ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78, Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

24 листопада 2016 року Справа № 923/1135/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д., при секретарі Литвиненко Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Херсонської міської ради Херсонської області, просп. Ушакова, 37, м. Херсон, ідентифікаційний код 26347681,

до: Фізичної особи- підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1,

про звільнення земельних ділянок шляхом демонтажу тимчасових споруд

за участю представників сторін:

від позивача: Зеленіна С.М., довіреність № 9-357-9/21 від 07.04.2016;

від відповідача: ОСОБА_4, довіреність № 204 від 17.05.2016

в с т а н о в и в:

Позивач Херсонська міська рада Херсонської області звернулася 23.10.2016 з позовною заявою до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Херсон, про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу тимчасових споруд, а саме: кіоску з продажу тютюнових виробів, розташованого на АДРЕСА_2, кіоску з продажу тютюнових виробів, розташованого на АДРЕСА_3, кіоску, розташованого на АДРЕСА_4.

Ухвалою господарського суду від 24.10.2016 позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду на 01.11.2016 року.

За результатом судового засідання 01.11.2016 року, у зв'язку із неявкою представників сторін, необхідністю витребувати додаткові докази, господарський суд виніс ухвалу, якою: розгляд справи відклав; призначив наступне судове засідання на 24.11.2016 року; витребував від позивача Херсонської міської ради Херсонської області інформацію про результати розгляду заяв до Національної поліції України щодо законності розміщення тимчасових споруд ФОП ОСОБА_2, у тому числі - шляхом надання копій рішень за результатами такого розгляду.

У судовому засіданні представник позивача Херсонської міської ради Херсонської області заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити повністю з наступних підстав.

Працівниками Інспекції з контролю за благоустроєм та санітарним станом м. Херсона Херсонської міської ради Херсонської області у ході проведеної перевірки встановлено, що відповідачем самовільно, без отримання необхідних дозвільних документів та без укладення відповідного договору з позивачем, розташовані кіоски з продажу тютюнових виробів (на АДРЕСА_2, на АДРЕСА_3, та кіоск на АДРЕСА_4).

Виходячи із вищезазначеного, представник позивача вказує на те, що ФОП ОСОБА_2 у порушення, зокрема, вимог ст.ст. 124, 125 ЗК України, Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (далі - Порядок), самовільно, без дотримання передбаченого законодавством України порядку, встановив тимчасові споруди (кіоски) на земельній ділянці розпорядником якої є Херсонська міська рада Херсонської області.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечила та у їх задоволенні просила відмовити повністю, виходячи з наступного.

Представник позивача вказує, що Херсонська міська рада не приймала рішень щодо вирішення земельних відносин з ФОП ОСОБА_2

Представник відповідача проти позову заперечує, вказує, що демонтаж належних ФОП ОСОБА_2 кіосків неможливий, оскільки це призведе до порушення його права власності, зазначає, що спірні земельні ділянки мають призначення - під утримання торгівельного кіоску, якими володіє та користується відповідач, а до теперішнього часу його володіння земельними ділянками не визнане судом неправомірним.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відносини щодо порядку та умов розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на території населених пунктів регулюються Законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про благоустрій населених пунктів", "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва, та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до п. а) ст. 12 Земельного кодексу України розпорядження землями територіальних громад віднесено до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ та міст.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, відповідач є фактичним власником та користувачем тимчасових споруд (металевих кіосків), кіосків з продажу тютюнових виробів (на АДРЕСА_2, на АДРЕСА_3, та на АДРЕСА_4). При цьому, земельні ділянки, на яких розміщені вказані металеві кіоски, відносяться до земель комунальної власності і не передані відповідачу в постійне користування чи в оренду, сторонами договір оренди земельних ділянок не укладалися.

Також, враховуючи, що вказані металеві кіоски є тимчасовою спорудою для провадження підприємницької діяльності, відповідачем в порушення Порядку, не отримані паспорти прив'язки тимчасової споруди, отже вони встановлені на земельній ділянці самочинно.

Відповідачем станом на час розгляду справи земельні ділянки від металевих кіосків не звільнені і відповідних доказів відповідачем до суду не подано.

Відповідно ж до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, вказані обставини свідчать про факт самовільного зайняття та використання фізичною особою-відповідачем земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності, під розміщення споруд-кіосків.

Окрім того, господарським судом встановлено наступне.

Згідно приписів ст. 21 ГПК України, сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до ст. 1 ГПК України правом на звернення до господарського суду з позовом наділяються підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Отже, відповідачем у даній справі може бути лише громадянин, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набув статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України визначено, що ним встановлюються засади та регулюються відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

З матеріалів справи та пояснень представників сторін, господарським судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 до позивача Херсонської міської ради Херсонської області як фізична особа-підприємець за набуттям права власності/користування земельними ділянками із земель комунальної власності, не звертався. Рішення Херсонської міської ради Херсонської області про передачу в оренду земельних ділянок із земель комунальної власності ФОП ОСОБА_2 не приймалося. Паспорти прив'язки тимчасових споруд на ім'я ФОП ОСОБА_2 не видавалися.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не звертався до органу місцевого самоврядування як фізична особа-підприємець для реалізації передбачених законом господарських правомочностей з отримання землі в користування або отримання дозволу на встановлення тимчасової споруди для здійснення підприємницької (господарської) діяльності, між ним та позивачем Херсонською міською радою не виникли господарські відносини.

У встановлених судом обставинах відповідач ОСОБА_2 діяв як фізична особа - власник споруд, які він самочинно встановив на чужій земельній ділянці.

Таким чином, позов Херсонської міської ради Херсонської області до фізичної особи ОСОБА_2 про звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу тимчасових споруд має розглядатися у суді загальної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

За таких обставин і правових підстав, господарський суд припиняє провадження у справі № 923/1135/16.

Керуючись ст.ст. 80, 86 ГПК України, суд -

у х в а л и в:

1. Провадження у справі припинити.

Суддя П.Д. Пригуза