КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2016 р. cправа№ 911/2027/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Вівсяник А.М., Вишнюк Т.С.

відповідача-1 - Аверіна В.Є.

відповідача-2 - Аверіна В.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна»

на рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2016 р.

у справі № 911/2027/16 (суддя - Антонова В.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна»

до 1. Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд»

про стягнення 1 666 721,47 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (далі - позивач) звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл» (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (далі - відповідач-2) про стягнення з відповідачів перерахованого роялті за ліцензійним договором № 1249/02-14 від 01.02.2014 р. у розмірі 1 666 721,47 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 12.09.2016 р. у справі № 911/2027/16 в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Київської області від 12.09.2016 р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про повне задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що відповідачі не сплатили збільшений розмір винагороди за користування ліцензіями внаслідок збільшення національної валюти України стосовно долара США в порядку п. 3.6 укладеного договору, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість у розмірі 1 666 721,47 грн перерахованого роялті.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 р. порушено апеляційне провадження у справі № 911/2027/16, а розгляд справи призначено на 25.10.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 р. було відкладено розгляд справи до 15.11.2016 р.

У судовому засіданні 15.11.2016 р. було оголошено перерву до 24.11.2016 р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

01.02.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (далі - субліцензіар) та Акціонерним товариством «Фоззі Рітейл», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Фоззі Рітейл» (далі - клієнт), за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі Фуд» (далі - афілійована особа) укладено ліцензійний договір № 1249/02-14 (далі - договір).

Відповідно до п. 2.1 договору субліцензіар зобов'язується в рамках ліцензійної угоди надати клієнту та афілійованим особам ліцензії (тимчасові або постійні) на право користування програмними продуктами Microsoft, тимчасові ліцензії Software Assurance, а клієнт та афілійовані особи зобов'яуються прийняти право на користування програмними продуктами, що зазначені в додатку № 1 і оплатити їх в строки і на умовах, встановлені в розділі 3 договору.

Згідно з п. 3.1 договору вартість договору складається з суми коштів, що сплачується як винагорода клієнтом та афілійованими особами субліцензіару за надання права користування програмними продуктами, зазначеними в додатку № 1. Порядок та строки виплати винагороди за ліцензії зазначені в додатку № 2 до договору.

Як передбачено умовами додатку № 2 до договору, винагорода сплачується клієнтом та афілійованими особами, зокрема, ТОВ «Фоззі Фуд», щомісячно не пізніше 10 числа місяця у розмірі 179 298,70 грн на місяць.

За змістом п. 3.6 договору у випадку зміни (збільшення/зменшення) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США на дату підписання даного договору більш ніж на 2 % порівняно з курсом НБУ на дату платежу, сума несплаченого роялті підлягає перерахунку по наступній формулі: С= В х (К2/К1), де В - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України на дату підписання даного договору, що підлягає сплаті; С - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України, що має бути сплачена згідно з умовами договору після перерахунку; К1 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату підписання договору; К2 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату платежу або на дату укладання відповідного акту узгодження ліцензій згідно з п. 3.6 договору.

Відповідно до п. 3.7 договору у випадку зміни суми винагороди за ліцензії в порядку, передбаченому п. 3.6 договору, субліцензіар зобов'язаний направити клієнту акт узгодження ліцензій, а клієнт зобов'язаний не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дня одержання акту узгодження ліцензій здійснити таку оплату. Відповідні акти є невід'ємними частинами договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.05.2015 р., але у будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами (п. 7.1 договору).

Встановлено, що на виконання умов укладеного договору позивач надав право на користування ліцензіями.

25.02.2016 р. позивач на адресу ПрАТ «Фоззі-Рітейл» направив вимогу № 45 від 25.02.2016 р., в якій просив виконати вимоги п. 3.6 та п. 3.7 договору та сплатити винагороду у розмірі 2 280 781,56 грн у зв'язку зі зміною курсу доллара США.

У відповідь, 11.03.2016 р. ПрАТ «Фоззі-Рітейл» направило на адресу позивача лист № 90, яким повідомив, що оскільки договір на момент пред'явлення вимоги припинив свою дію, зобов'язання за договором були виконані в повному обсязі до закінчення дії договору, вимоги (акти) з приводу оплати курсової різниці, передбаченої п. 3.6, п. 3.7 договору, до закінчення дії договору не надсилались субліцензіаром товариству, а тому у ПрАТ «Фоззі-Рітейл» відсутні підстави для здійснення оплати за вимогою № 45 від 25.02.2016 р.

Також, 20.05.2016 р. позивач направив на адресу відповідача-2 заяву № 148, згідно якої просив в порядку п. 3.6., п. 3.7 договору сплатити винагороду у розмірі 1 666 721,47 грн згідно рахунків та актів узгодження, що додані до заяви.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідачі, на думку позивача, здійснили оплату 8-го та 9-го періодів користування ліцензіями не в повному обсязі, оскільки не сплатили збільшений розмір винагороди за користування ліцензіями внаслідок збільшення національної валюти України стосовно долара США в порядку п. 3.6 укладеного договору.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд виходив з того, що відповідачі зобов'язання з оплати 8-го та 9-го періодів користування ліцензіями сплатили в повному обсязі, вчасно, на умовах, визначених договором, до моменту спливу його строку, що пітверджується банківськими виписками по рахунку. Також місцевий суд зазначає, що на момент припинення дії договору 31.05.2015 р. заборгованості з оплати сум винагороди та донарахування у зв'язку зі зміною курсу за договором у відповідачів перед позивачем не існувало, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як передбачено ст. 1109 ЦК України, за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об'єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону. У випадках, передбачених ліцензійним договором, може бути укладений субліцензійний договір, за яким ліцензіат надає іншій особі (субліцензіату) субліцензію на використання об'єкта права інтелектуальної власності. У цьому разі відповідальність перед ліцензіаром за дії субліцензіата несе ліцензіат, якщо інше не встановлено ліцензійним договором. У ліцензійному договорі визначаються вид ліцензії, сфера використання об'єкта права інтелектуальної власності (конкретні права, що надаються за договором, способи використання зазначеного об'єкта, територія та строк, на які надаються права, тощо), розмір, порядок і строки виплати плати за використання об'єкта права інтелектуальної власності, а також інші умови, які сторони вважають за доцільне включити у договір.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про Національний банк України» офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України. Валютні курси, як зазначено у частині першій статті 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», встановлюються Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України.

Поряд з цим, згідно Положення про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних залют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. за № 496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долару США, встановлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату.

Таким чином, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Пунктом 3.6 укладеного договору сторони передбачили, що у випадку зміни (збільшення/зменшення) курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долару США на дату підписання даного договору більш ніж на 2% порівняно з курсом НБУ на дату платежу, сума нєсплаченого роялті підлягає перерахунку по наступній формулі:

С = Вх(К2/К1),де

В - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України на дату підписання даного договору або відповідної додаткової угоди про продовження терміну дії даного договору, що підлягає сплаті;

С - сума винагороди за одну тимчасову ліцензію в національній валюті України, що має бути сплачена згідно з умовами даного договору після перерахунку;

К1 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату підписання даного договору;

К2 - вартість 1 (одного) долара США в національній валюті України згідно з офіційним курсом НБУ на дату платежу або на дату укладання відповідного акту узгодження ліцензій згідно п. 3.6 Договору.

Згідно з п. 3.7 договору у випадку зміни суми винагороди за ліцензії в порядку, передбаченому п. 3.6 договору, субліцензіар зобов'язаний направити клієнту акт узгодження ліцензій, а клієнт зобов'язаний не пізніше 10 (десяти) календарних днів від дня одержання акту узгодження ліцензій здійснити таку оплату. Відповідні акти є невід'ємними частинами цього договору.

Таким чином, укладаючи ліцензійний договір, сторони свідомо брали на себе певні ризики на випадок подальшої зміни валютного курсу.

Так, відповідно до умов п. п. 3.6, 3.7 укладеного ліцензійного договору позивач просив стягнути з відповідачів перераховане роялті за 8-й та 9-й періоди ліцензування.

8-й період ліцензування: 01.11.2014 р. - 31.01.2015 р.; 01.12.2014 р. - 28.02.2015 р. та 9-й період ліцензування: 01.02.2015 р. - 30.04.2015 р.; 01.03.2015 р. - 31.05.2015 р.

Позивачем були складені акти узгодження ліцензій у зв'язку зі зміною курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долара США саме за вказаний вище період, до закінчення строку дії договору - 31.05.2015 р., і саме в строк дії ліцензійного договору виникли зобов'язання відповідачів стосовно оплати перерахованої винагороди (роялті), які відповідачі не виконали в повному обсязі. За розрахунком позивача, який перевірений судом, перерахована винагорода (роялті) складає 1 666 721,47 грн.

Колегія суддів вважає, що в порядку ст. 540 ЦК України обов'язок по оплаті збільшеного розміру винагороди покладається на обох відповідачів (клієнта та афілійовану особу) в рівних частках.

Вимога щодо недоплаченої винагороди (роялті) та акти узгодження ліцензій були направлені позивачем після закінчення календарного строку дії ліцензійного договору (31.05.2015 р.), що не суперечить п. 3.7 ліцензійного договору та його умовам оплати. При цьому розмір винагороди (роялті) був збільшений саме в рамках строку дії вказаного договору.

Оскільки під час дії ліцензійного договору було перераховано винагороду (роялті) внаслідок зміни курсу НБУ національної валюти України по відношенню до долара США, відповідачами не оплачено в повному обсязі цієї винагороди, у зв'язку з чим зобов'язання за цим договором не припинилися, судова колегія дійшла висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідачів перерахованої винагороди (роялті) у розмірі 1 666 721,47 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції від 12.09.2016 р. у справі № 911/2027/16 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про повне задоволення позову.

Відповідно до ст. 49 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідачів в рівних частках.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 12.09.2016 р. у справі № 911/2027/16 скасувати повністю та прийняти нове рішення.

3. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» задовольнити повністю.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (03680, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4Б, ) 833 360 (вісімсот тридцять три тисячі триста шістдесят),74 грн заборгованості.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (03680, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4Б, ) 833 360 (вісімсот тридцять три тисячі триста шістдесят),74 грн заборгованості.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Фоззі-Рітейл» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (03680, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4Б, ) 12 500 (дванадцять тисяч п'ятсот),50 грн з судового збору за подання позовної заяви та 13 750 (тринадцять тисяч сімсот п'ятдесят),55 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Промислова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компарекс Україна» (03680, м. Київ, вул. Миколи Грінченка, 4Б, ) 12 500 (дванадцять тисяч п'ятсот),50 грн з судового збору за подання позовної заяви та 13 750 (тринадцять тисяч сімсот п'ятдесят),55 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити Господарському суду Київської області видати накази на виконання даної постанови суду.

9. Матеріали справи № 911/2027/16 повернути до Господарського суду Київської області.

10. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран