ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

06.12.2016 Справа № 904/11299/16

Суддя Євстигнеєва Н.М., розглянувши матеріали

за позовом фермерського господарства "Еталон-Є", с. Новопетрівка Дніпропетровської області

до селянського (фермерського) господарства "Ізмаїл", с. Приорільське Дніпропетровської області

про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство "Еталон-Є" звернулося до господарського суду із позовом, яким просить визнати недійсними договори оренди:

- земельної ділянки площею 4,899 га (кадастровий № :01:002:0586) від 15.06.2010 укладений між ОСОБА_1 та селянським (фермерським) господарством "Ізмаїл", зареєстрований 27.12.2010, реєстраційний № 98;

- земельної ділянки площею 4,899 га (кадастровий № :01:002:0585) від 15.06.2010 укладений між ОСОБА_2 та селянським (фермерським) господарством "Ізмаїл", зареєстрований 27.12.2010, реєстраційний № 94;

- земельної ділянки площею 4,899 га (кадастровий № :01:002:0584) від 15.06.2010 укладений між ОСОБА_3 та селянським (фермерським) господарством "Ізмаїл", зареєстрований 27.12.2010, реєстраційний № 96;

- земельної ділянки площею 4,899 га (кадастровий № :01:002:0580) від 15.06.2010 укладений між ОСОБА_4 та селянським (фермерським) господарством "Ізмаїл", зареєстрований 12.03.2012, реєстраційний № 01227;

- земельної ділянки площею 4,899 га (кадастровий № :01:002:0581) від 15.06.2010 укладений між ОСОБА_5 та селянським (фермерським) господарством "Ізмаїл", зареєстрований 12.03.2012, реєстраційний № 01224.

Розглянувши позовні матеріали, господарський суд вважає їх такими, що підлягають поверненню з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

У відповідності з пункту 3 статті 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Вирішуючи питання щодо сплати судового збору, господарський суд повинен виходити, зокрема, з такого.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1, п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Відповідно, до прийняття Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" мінімальна заробітна плата визначена у розмірі 1 378,00 грн., що був встановлений станом на 01.12.2015 Законом України "Про Державний бюджет України на 2015 рік".

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (п.2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VІ Господарського процесуального кодексу України").

Оскільки, при зверненні до господарського суду позивачем заявлено 5 вимог немайнового характеру, то позивач повинен сплатити судовий збір за кожну немайнову суму у розмірі 6 890, 00 грн.(5 х 1 378, 00).

У якості доказу оплати судового збору за подання позовної заяви позивачем надано платіжне доручення №149610573 від 30 листопада 2016 року на суму 1 378,00 грн.

Відповідно до абзацу 2 п. 2.22 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) повертається господарським судом.

Отже, відсутність доказів оплати судового збору у встановленому законом розмірі є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до статті 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

У зв'язку з вищевикладеним, при поданні позову необхідно надсилати копію позовної заяви та доданих матеріалів за місцезнаходженням учасників судового процесу.

Належним доказом направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів є розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція) та опис вкладення, який відповідає спеціалізованій формі бланків №107.

Однак, фермерським господарством "Еталон-Є" у якості доказу направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками надано лише опис вкладення від 30.11.2016, фіскальний чек від 30.11.2016 відсутній.

Також відповідно до п.61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270 на примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення.

Позивач надав до суду опис вкладення, який не містить номера поштового відправлення.

Недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 Господарського процесуального кодексу України щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 Господарського процесуального кодексу України (п.3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Стаття 56 Господарського процесуального кодексу України забезпечує право відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачає механізм реалізації такого права шляхом встановлення обовязку позивача надіслати сторонам та третім особам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції, включає в себе обовязок позивача належним чином інформувати відповідача та третіх осіб про подання позову до суду шляхом направлення на їх адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обовязку, не відповідає наведеним положенням ст. 6 Конвенції.

Разом з тим, письмовими доказами, відповідно до положень статті 36 Господарського процесуального кодексу України, є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Так, відповідно до п.5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів" (ДСТУ 4163 - 2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Позивачем в якості додатків до позовної заяви надані документи, які не засвідчені належним чином як копії, тому вони не можуть бути прийняті господарським судом як належні докази по справі.

Наведене є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Керуючись пунктами 4, 6 частини першої статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Додаток: позовна заява з додатками на 35 арк. у тому числі платіжне доручення №149610573 від 30 листопада 2016 року на суму 1 378,00 грн., опис вкладення на ім'я господарського суду Дніпропетровської області; конверт.

Суддя ОСОБА_6