ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" листопада 2016 р.Справа № 916/2545/16

За позовом Комунальне підприємство "Білгород-Дністровськтеплоенерго";

до відповідача ОСОБА_1 підприємство "Білгород-Дністровськтеплокомуненерго"

про стягнення 485771,88грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 за доручення ;

Від відповідач: ОСОБА_3 директор;

Суть спору: Комунальне підприємство "Білгород-Дністровськтеплоенерго" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з Дочірнього підприємства "Білгород-Дністровськтеплокомуненерго" 485 771,80 гривень.

Ухвалою суду від 19 вересня 2016 року порушено провадження у справі №916/2545/16 та призначено до розгляду на 3 жовтня 2016 року.

03.10.2016 року представник позивача надав до суду акт звірки розрахунків станом на 01.10.2016 року, відповідно якого за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 485771,88 гривень.

Представник позивача 07.11.2016 року звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 69 ГПК України та ухвалою суду від 07.11.2016 року вказане клопотання судом розглянуто та задоволено, строк розгляду справи продовжено до 01 грудня 2016 року.

21.11.2016 року представник позивача надав письмові докази, які на його думку мають суттєве значення для розгляду справи по суті, вказані письмові докази залучено до матеріалів справи.

Відповідач надав письмові пояснення стосовно позовних вимог, в яких з розміром позовних вимог погоджується, суму заборгованості визнає, але зазначає, що підприємство фактично не отримує прибутків тому кошти на відшкодування заборгованості відсутні.

За результатами судового засідання справу було розглянуто за участю представників сторін, за наявними в ній матеріалами документів наданих сторонами. У судовому засіданні, в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

29 грудня 2001 року було укладено договір №1/03 між Управлінням житлово-комунального господарства та ОСОБА_1 підприємством „Білгород-Дністровсктеплокомуненерго, за умовами якого, УЖКХ передає ДП „БДТКЕ державний мазут згідно розпорядження КМУ від 27.12.2001 року за №959 для опалання житла та будинків бюджетної сфери міста Білгород-Дністровського.

13 грудня 2006 року було укладено договір про переведення боргу між ОСОБА_1 підприємством „Білгород-Дністровськтеплокомуненерго /первісний боржник/ та Комунальним підприємством „Білгород-Дністровськтеплоенерго /новий боржник/, за умовами договору, новий боржник приймає на себе зобовязання щодо погашення заборгованості за договором №1/03 від 29.12.2001 року на загальну суму 588 158,74 гривень.

Відповідно п.1.2 договору, первісний боржник зобовязується сплатити новому боржнику заборгованість, у разі надходження коштів на розрахункові рахунки первісного боржника.

Між Управлінням житлово-комунального господарства /первісний кредитор/ та комунальне підприємство „Білгород-Дністровськтеплоенерго /новий кредитор/ був укладений договір про відступнення права вимоги від 13.12.2006 року. За умовами якого первісний кредитор в рахунок сплати заборгованості перед новим кредитором за договором №1/03 від 29.12.2001 року відступає останньому право вимоги за договором поставки від 29.12.2001 року за №1/03.

Як зазначив позивач у своєму позові, вказану суму було сплачено Управлінню житлово-комунального господарства 19.12.2006 року, що підтверджується копією платіжного доручення №16 та підписаний сторонами акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.07.2016 року.

В свою чергу відповідач взяті зобовязання за договором від 13.12.2006 року виконав частково, заборгованість в сумі 485771,88 гривень не сплатив, але визнав заборгованість підписавши акт звірки взаєморозрахунків станом на 01.06.2016 року та від 01.10.2016 року.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Так, у п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір.

Підставою виникнення господарських зобов'язань за приписами ч. 1 ст. 177 Господарського кодексу України є договір.

Згідно із ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, за якими зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Враховуючи, що наявність заборгованості за договором у сумі 485 771,88 гривень підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку щодо задоволення вимог позивача.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наведені Позивачем докази у встановленому законом порядку Відповідачем не спростовані, відповідачем визнано заборгованість.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно, на підставі ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з Дочірнього підприємства „Білгород-Дністровськтеплокомуненерго (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровськийвул.. Перемоги 2, ) на користь Комунального підприємства „Білгород-Дністровськтеплоенерго" (67700 Одеська область, м. Білгород-Дністровськийвул.. Перемоги 2, ) заборгованість у сумі 485771 (чотириста вісімдесят пять тисяч сімсот сімдесят одна) гривна 88 копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 7 286 (сім тисяч двісті вісімдесят шість) гривень 58 копійок.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України..

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 02 грудня 2016 р.

Суддя Г.І. Гуляк