ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.11.2016 Справа № 904/8022/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського", м. Кам"янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором про постачання електричної енергії

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №162/1001 від 01.04.16р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. №14 від 29.01.16р.

СУТЬ СПОРУ:

У вересні 2016р. Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського" про стягнення 3% річних за прострочення оплати коштів за активну електроенергію у розмірі 1 657 675,81грн., пені через прострочення оплати коштів за активну електроенергію у розмірі 18 337 761,36грн.

Позовні вимоги обгрунтовував неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії №25-Ц/22-2481-02 від 27.12.2002р., в редакції додаткової угоди №2/07нр від 03.08.2007р., в частині своєчасної оплати вартості активної електроенергії.

24.10.2016р. позивач подав до суду заяву про зміну позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 17 783 188,97грн. та 3% річних у розмірі 1 615 743,00грн.

Відповідач проти позову заперечує частково, зазначає, що при розрахунках не враховано п.9.2. договору. Крім того відповідач заявив про сплив строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені за період з 07.09.2015р. по 12.09.2015р.

21.10.2016р. відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру пені, оскільки зазначає, що перебуває у скрутному фінансово-економічному становищі, період прострочення оплати є незначним, що не завдало позивачу збитків.

Крім того, 25.10.2016р. відповідач подав до суду клопотання про розстрочку виконання рішення на 10 місяців, оскільки зазначає, що перебуває у скрутному фінансово-економічному становищі. Позивач заперечував проти задоволення даного клопотання.

У судових засіданнях оголошувались перерви згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

29.11.2016р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 договору про постачання електричної енергії №25-Ц/22-2481-02 від 27.12.2002р., в редакції додаткової угоди №2/07нр від 03.08.2007р., укладеного між Відкритим акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Дніпрообленерго", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго", (постачальник) та Відкритим акціонерним товариством "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського", (споживач), постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а останній оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Пунктом 9.8.1. договору передбачено, що договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно пп.1 п.2.2.2. договору постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору за додатком "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачам".

У свою чергу споживач відповідно до п.2.3.3. договору зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами Додатку "Порядок розрахунків" та Додатку "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

За п.7.6. договору на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов Додатку "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії" оформлюється, зокрема, акт про використану електричну енергію.

Згідно ч.1 ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Позивач поставив відповідачу активну електроенергію за період серпень 2015р. - липень 2016р., що підтверджується актами про вироблену, передану та використану активну електроенергію (т.1, а.с.55-220).

Пунктом 1 додатку 3 "Порядок розрахунків" до договору, викладеного у додатковій угоді №4/10 від 30.07.2010р., передбачено, що розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії приймається місяць з 01 числа місяця до такого ж числа наступного місяця.

Визначення та узгодження договірних величин споживання електричної енергії та потужності передбачено у п.5.1. договору.

Згідно п.2 Додатку 3 споживач на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків здійснює повну оплату вартості обсягу електричної енергії, заявленого та скоригованого на поточний розрахунковий період, визначеного згідно з Додатками до договору "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу" або "Обсяги постачання електричної енергії Споживачу та субспоживачам" за нижчезазначеною схемою платежів і розрахунків:

- перший плановий платіж до 7 числа розрахункового періоду у розмірі 25% вартості договірної величини споживання електричної енергії, розрахованої за тарифами розрахункового періоду, у якому виставлений рахунок;

- другий плановий платіж до 14 числа розрахункового періоду у розмірі 25% вартості договірної величини споживання електричної енергії, розрахованої за тарифами поточного розрахункового періоду, з урахуванням перерахунку вартості договірної величини споживання електричної енергії, сплаченої попереднім платежем при наявності різниці між діючими тарифами у поточному розрахунковому періоді та тими, що діяли на дату виставлення попереднього рахунку;

- третій плановий платіж до 21 числа розрахункового періоду у розмірі 25% вартості договірної величини споживання електричної енергії, розрахованої за тарифами поточного розрахункового періоду;

- четвертий плановий платіж до 28 числа розрахункового періоду у розмірі 25% вартості договірної величини споживання електричної енергії, розрахованої за тарифами поточного розрахункового періоду.

Додатковою угодою №13/16 від 28.04.2016р. сторони внесли зміни у п.2 Додатку 3 "Порядок розрахунків" щодо розміру планових платежів, які згідно з п.2 додаткової угоди №13/16 від 28.04.2016р. набирають чинності з першого дня розрахункового періоду, який слідує за розрахунковим періодом, у якому була підписана дана угода (тобто з 01.05.2016р.).

Відповідно до п.2 Додатка 3, із внесеними змінами додатковою угодою №13/16 від 28.04.2016р., розмір планових платежів встановлено:

- перший плановий платіж до 7 числа розрахункового періоду у розмірі 30% вартості договірної величини споживання електричної енергії, розрахованої за тарифами розрахункового періоду, у якому виставлений рахунок;

- другий плановий платіж до 14 числа розрахункового періоду у розмірі 24% вартості договірної величини споживання електричної енергії, розрахованої за тарифами поточного розрахункового періоду, з урахуванням перерахунку вартості договірної величини споживання електричної енергії, сплаченої попереднім платежем при наявності різниці між діючими тарифами у поточному розрахунковому періоді та тими, що діяли на дату виставлення попередніх рахунків;

- третій плановий платіж до 21 числа розрахункового періоду у розмірі 25% вартості договірної величини споживання електричної енергії, розрахованої за тарифами поточного розрахункового періоду;

- четвертий плановий платіж до 28 числа розрахункового періоду у розмірі 21% вартості договірної величини споживання електричної енергії, розрахованої за тарифами поточного розрахункового періоду.

Згідно п.9.2. договору якщо дата виконання зобов"язань припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, таке зобов"язання має бути виконано в перший за ним робочий день.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається із матеріалів справи та підтверджується сторонами, відповідач щомісяця протягом серпня 2015р. - липня 2016р. отримував у позивача планові рахунки по оплаті коштів за активну електроенергію, однак сплачував їх несвоєчасно та не у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

За ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.4.2.1. договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, враховуючи день фактичної оплати.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення оплати активної електроенергії за загальний період з 07.09.2015р. по 31.07.2016р. у розмірі 17 783 188,97грн. Розрахунок суми пені здійснений позивачем по кожному плановому рахунку окремо (вересень 2015р. - липень 2016р.), а також частково на підставі 0,1%, частково на підставі подвійної облікової ставки НБУ.

Господарський суд, перерахувавши пеню за загальний період з 08.09.2015р. по 31.07.2016р., враховуючи п.9.2. договору, встановив, що вона складає 17 129 960,37грн.

Відповідач у судовому засіданні заявив про сплив строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення пені за період з 07.09.2015р. по 12.09.2015р.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.ч.3, 4 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву подано до суду 13.09.2016р., тобто після спливу позовної давності щодо стягнення пені за період з 08.09.2015р. по 12.09.2015р.

Господарський суд вважає за необхідне застосувати позовну давність та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за період з 08.09.2015р. по 12.09.2015р. у розмірі 187 765,15грн.

Отже, до стягнення підлягає пеня за період з 13.09.2015р. по 31.07.2016р. у розмірі 16 942 195,22грн.

21.10.2016р. відповідач подав до суду клопотання про зменшення розміру пені. В обгрунтування даного клопотання зазначає, що період прострочення оплати є незначним, що не завдало позивачу збитків. Причинами порушення строків оплати стало тяжке фінансове становище відповідача, збитковість його господарської діяльності, необхідність пошуку додаткових джерел фінансування, очікування повернення державою ПДВ.

Відповідно до ч.2 ст.233 Господарського кодексу України у разі, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

За п.3 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Неустойка як засіб розумного стимулювання виконання основного грошового зобов"язання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Беручи до уваги майновий стан сторін, враховуючи значний розмір неустойки, а також повну оплату відповідачем вартості активної електроенергії, період прострочення за якою є нетривалим, суд вважає за можливе зменшити розмір пені на 50% і стягнути пеню у розмірі 8 471 097,61грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за прострочення оплати активної електроенергії за загальний період з 07.08.2015р. по 31.07.2016р. у розмірі 1 615 743,00грн. Розрахунок суми 3% річних здійснений позивачем по кожному плановому рахунку окремо (серпень 2015р. - липень 2016р.).

Господарський суд, перерахувавши 3% річних за загальний період з 07.08.2015р. по 31.07.2016р. (враховуючи п.9.2. договору), встановив, що вони складають 1 562 117,55грн. та підлягають до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних суд вважає за необхідне відмовити.

25.10.2016р. відповідач подав до суду клопотання про розстрочку виконання рішення на 10 місяців, оскільки зазначає, що перебуває у скрутному фінансово-економічному становищі. Господарська діяльність відповідача здійснюється у надзвичайно складних умовах, які викликані нестабільністю світового ринку чорних металів, зменшенням ціни на металопродукцію, постійним зростанням цін на електроенергію, природний газ, сировину, зростанням тарифів на залізничні перевезення. Негативно вплинула на виробничо-господарську діяльність втрата господарських зв"язків з постачальниками сировини та палива на Донбасі у зв"язку з проведенням АТО на території Донецької та Луганської областей і необхідність пошуку нових постачальників, що змушувало комбінат працювати в умовах браку сировини, що негативно позначається на показниках виробництва.

Позивач заперечував проти задоволення даного клопотання.

Згідно п.6 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Беручи до уваги майновий стан сторін, враховуючи повну оплату відповідачем вартості активної електроенергії, період прострочення за якою є незначним, суд вважає за можливе розстрочити виконання судового рішення на 6 місяців рівними частинами.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Враховуючи викладене, керуючись ст.267 Цивільного кодексу України, ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Ф.Е. Дзержинського" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам"янське, вул. Кірова, 18б, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22, ) пеню у розмірі 8 471 097,61грн. (вісім мільйонів чотириста сімдесят одна тисяча дев"яносто сім грн. 61коп.), 3% річних у розмірі 1 562 117,55грн. (один мільйон п"ятсот шістдесят дві тисячі сто сімнадцять грн. 55коп.) та 197 167,63грн. (сто дев"яносто сім тисяч сто шістдесят сім грн. 63коп.) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Розстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.11.2016р. у справі №904/8022/16 на 6 місяців таким чином: 29.12.2016р. - 1 705 063,80грн., 29.01.2017р. - 1 705 063,80грн., 28.02.2017р. - 1 705 063,80грн., 29.03.2017р. - 1 705 063,80грн., 29.04.2017р. - 1 705 063,80грн., 29.05.2017р. - 1 705 063,79грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.12.2016р.

Суддя ОСОБА_3