ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р.Справа № 915/978/16

Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів Колоколова С.І.;

ОСОБА_1;

при секретарі судового засідання Бендерук Є.О.;

За участю представників сторін:

Від ТОВ СП "Нібулон"- ОСОБА_2, довіреність №576, від 30.12.2015 року;

від ТОВ "Інформаційне агентство ОСОБА_3 Група" - не з'явились;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1, поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалеєвська, 9-"Б")

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 03.11.2016 року

по справі № 915/978/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон"(54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1, поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалеєвська, 9-"Б")

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство ОСОБА_3 Група" (54017, м. Миколаїв, пр. Центральний, б. 93/3, офіс 305, адреса для кореспонденції ОСОБА_4, 54001, а/я 95)

про:

1. визнання недостовірною інформації;

2. зобовязання відповідача спростувати недостовірну інформацію.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (Далі - ТОВ СП „Нібулон) звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство ОСОБА_3 Група" (Далі - ТОВ „ІА УМГ) про визнання недостовірною, негативною і такою, що принижує ділову репутацію позивача інформацію, яка була поширена в мережі Інтернет на веб-сайті Інтернет-видання „Преступности.НЕТ в блозі ОСОБА_5 електронною публікацією під заголовком „Варварское уничтожение прибережной зоны в Вознесенске, а також зобовязати ТОВ „ІА УМГ спростувати поширену, недостовірну, негативну і таку, що принижує ділову репутацію ТОВ СП „Нібулон.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12.09.2016 року порушено провадження у справі №915/978/16 за позовом ТОВ СП „Нібулон до ТОВ „ІА УМГ про визнання недостовірною інформації та зобовязання відповідача її спростувати.

На думку позивача, рішення господарського суду першої інстанції може вплинути на права і обовязки ОСОБА_5, як автора оспорюваної інформації, яка не є стороною у справі.

Тому, ТОВ СП „Нібулон, враховуючи положення ст.ст. 12, 21 Гсподарського процесуального кодексу України, 19.10.2016 року звернулося до суду з клопотанням про залучення автора публікації від 06.07.2016 року ОСОБА_5 до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

При цьому, як стверджує ТОВ СП „Нібулон залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, фізичної особи не субєкта підприємницької діяльності не суперечить нормам господарського процесуального права.

Ухвалою від 03.11.2016 року Господарський суд Миколаївської області (суддя Смородінова О.Г.) відмовив Товариству в задоволенні вищевказаного клопотання та припинив провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Вищевказана ухвала мотивована тим, що на думку суду першої інстанції автор публікації в даному випадку має бути відповідачем, а у господарського суду відсутні повноваження для залучення фізичної особи до участі у справі як відповідача.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що справа може бути розглянута судом загальної юрисдикції.

ТОВ СП „Нібулон не погодилося з ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.11.2016 року і звернулося з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного господарського суду, в якій зазначає, що справа, виходячи з положень Господарського процесуального кодексу України, підлягає розгляду саме господарським судом.

Крім того, позивач наголошує, що дотримання прав і законних інтересів автора оспорюваної інформації мало б бути забезпечено шляхом залучення до участі у даній справі автора, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-ТОВ „ІА УМГ.

З огляду на це, апелянт вважає, що судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми процесуального права, а ухвала господарського суду Одеської області від 03.11.2016 року підлягає скасуванню, а справа має бути передана на розгляд до Господарського суду Миколаївської області.

Представник позивача був присутнім у судовому засіданні і наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, причин незявлення та невиконання вимог суду не повідомив, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

ТОВ СП „Нібулон звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з позовною заявою до відповідача - ТОВ „ІА УМГ про визнання недостовірною інформації та зобовязання відповідача її спростувати.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 12.09.2016 року порушено провадження у справі №915/978/16.

Згідно з п.1.1 Статуту ТОВ «Інформаційне Агенство ОСОБА_3 Група» відповідно до Протоколу №10 Зборів Учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Група УМГ» від 26 січня 2016 року є правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Група УМГ», заснованого на власності учасників на підставі Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Законів України «Про власність», «Про господарські товариства», інших нормативно-правових актів України, шляхом обєднання майна учасників та їх участі у діяльності Товариства з метою отримання прибутку.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видом діяльності ТОВ «Інформаційне Агентство ОСОБА_3 Група» є: видання газет, журналів і періодичних видань, діяльність у сфері телевізійного мовлення, діяльність інформаційних агентств, діяльність у сфері права, рекламні агентства.

Відповідно до відомостей Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств, як субєктів інформаційної діяльності видання Преступності.НЕТ за видом видання є газетою (свідоцтво серії МК № 580-76/Р), засновником якого є ТОВ «ОСОБА_3 Група-УМГ» (а.с.21)

19.10.2016 року від позивача по даній справі до суду першої інстанції надійшло письмове клопотання (б/н від 19.10.2016 року), в якому ТОВ СП Нібулон на підставі ст.ст. 22, 27, 28 Господарського процесуального кодексу України просить залучити ОСОБА_5 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Дане клопотання мотивовано тим, що законодавством не визначена пріоритетність або певна черговість відповідачів, позовні вимоги до яких підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, ТОВ СП НІБУЛОН, керуючись положеннями ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України принципом диспозитивності у господарському судочинстві, вільно обрав спосіб захисту порушеного свого немайнового права і, зокрема, на власний розсуд визначив відповідача за своїми вимогами; крім того, на думку позивача, рішення господарського суду в цій справі може вплинути на права і обов'язки ОСОБА_5, як автора оспорюваної інформації, яка не є стороною у справі.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні клопотання позивача про залучення автора публікації ОСОБА_5 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, оскільки на думку суду дану особу, як автора статті необхідно залучити іншим відповідачем по даній справі. Оскільки у господарського суду відсутні повноваження для залучення фізичної особи (не субєкта підприємницької діяльності) до участі у справі як відповідача, місцевий господарський суд дійшов висновку, що вищезазначений спір підлягає розгляду в суді загальної юрисдикції, у звязку з чим припинив провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду не погоджується з даним суду першої інстанції та вважає ухвалу від 03.11.2016 року такою, що прийнята з порушенням норм чинного процесуального законодавства України з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Також ст. 94 цього Кодексу передбачено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Відповідно до частини першої статті 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

За змістом ст. 91 Цивільного кодексу України право на спростування недостовірної інформації, передбачене частиною першою статті 277 Кодексу, належить не лише фізичним, але й юридичним особам у передбачених законом випадках, у тому числі як спосіб судового захисту проти поширення інформації, що шкодить діловій репутації господарюючого суб'єкта.

Відповідно до ч. 7 ст. 277 Цивільного кодексу України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Крім того, відповідно до приписів Закону України „Про інформаційні агентства юридичні особи мають право вимагати від інформаційних агентств спростування розповсюджених про них відомостей, що не відповідають дійсності.

За загальними правилами цивільно-правової відповідальності за поширення недостовірної інформації зобовязаними суб'єктами названих правовідносин є особи, які (незалежно від наявності їхньої вини) поширили відомості, що не відповідають дійсності, або вчинили їх неправдиво, і це порочить честь і гідність чи ділову репутацію або завдає шкоди інтересам громадянам чи організацій.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушення.

Згідно зі ст.21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесу є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках передбачених цим Кодексом, - фізичні особи, яким предявлено позовну вимогу.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.09.2009 року "відкриваючи провадження у справі, суд має з'ясувати, за правилами якого судочинства підлягає розгляду заява. При цьому слід виходити з компетенції суду щодо розгляду цивільних справ, зазначеної в ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, та враховуючи положення ст. 1, 12 Господарського процесуального кодексу України. Оскільки характер спірних правовідносин є цивільно-правовим (незалежно від суб'єктного складу), то всі справи зазначеної категорії підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, за винятком справ про захист ділової репутації між юридичними особами та іншими суб'єктами підприємницької діяльності у сфері господарювання та іншої підприємницької діяльності, що розглядаються в порядку господарського судочинства.

Як вже зазначалося раніше, відповідно до відомостей Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності, видання Преступности.НЕТ за видом видання є газетою (серія та номер свідоцтва МК 580-76/Р), засновником якого виступає Товариство з обмеженою відповідальністю ОСОБА_3 Група - УМГ (код 35834750).

Відповідно до п.1.1 Статуту ТОВ Інформаційне агентство ОСОБА_3 Група є правонаступником ТОВ ОСОБА_3 Група - УМГ.

Крім того, за твердженнями відповідача, останній є засобом масової інформації, а також суб'єктом інформаційної діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.07.2016 року в мережі Інтернет на загальнодоступному веб-сайті - інтернет-видання Преступности.НЕТ ТОВ ІА УМГ в інтернет-блозі ОСОБА_5 (блоггер Muza Mahova) була розміщена публікація під заголовком Варварское уничтожение прибрежной зоны в Вознесенске, якою поширені відомості, що, на думку ТОВ СП НІБУЛОН, не відповідають дійсності та ганьблять ділову репутацію позивача.

В даному випадку за субєктним складом і позивачем, і відповідачем є юридичні особи, тому судова колегія вважає, що суд першої інстанції помилково припинив провадження у справі на підставі норм п.1 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з тим, що нібито спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Перелік підстав припинення провадження у справі є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню, тому висновок суду про необхідність участі в справі автора публікації фізичної особи ОСОБА_5 в якості саме відповідача не може бути підставою саме для припинення провадження у справі з цих підстав, оскільки такий висновок можливо зробити тільки в процесі розгляду справи по суті з урахуванням оцінки доказів та обставин справи.

Пунктом 1.3 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2001 №18 «Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» встановлено, якщо у розгляді справи господарським судом буде зясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому предявлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

До того ж, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції в порушення норм ст. 86 Господарського процесуального кодексу України при припиненні провадження у справі, коли спір не вирішується по суті, в резолютивній частині ухвали зазначено про відмову у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача автора публікації.

За таких обставин колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ТОВ СП „Нібулон підлягає задоволенню, а ухвала господарського суду Миколаївської області 03.11.2016 року - скасуванню.

Частиною 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Враховуючи, що ухвала суду першої інстанції 03.11.2016 року підлягає скасуванню, справу №915/978/16 необхідно передати на розгляд господарського суду Миколаївської області.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст.ст. 49; 99; 101-103; 105; 106 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" на ухвалу господарського суду Миколаївської області 03.11.2016 року по справі №915/978/16 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області 03.11.2016 року по справі №915/978/16 скасувати.

Справу №915/978/16 передати на розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інформаційне агентство ОСОБА_3 Група" (54017, м. Миколаїв, пр. Центральний, б. 93/3, офіс 305, адреса для кореспонденції ОСОБА_4, 54001, а/я 95) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство "Нібулон" (54002, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, 1, поштова адреса: 54030, м. Миколаїв, вул. Фалеєвська, 9-"Б") 1 378,00 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Н.М. Принцевська

Судді: С.І. Колоколов

ОСОБА_1