РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016Справа №910/15323/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Центренерго"
доПриватного акціонерного товариства "Телесистеми України"
простягнення грошових коштів

Суддя Дупляк О. М.

Представники сторін:

від позивача: Желінська Т. М. за довіреністю;
від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 19.09.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 відкладено розгляд справи на 11.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2016 відкладено розгляд справи на 18.10.2016.

Судове засідання 18.10.2016 не відбулося у зв'язку з перебуванням судді Дупляк О.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 розгляд справи призначений на 01.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2016 розгляд справи відкладено на 21.11.2016 та зобов'язано позивача надати суду обґрунтований розрахунок позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 розгляд справи відкладено на 28.11.2016 та зобов'язано позивача надати суду обґрунтований розрахунок позовних вимог.

Через відділ канцелярії господарського суду 25.11.2016 позивачем подана заява про уточнення позовних вимог (вих. № 10-5614 від 25.11.2016), відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 69 623, 72 грн основного боргу та 12 070, 94 грн пені за період прострочення з 01.01.2016 по 30.06.2016.

В судове засідання 28.11.2016 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи.

Представник позивача в судове засідання 28.11.2016 з'явився та надав суду усні пояснення по суті справи. Крім того, в судовому засіданні 28.11.2016 представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог (зменшення), відповідно до якої спросив суд стягнути з відповідача на його користь 66 402, 41 грн основного боргу та 12 950, 92 грн пені за період прострочення з 01.01.2016 по 30.06.2016.

Подані позивачем заяви про уточнення позовних вимог розцінені судом, як заяви про зменшення позовних вимог та прийняті до розгляду, в порядку черговості їх надходження. В подальшому розгляд справи здійснюється судом з врахування поданої 28.11.2016 заяви про зменшення позовних вимог.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань за договором оренди № 21/3/10 від 12.06.2014, в частині сплати орендних платежів.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву (вих. б/н від 28.09.2016) визнав основну заборгованість в розмірі 69 623, 72 грн, але заперечив проти наданого розрахунку штрафних санкцій, а саме пені в розмірі 13 732, 86 грн.

У судовому засіданні 28.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилається позивач та відповідач, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як підтверджено матеріалами справи, 12.06.2014 між позивачем, як орендарем та відповідачем, як орендарем було укладено договір оренди № 21/3/10 (далі за текстом - договір). За умовами п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне цільове користування окреме індивідуально визначене нерухоме майно орендодавця - частину будівлі інженерно - побутового корпусу чотириповерхова, інв. № 1957, площею 20,0 м2, яке розташоване за адресою : Київська область, Обухівський район, м. Українка, вулиця Промислова, 1. Цільове призначення об'єкту оренди - розташування базової станції мережі стільникового радіотелефонного зв'язку. Строк дії договору до 11.05.2017.

За користування приміщенням відповідач щомісячно відповідно до п. 3.1., п. 3.4, п.3.5 договору сплачує орендну плату, місячний розмір, якої на момент укладання складав 3 998, 88 грн з урахуванням ПДВ. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за місяць, що передує попередньому.

Згідно з п. 3.2. договору орендна плата, яка справляється з орендаря, складається з плати за користування об'єктом оренди і плати за користування земельною ділянкою відповідно до п. 2.8. договору. Плата за користування земельною ділянкою сплачується у вигляді відшкодування орендодавцю податку на землю або орендної плати за землю. Орендар сплачує відшкодування податку на землю (орендної плати за землю) пропорційно площі орендованого ним приміщення.

Крім того, відповідно до п. 3.3 договору відповідач щомісячно відшкодує податок на землю, щомісячний розмір якого на момент укладання договору становив 1,12 грн (без ПДВ), з урахуванням ПДВ - 1,34 грн. Починаючи з 01.01.2015 розмір земельного податку - 1,68 грн з урахуванням ПДВ.

Пунктом 3.4. договору встановлено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за місяць, що передував попередньому.

За умовами п.3.7.2 договору орендна плата, що підлягає сплаті у звітному місяці сплачується в повному обсязі орендарем авансом не пізніше останнього календарного дня місяця, що передує звітному місяцю.

Датою початку нарахування орендної плати, відповідно до п. 3.8 договору, вважається дата підписання сторонами акту приймання - передачі об'єкту оренди відповідачу. Такий акт підписаний сторонами 12.06.2014.

Датою закінчення строку нарахування орендної плати, відповідно до п. 3.9. договору, вважається дата підписання сторонами акту приймання - передач під час повернення об'єкту оренди орендодавцю. Такий акт сторонами на момент розгляду справи не підписаний.

Відповідно до п. 4.2.3 договору орендар зобов'язався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату в розмірі та в порядку передбаченому договором.

В пункті 8.4. договору сторони погодили, що за несвоєчасну сплату орендної плати за договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 11.05.2017.

В пункті 13.6. договору сторони погодили, що строк позовної давності до вимог про стягнення штрафних санкцій, неустойки складає п'ять років.

Як підтверджено матеріалами справи свої зобов'язання за договором впродовж дії договору відповідач виконує не належним чином, орендна плата сплачується ним не в повному обсязі та з порушенням строків оплати. Так за період дії договору відповідачу була нарахована орендна плата в загальному розмірі 176 299, 64 грн, а сплачено було відповідачем за договором 109 897, 23 грн.

За розрахунком позивача станом на 13.07.2016 заборгованість відповідача по орендній платі за договором перед позивачем складає 66 402, 41 грн (176 299, 64 - 109 897, 23 = 66 402, 41). Відповідач з наявністю у нього перед позивачем заборгованості за договором погоджується.

Предметом позову у справі є матеріально - правова вимога позивача про стягнення з відповідача 66 402, 41 грн основної заборгованості та 12 950, 92 грн пені нарахованої на заборгованість відповідача за період з 01.01.2016 по 30.06.2016, що виникла з серпня 2015 року.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами укладено договір найму (оренди).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ст. 762 ЦК України).

Відповідно до ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Оскільки відповідно до положень ст. 762 ЦК України користування майном є платним, а матеріали справи доказів сплати орендних платежів в повному обсязі передбачених договором відповідачем за період з грудня 2015 року по липень 2016 року до 10 числа кожного місяця, наступного за звітнім періодом не містять, суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем його зобов'язань по сплаті орендної плати за договором.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст. 193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що позов у частині стягнення основного боргу в сумі 66 402, 41 грн обґрунтований, підтверджується зібраними у справі доказами, а відтак підлягає задоволенню.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України (далі за текстом - ГК України) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з п. 8.4. договору за несвоєчасну сплату орендної плати за договором орендар сплачує на користь орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняться через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом перевірено розрахунок позивача в частині стягнення пені за несвоєчасну оплату орендної плати за загальний період з 01.01.2016 по 30.06.2016 нараховану помісячно на заборгованість по договору, що виникла з серпня 2015 року та визнано вірним, відповідно з відповідача підлягає стягненню пеня в розмірі 12 950, 92 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Згідно зі ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин та враховуючи викладене вище позов підлягає задоволенню повністю з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Згідно з ст. 49 ГПК України позивачем понесені судові витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати по сплаті судового збору, то зазначені витрати відшкодовуються за рахунок відповідача.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" внормовано, що зайво сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. За таких підстав, позивачу слід повернути зайво сплачений судовий збір, але оскільки позивач не звертався до суду з клопотанням про повернення зайво сплаченого судового збору, зайво сплачений судовий збір не повертається судом.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Телесистеми України" (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, буд. 7; ідентифікаційний код 22599262) на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 1; ідентифікаційний код 22927045) в порядку визначеному Законом України "Про виконавче провадження", суму основного боргу в розмірі 66 402 (шістдесят шість тисяч чотириста дві) грн 41 коп., суму пені в розмірі 12 950 (дванадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят) грн 92 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.12.2016.

Суддя О. М. Дупляк