ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 р. Справа № 917/1499/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", пр. Гагаріна, 118, м. Дніпро, 49107

до Публічного акціонерного товариства "Губинський цукровий завод", вул. Комарова, 2-б, м. Полтава, 36008

про стягнення грошових коштів у сумі 182599,95 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив повний текст рішення згідно ст.85 ГПК України.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 2-7 від 22.01.2002 р. в розмірі 182599,95 грн., з яких: 179336,56 - заборгованість за спожиту активну електричну енергію; 3263, 39 грн. - заборгованість по оплаті втрат, які виникли через перетоки реактивної електроенергії.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився. Ухвала суду від 20.10.2016 р., направлена відповідачу за адресою зазначеною в позові та на веб-сайті з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася до суду з відміткою поштової установи: "За не запитом".

Таким чином, відповідно до пп. 3.5.10 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" відповідач вважається належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань та про покладені на нього обов'язки. Судом відкладався розгляд справи для належного повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду та надання можливості надати пояснення стосовно спору.

Згідно ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. В даному випадку цей строк закінчується, а тому суд не може більше відкладати розгляд справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, встановив:

Між Відкритим акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» (зараз ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго») та Відкритим акціонерним товариством «Губиниський цукровий завод» (зараз ПАТ «Губиниський цукровий завод») укладено договір № 2-7 від 22.01.2002 про постачання електричної енергії (Договір), відповідно до умов якого Позивач (Енергопостачальник) постачає електроенергію Відповідачу (Споживачу), а Споживач сплачує Енергопостачальнику її вартість.

Порядок розрахунків за поставлену активну електроенергію встановлено у п. 4.2. Договору № 2-7 від 22.01.2002 p., згідно якого остаточний розрахунок здійснюється за фактично спожиту електроенергію у розрахунковому місяці у термін до 7 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Обов'язок Споживача оплачувати компенсацію за перетоки реактивної електричної енергії встановлено п. 4.3 Договору та Додатком № 9, викладеним у редакції Додаткової угоди №2/07 від 28.03.2007

Так, згідно із п. 4.3. договору, Споживач здійснює економічну компенсацію втрат Енергопостачальника, які виникають через перетоки реактивної електроенергії шляхом платежів на поточний рахунок Енергопостачальника протягом 5 днів після отримання рахунка-фактури Енергопостачальника.

Позивач зазначає, що у 2013 - 2014 роках (листопад 2013 - лютий 2014) він щомісяця надсилав Відповідачу рахунки на оплату за поставлену активну електроенергію і на оплату компенсації втрат, які виникають через перетікання реактивної електричної енергії у періоді вересень 2013 - січень 2014, а також для підписання акти про використану електричну енергію, що підтверджується копіями супровідних листів ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО»:

№ 2336/РВЕ135000 від 04.11.2013 (рахунок на суму 78 774,79 грн. та акт за жовтень 2013),

№ 4214/РВЕ 135000 від 04.12.2013 (рахунок на суму 66 779,69 грн. та акт за листопад 2013),

№ 316/РВЕ135000 від 06.01.2014 (рахунок на суму 82 953,79 грн. та акт за грудень 2013),

№ 4661/РВЕ135000 від 05.02.2014 (рахунок на суму 55 355,64 грн. та акт за січень 2014), та повідомлень про вручення поштових відправлень.

Рахунок на компенсацію втрат за перетоки реактивної електричної енергії у вересні 2013 на суму 3 263,39 грн. 02.10.2013 було вручено повноважному представнику Споживача ОСОБА_2 М, що підтверджується його підписом на корінці виданого рахунку та копією списку повноважних представників ВАТ «Губиниський цукровий завод», що мають право на отримання документів від ПАТ «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО».

Проте, за даними позивача відповідач виставлені рахунки за спожиту активну та реактивну електроенергію не оплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлену в період жовтень 2013 - січень 2014, активну електроенергію у сумі 283 863,91 грн. та заборгованість по компенсації за перетоки реактивної енергії за вересень 2013 у сумі З 263,39 грн.

У серпні 2016 Відповідачу було здійснено перерахунок спожитої електричної енергії, обсяг спожитої електричної енергії зменшено.

Відповідно до актів контрольного знімання показів розрахункових приладів обліку ПАТ «Губиниський цукровий завод», після застосування коефіцієнту трансформації (4800), зазначеного у Додатку 2.1. до Договору про постачання електроенергії, а також зняття обсягу електричної енергії, спожитого субспоживачами Відповідача - юридичними особами та населенням, обсяг активної електричної енергії, спожитої Відповідачем помісячно у спірному періоді, становить:

жовтень 2013 року - 31 350 кВт*год;

листопад 2013 року - 25 436 кВт*год;

грудень 2013 року - 57 526 кВт*год;

січень 2014 року - 34 450 кВт*год.

Вартість активної електричної енергії, спожитої Відповідачем у спірному періоді, була визначена наступним чином: обсяг спожитої електроенергії (кВт*год) помножено на тариф, встановлений НКРЕ, та додано податок на додану вартість. Таким чином, вартість активної електричної енергії, спожитої Відповідачем помісячно у спірному періоді, становить:

жовтень 2013 року - 33 877,18 грн.;

листопад 2013 року-31 512,15 грн.;

грудень 2013 року -71 267,81 грн.;

січень 2014 року - 42 679,42 грн.

23.08.2016 на адресу ПАТ «Губинський цукровий завод» було направлено нові скореговані рахунки на оплату спожитої активної електричної енергії у періоді з жовтня 2013 по січень 2014 включно, а також для підписання акти про використану електричну енергію та акти прийняття-приймання товарної продукції за цей же період.

Станом на 10.09.2016, Відповідач виставлені рахунки не оплатив, заборгованість не погасив.

Враховуючи вищевикладене позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 182 999,95 грн боргу, який складається складається із загальної суми боргу за активну та реактивну електроенергію.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору енергопостачання. Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

На підставі матеріалів справи, поданих сторонами доказів суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 182599,95грн. з яких: 179336,56 - заборгованість за спожиту активну електричну енергію; 3263, 39 грн. - заборгованість по оплаті втрат, які виникли через перетоки реактивної електроенергії є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами (договір № 2-7 від 22.01.2002 року, рахунки за активну та реактивну електроенергію за період вересень 2013- січень 2014 р.) та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач надав належні докази обґрунтованості та правомірності позовних вимог. Відповідач правами, наданими йому ГПК України, не скористався, будь-яких доказів, що спростовували б факт відсутності заборгованості чи її розмір, не надав.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, зясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає відшкодуванню йому за рахунок відповідача (ст.49 ГПК України).

На підставі матеріалів справи та керуючись статтями 32, 33,43,49, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Губиниський цукровий завод» (36008, м. Полтава, вул. Комарова, 26, ЄДРПОУ 0373155 ) на користь Публічного акціонерного товариства „ДТЕК „ДНІПРООБЛЕНЕРГО" (49107, м. Дніпро, шосе Запорізьке, 22, ) 182 599,95 грн. у тому числі: заборгованість за спожиту активну електричну енергію у сумі 179 336,56 грн., заборгованість по оплаті втрат, які виникають через перетоки реактивної електроенергії, у сумі 3 263,39 грн. та 2739,01 грн. судового збору

3. Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01.12.2016 р.

Суддя Н.Г. Гетя