерну "Військторгсервіс"
до відповідача: Приватного підприємства "Берег"
про стягнення 432 000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

16.08.2016р. Заступник військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс" звернувся до господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Приватного підприємства "Берег" про стягнення з останнього на користь держави в особі Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс" борг за договором про спільну діяльність (простого товариства) від 01.06.2007р. №3/од у розмірі 432 000 грн.
В обґрунтування позивних вимог прокурор посилається на невиконання відповідачем у період з вересня 2013р. по серпень 2016р. умов договору про спільну діяльність (простого товариства) № 3/СД від 01.06.2007р., укладеного між відповідачем та ДП МОУ „Управління торгівлі Південного оперативного командування, правонаступником якого є Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс".
Обґрунтовуючи свою позицію щодо подання вказаного позову, прокурор вказує, що невиконання або неналежне виконання суб`єктами підприємницької діяльності умов договорів, укладених з підприємствами Міністерства оборони України, завдає шкоди економічним інтересам держави. При цьому зауважує, що відповідно до п. 1.1 статуту Концерну "Військторгсервіс", затвердженого наказом міністра оборони України від 29.12.201р. № 911, Концерн "Військторгсервіс" є державним господарським об`єднанням, утвореним відповідно до актів законодавства України, функції з управління та контроль за діяльністю якого здійснює Міністерство оборони України.
Прокурор зазначає, що в порушення вимог Положення про юридичну службу, затвердженого Постановою КМУ від 26.11.2008р. №1040, Концерн "Військторгсервіс" та підпорядкована йому філія "Одеське управління військової торгівлі" заходи представницького характеру з питань стягнення дебіторської заборгованості з боржника ПП „Берег не здійснює.
Прокурор вказує, що військовою прокуратурою Одеського гарнізону у відповідності до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру повідомлено суб`єкт владних повноважень Міністерство оборони України про необхідність представництва прокуратурою інтересів держави в особі Міністерства оборони України та Концерну „Військторгсервіс у формі звернення до суду з вказаним позовом та участі в його розгляді.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.08.2016р. порушено провадження у справі №916/2215/16 за вказаним позовом.
В письмових поясненнях до позовної заяви прокурор зазначив, що порушення інтересів держави полягає в тому, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань унеможливлює відрахування державним підприємством, яким є Концерн "Військторгсервіс" та підпорядкована йому філія "Одеське управління військової торгівлі", 75% чистого прибутку згідно з Порядком відрахування, затвердженим Постановою КМУ від 23.02.2011р. №138.
В письмових пояснення Міністерство Оборони України повністю підтримує позовні вимоги прокурора та зазначає, що оскільки ані Міністерство, ані Концерн не є державними компаніями, з урахуванням належності Міністерству функції управління державним майном, прокурор правомірно звернувся до суду із відповідним позовом в інтересах зазначених ним позивачів.
У відзиві на позовну заяву ПП „Берег просило відмовити прокурору в задоволенні позовних вимог та зазначило про відсутність порушення ним умов договору про сумісну діяльність № 3/СД від 01.06.2007р.
Відповідач, зокрема, вказує, що ПП „Берег сумлінно поставився до своїх обов`язків щодо проведення ремонтних робіт, які з 11.09.2012р. по теперішній час зупинені з вини Концерну внаслідок відключення електропостачання об`єкту.
На думку відповідача, порушення ПП „Берег своїх зобов`язань за вищевказаним договором стали наслідком порушення обов`язків позивача, що в свою чергу виключає наявність вини підприємства та є підставою для звільнення його від відповідальності щодо сплати заборгованості у розмірі 432 000 грн.
Ухвалою господарського суду Одеської області від 31.10.2016р. ( суддя Щавинська Ю.М.) позовну заяву заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України, подану в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 статті 81 ГПК України з посиланням на те, що Концерн "Військторгсервіс" є державним господарським об`єднанням, а представлення прокурором інтересів держави в особі державних компаній прямо заборонено.
Суд дійшов висновку про неможливість підтвердження судом підстав для представництва в частині позивача Концерну "Військторгсервіс", що, відповідно до ст.23 Закону України „Про Прокуратуру є передумовою розгляду спору по суті.
Щодо зазначення прокурором в якості позивача Міністерства оборони України, мотивоване неналежним здійсненням ним повноважень щодо захисту інтересів держави, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять жодного посилання на нормативні акти, які відносять до компетенції Міністерства Оборони звернення до суду з позовами про стягнення коштів на користь державного господарського об`єднання.
В апеляційній скарзі, не погоджуючись з висновками суду, Заступник військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України просить скасувати ухвалу господарського суду Одеської області від 31.10.2016р. у справі №916/2215/16, а справу повернути на розгляд господарського суду Одеської області.
Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судом першої інстанції норм чинного законодавства. Залишаючи позов без розгляду, суд фактично ухилився від вирішення спору по суті та від здійснення правосуддя, що суперечить як нормам вітчизняного, так і міжнародного законодавства.
На думку скаржника, висновок суду про те, що прокурор належним чином не обґрунтував порушення інтересів держави у спірних правовідносинах, - не є підставою для залишення позову без розгляду.
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх у засіданні представників сторін, дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з такого.
Як вбачається з матеріалів справи, заступник військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс" до Приватного підприємства "Берег", в якій просив суд стягнути з останнього на користь держави в особі Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс" заборгованість у розмірі 432 000 грн.
Обґрунтовуючи свою позицію щодо подання вказаного позову, прокурор вказує, що невиконання або неналежне виконання суб`єктами підприємницької діяльності умов договорів, укладених з підприємствами Міністерства оборони України, завдає шкоди економічним інтересам держави. При цьому зауважує, що відповідно до п. 1.1 статуту Концерну "Військторгсервіс", затвердженого наказом міністра оборони України від 29.12.201р. № 911, Концерн "Військторгсервіс" є державним господарським об`єднанням, утвореним відповідно до актів законодавства України, функції з управління та контроль за діяльністю якого здійснює Міністерство оборони України.
Прокурор також вказує, що військовою прокуратурою Одеського гарнізону у відповідності до вимог ч. 4 ст. 23 Закону України „Про прокуратуру повідомлено суб`єкт владних повноважень Міністерство оборони України про необхідність представництва прокуратурою інтересів держави в особі Міністерства оборони України та Концерну „Військторгсервіс у формі звернення до суду з цим позовом та участі в його розгляді.
Згідно зі статтею 121 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави у випадках, визначених законом.
Згідно з ч.4 статті 23 Закону України „Про прокуратуру, прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 ГПК (в редакції чинній на момент подання позовної заяви) господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.
Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч.1 ст.23 Закону „Про прокуратуру).
Відповідно до чинної редакції статті 29 ГПК прокурор для представництва інтересів громадянина або держави в господарському суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво) повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва.
Згідно з ч.3 ст.23 Закону „Про прокуратуру право прокурора на здійснення представництва в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави виникає у випадках нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування або іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
При цьому, не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній.
Згідно до ч.2 ст.29 ГПК України у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави, в якій зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або про відсутність у такого органу повноважень щодо звернення до господарського суду, прокурор набуває статусу позивача.
Згідно пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 №3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, положення абзацу четвертого частини першої статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України в контексті пункту 2 статті 121 Конституції України треба розуміти так, що прокурори та їх заступники подають до арбітражного суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.99 №3-рп/99 зі справи за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Згідно до ст. 21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.
За змістом зазначених норм у сукупності, позивачем у справі за позовом прокурора може бути виключно орган державної влади, місцевого самоврядування або інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено повноваження щодо захисту інтересів держави.
Відповідно до п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам №7 від 23.03.2012р. (зі змінами та доповненнями), господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов`язаних із захистом інтересів держави.
У випадках неправильного визначення прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 ГПК повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.
Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК України.
Зазначеною постановою пленуму також передбачено необхідність залишення позову без розгляду згідно з пунктом 1 частини першої статті 81 ГПК України у разі порушення провадження у справі за позовом прокурора, якщо прокурор не вказав обставин, пов`язаних з порушенням інтересів держави або з обґрунтуванням необхідності захисту таких інтересів, або не обґрунтував наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави або громадянина в суді.
Як свідчать матеріали справи, прокурором в якості позивачів зазначені - Міністерство оборони України та Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі " Концерну "Військторгсервіс". При цьому, позовні вимоги заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України направлені на стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 432 000 грн. на користь Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі".
Господарським судом встановлено, що відповідно до п.1.1 статуту Концерну "Військторгсервіс", Концерн "Військторгсервіс" є державним господарським об`єднанням, заснованим на державній власності та утвореним відповідно до актів законодавства України.
Відповідно до п. 1.3 статуту, учасниками Концерну є державні підприємства, зазначені у додатку № 1 до статуту. Згідно п. 2.3 вказаного статуту Концерн не є військовою частиною, установою і не належить до складу Збройних сил України.
Відповідно до п. 2.5 та 2.9 статуту, Концерн діє на принципах повної господарської самостійності та самоокупності, несе відповідальність за результати своєї діяльності та виконання зобов`язань. Держава не несе зобов`язаннями Концерну, а Концерн не відповідає за зобов`язаннями держави.
Згідно п. 2.11 статуту Концерну "Військторгсервіс" Концерн відповідно до законодавства України має право, зокрема, набувати майно, майнові та немайнові права, нести відповідальність за зобов`язаннями, бути позивачем, відповідачем та третьою особою в суді.
Враховуючи, що Концерн «Військторгсервіс» є державним господарським об`єднанням, а представлення прокурором інтересів держави в особі державних компаній прямо заборонено, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість підтвердження підстав для представництва в частині позивача Концерну "Військторгсервіс", що, відповідно до ст.23 Закону України „Про Прокуратуру є передумовою розгляду спору по суті.
Щодо зазначення прокурором в якості позивача - Міністерство оборони України, слід зазначити наступне.
Згідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами Указу Президента України „Про положення про Міністерство оборони України та Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України від 06.04.2011р. визначено, зокрема, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.п. 5 п. 6 вищезгаданого Наказу, Міністерство оборони України для виконання покладених на нього завдань має право в установленому порядку: здійснювати захист своїх законних прав та інтересів у судах та інших юрисдикційних органах, у тому числі міжнародних.
Проте, матеріали справи не містять жодного посилання на нормативні акти, які відносять до компетенції Міністерства Оборони звернення до суду з позовами про стягнення коштів на користь державного господарського об`єднання.
При цьому, саме не звернення до суду про стягнення заборгованості прокурор вказує в якості неналежного здійснення повноважень.
Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 ГПК (п.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України 37 від 23.03.2012).
З огляду на викладене, ухвала господарського суду від 31.10.2016р. про залишення без розгляду на підставі п.1 ч.1 статті 81 ГПК України позовну заяву заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України, подану в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" є такою, що відповідає матеріалам справи і чинному законодавству, а тому підстави для її скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовують, а зводяться до тлумачення норм матеріального та процесуального права на свою користь.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-106 ГПК України,
суд постановив:

Апеляційну скаргу Заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України залишити без задоволення, ухвалу господарського суду Одеської області від 31.10.2016р. у справі №916/2215/16 про залишення без розгляду позовної заяви Заступника військового прокурора Одеського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Концерну "Військторгсервіс" в особі філії "Одеське управління військової торгівлі " Концерну "Військторгсервіс" без змін.
Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Т.А. Величко

Суддя Л.В. Лавриненко

Суддя Л.В. Поліщук