ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" листопада 2016 р. Справа № 922/816/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пушай В.І., суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Білецька А.М.

при секретарі Кузнєцовій І.В.

за участю представників сторін:

стягувач не зявився.

боржник ОСОБА_1, довіреність від 24.03.2016 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" (вх. № 2960) на ухвалу господарського суду Харківської області від 11.10.2016 р. у справі № 922/816/14

за позовом Дочірньої компанії Газ України Національної акціонерної компанії Нафтогаз України, м. Київ,

до публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", м. Харків,

на участю Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області, м. Харків,

про стягнення 4192378,05 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 18.11.2014 р. у справі № 922/816/14 задоволено позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки Харківської області. З відповідача на користь позивача стягнуто 4192378,0 грн. 3% річних та 73080 грн. судового збору.

02.12.2014 р. господарським судом Харківської області видано відповідний наказ.

24.06.2016 р. Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" звернулось до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області, в якій просить визнати недійсною постанову Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 від 15.06.2016 р. у ВП № 46187391 про стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ 5" 426545,80 грн. виконавчого збору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.10.2016 р. відмовлено у задоволенні скарги ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" на дії Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області.

Ухвала мотивована з тих підстав, що боржником не подано до суду документальних підтверджень будь яких порушень Відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги, та ін.

ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" з ухвалою господарського суду першої інстанції не погодилося, звернулося до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вважаючи, що ухвала прийнята при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених в ухвалі обставинам справи, з порушенням норм процесуального права. Просить ухвалу господарського суду скасувати та прийняти постанову про визнання недійсною постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби головного територіального Управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 від 15.06.2016 р. у ВП № 46187391 про стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" 426545,80 грн. виконавчого збору.

В обґрунтування апеляційної скарги боржник зазначає, що судом порушені норми ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 31, ч. 1 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», п. 4.1.1. п. 4.1. Інструкції «Про проведення виконавчих дій», та ін.

Стягувач у призначене судове засідання не зявився.

Враховуючи факт належного повідомлення стягувача про час та місце розгляду апеляційної скарги, та те, що норми ст. 38 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, судова колегія вважає, що судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Неявка в судове засідання представника стягувача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно зі ст. 102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня винесення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали встановила наступне:

Як свідчать матеріали справи, рішенням господарського суду Харківської області від 18.11.2014 р. задоволено позов Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ (стягувач) до Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5", с. Подвірки Харківської області (боржник) про стягнення 4192378,05 грн. та 73080 грн. судового збору.

02.12.2014 р. господарським судом Харківської області виданий відповідний наказ.

12.01.2015 р. державним виконавцем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46187391, копія якої направлена боржнику до виконання. Боржнику надано строк до 20.01.2015 р. на самостійне виконання рішення.

04.11.2015 р. державний виконавець керуючись ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», прийняв постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного .

04.11.2015 р. державний виконавець керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» прийняв постанову про стягнення виконавчого збору, яка скасована постановою начальника відділу про результати перевірки законності виконавчого провадження ЗВП № 47881844 від 22.04.2016 р.

15.06.2016 р. державний виконавець для забезпечення виконання рішення, керуючись ст. 59 Закону України "Про банки та банківську діяльність" та ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження» наклав арешт на кошти боржника, що містяться на його рахунках.

15.06.2016 р. державний виконавець керуючись ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» прийняв постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У звязку з тривалим невиконанням рішення суду, державним виконавцем 15.06.2016 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

16.06.2016 р. боржник звернувся до Державної виконавчої служби України відділу примусового виконання рішень у Харківській області з заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі повного виконання рішення суду, додавши платіжне доручення № 1241 від 16.06.2016 р. з якого вбачається, що боржником сплачено 4265458,05 грн. на рахунок стягувача.

17.06.2016 р. державним виконавцем прийнята постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій

17.06.2016 р. державним виконавцем прийнята постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

21.06.2016 р. головним державним виконавцем прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 15.06.2016 р.

Публічне акціонерне товариство "Харківська ТЕЦ-5" не погодилося з прийнятою державним виконавцем постановою щодо стягнення виконавчого збору та звернулося до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального Управління юстиції в Харківській області, в якій просить визнати недійсною постанову відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Харківській області ОСОБА_2 від 15.06.2016 р. у ВП № 46187391 про стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ 5" 426545,80 грн. виконавчого збору.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП № 46187391 від 12.01.2015 р. ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" отримано лише 03.02.2015 р., що підтверджується штампом вхідної кореспонденції на супровідному листі № 334/08-01/В-2, а тому боржник не мав можливості виконати рішення суду в строк встановлений для добровільного виконання, а саме до 20.01.2015 р. Таким чином, боржник вважає, що державний виконавець не здійснив дії щодо запобігання порушення прав сторін виконавчого провадження, оскільки виконавчі дії відкладені не були та не встановлено нового строку для добровільного виконання наказу від 02.12.2014 р. у справі № 922/816/14. На думку боржника зазначені дії свідчать про бездіяльність державного виконавця, та незаконність прийнятої постанови від 15.06.2016 р. у ВП № 46187391 про стягнення з ПАТ "Харківська ТЕЦ-5" виконавчого збору у розмірі 426545,80 грн.

З матеріалів справи вбачається, що господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу крім іншого виходив з того, що боржником не подано до суду документальних підтверджень будь яких порушень Відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення скарги.

Викладені вище висновки господарського суду, на думку колегії суддів, повністю відповідають фактичним обставинам спору та матеріалам справи, їм надана правильна та належна правова оцінка, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування прийнятої у справі ухвали.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі статтею 43 цього ж кодексу, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Статтею 115 Господарським процесуальним кодексом України передбачено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, яким державний виконавець керується при примусовому виконанні рішень суду та інших органів (посадових осіб). Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону, державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Як свідчать матеріали справи, постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 46187391 від 12.01.2015 р. боржнику встановлено строк на самостійне виконання рішення до 20.01.2015 р.

При цьому, отримавши зазначену постанову, навіть поза межами строку встановленого для добровільного виконання рішення, боржник не звертався до державного виконавця з поясненнями, пропозицією або клопотанням щодо встановлення нового строку чи з іншою заявою щодо виконання рішення суду у цій справі.

Крім того, станом на 15.06.2016 р., від сторін виконавчого провадження державному виконавцю не надходило повідомлень про виконання рішення суду та не надані відповідні засвідчені копії документів, які підтверджують виконання зазначеного вище виконавчого документа.

У звязку з тривалим невиконанням рішення суду, державним виконавцем 15.06.2016 р. винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Таким чином на момент винесення оскаржуваної постанови боржником не надано документального підтвердження повного виконання рішення державному виконавцю.

Отже, як правомірно зазначено судом першої інстанції державний виконавець обґрунтовано прийняв постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

На підставі вищевикладеного, ухвалу господарського суду Харківської області від 11.10.2016 р. у справі № 922/816/14 прийнято з урахуванням фактичних обставин справи та чинного законодавства.

Таким чином, висновки, викладені в ухвалі господарського суду відповідають вимогам законодавства та фактичним обставинам справи, а мотиви заявника скарги, з яких вони оспорюються не можуть бути підставою для її скасування.

Керуючись ст. ст. 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. ст. 105, 106 ГПК України, судова колегія -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду Харківської області від 11.10.2016 р. у справі № 922/816/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Пушай В.І.

Суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Білецька А.М.