РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016Справа №910/17014/16

За позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 22 420,77 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Ковтун Т.О., за довіреністю №171 25.12.2015

Від відповідача: ОСОБА_1

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Комунального підприємства «Київський метрополітен» до ОСОБА_1 про стягнення 22 420,77 грн. за договором на відшкодування витрат балансоутримувача та обслуговування орендованого майна від 16.07.2010 № В-20-10., з яких: 19 859,29 грн. заборгованості по договору, 2 396,62 грн. пені, 164,86 грн. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 за даною позовною заявою порушено провадження у справі № 910/17014/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.10.2016, зобов'язано сторін надати певні документи.

Представник позивача у судовому засіданні 19.10.2016 надав суду документи на виконання вимог ухвали суду для доручення до матеріалів справи та оригінали для огляду у судовому засіданні.

Відповідач у судовому засіданні 19.10.2016 надав суду відзив на позовну заяву, який залучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 19.10.2016 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні 19.10.2016 проти позову заперечив у повному обсязі, пояснив, що позивачем послуг відповідачу не надавалися.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, керуючись ст. 77 Господарського процесуального кодексу України суд оголосив перерву у судовому засіданні до 09.11.2016, для витребування у сторін додаткових доказів у справі, зокрема, у позивача деталізованого помісячного розрахунку позовних вимог з підтверджуючими документами (акт надання послуг) за спірним період, доказів фактичного надання послуг та у сторін - договір оренди з 2010 року по теперішній час.

У судовому засіданні 09.11.2016 представник позивача надав суду документи на виконання вимог суду для доручення до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 09.11.2016 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

У судовому засіданні 09.11.2016 відповідач проти позову заперечив у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, керуючись ст. 77 Господарського процесуального кодексу України суд оголосив перерву у судовому засіданні до 23.11.2016, для повторного витребування у сторін додаткових доказів у справі, зокрема, у позивача деталізованого помісячного розрахунку позовних вимог з підтверджуючими документами (акт надання послуг) за спірним період, доказів фактичного надання послуг та у сторін - договір оренди з 2010 року по теперішній час.

У судовому засіданні 23.11.2016 представник позивача надав суду документи на виконання вимог суду для доручення до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 23.11.2016 підтримав позовні вимоги просив їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні 23.11.2016 проти позову заперечив у повному обсязі, посилаючись на те, що змушений був підписати договір на відшкодування витрат позивач. Повідомив, що фактично позивач не надає послуги, передбачені договором, зокрема, не опалює орендовану площу.

У судовому засіданні 23.11.2016 р. суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у даній справі.

Розглянувши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (далі - позивач, балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач, орендар) було укладено договір № В-20-10 від 16.07.2010 на відшкодування витрат балансоутримувача та обслуговування орендованого майна (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, балансоутримувач забезпечує утримання об'єктів оренди відповідно до переліку, який є невід'ємною частиною договору (додаток №1) за цінами, визначеними в загальному розрахунку щомісячних витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна, а орендар відшкодовує балансоутримувачу зазначені витрати.

Згідно з п. 2.1. договору, облік та розрахунки здійснюються у безготівковій формі поквартально.

Відповідно до п. 2.2. договору, орендар здійснює платіж по відшкодуванню витрат з утримання об'єкта оренди щоквартально не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім кварталом на підставі виданих балансоутримувачем розрахунків.

Згідно з п. 2.4. договору, останній розрахунок витрат балансоутримувача з утримання об'єктів оренди проводиться станом на 31 грудня та складається акт звіряння розрахунків.

У випадку неповного відшкодування балансоутримувачу витрат з утримання та обслуговування об'єкта оренди, орендар зобов'язується сплатити суду недоплати протягом 5-ти банківських днів після підписання акту звіряння рахунків. Якщо виникла переплата, то така сума зараховується в наступні платежі або повертається орендарю за його письмовою вимогою.

Відповідно до п. 6.1. договору, цей договір укладено строком на календарний рік і діє до 31 грудня 2010 включно.

Згідно з п. 6.4. договору, у разі відсутності заяви однієї сторони із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбаченні цим договором.

Відповідно до п. 5.2. договору, за несвоєчасно перераховані платежі орендар сплачує на користь балансоутримувача пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки, але не більше розміру встановленого законодавством України.

Позивач зазначив, що внаслідок того, що Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за період з квітня 2015 року до грудня 2015 року не сплачувались вищевказані платежі за договором, за даними бухгалтерського обліку КП «Київський метрополітен» у відповідача виникла заборгованість в сумі 22 420,77грн., з яких:19 859,29 грн. основного боргу, 2 396,62 грн. пені, 164,86 грн. 3% річних.

За таких обставин Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 22 420,77 грн. за договором на відшкодування витрат балансоутримувача та обслуговування орендованого майна від 16.07.2010 № В-20-10, з яких: 19 859,29 грн. заборгованості по договору, 2 396,62 грн. пені, 164,86 грн. 3 % річних.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повині виконувати відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Господарським судом встановлено, що між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (далі - позивач, балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - відповідач, орендар) було укладено договір № В-20-10 від 16.07.2010 на відшкодування витрат балансоутримувача та обслуговування орендованого майна (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, балансоутримувач забезпечує утримання об'єктів оренди відповідно до переліку, який є невід'ємною частиною договору (додаток №1) за цінами, визначеними в загальному розрахунку щомісячних витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна, а орендар відшкодовує балансоутримувачу зазначені витрати.

Відповідно до п. 2.2. договору, орендар здійснює платіж по відшкодуванню витрат з утримання об'єкта оренди щоквартально не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім кварталом на підставі виданих балансоутримувачем розрахунків.

Згідно з п. 2.3. договору, розмір відшкодування витрат з утримання об'єктів оренди визначається відповідно до затвердженого узагальненого розрахунку витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого майна, який є невід'ємною частиною цього договору, і який переглядається балансоутримувачем у випадку офіційних змін цін, тарифів, заробітної плати, тощо та загальної площі об'єктів оренди, вказаній у додатку № 1 до цього договору, і фактичного використання орендарем об'єктів оренди.

На момент укладення цього договору розмір відшкодування витрат із врахуванням ПДВ складає 2 592, 63 грн. на місяць.

Надані суду документи свідчать про те, що позивач виконував взяті на себе зобов'язання за договором. Зокрема, він надавав акти про надання послуг щодо утримання та обслуговування об'єктів оренди (відповідач у судовому засіданні пояснив, що відмовлявся приймати такі акти за спірний період); інформував відповідача рол зміни вартості витрат на утримання та обслуговування нерухомого майна. Також господарському суду надано докази надання таких послуг, як вивезення сміття, прибирання, ведення договірної роботи.

Посилання відповідача на те, що послуги не надавалися у спірний період, суд визнає необґрунтованими, оскільки належних доказів цьому відповідач не надав. Натомість, сам відповідач пояснив суду, що до цього часу фактично займає орендований об'єкт.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок по відшкодуванню витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування об'єктів оренди, господарський суд встановив, що він є необґрунтованим та не деталізованим.

Проте, враховуючи, що за умовами договору (пунктів 2.2., 2.3., 2.4.) відповідач взяв на себе зобов'язання відшкодовувати витрати позивача на утримання об'єкту оренди, і пунктом 2.3. договору визначено розмір відшкодування витрат із врахуванням ПДВ складає 2 592, 63 грн. на місяць, тоді як спірний позовний період становить 9 місяців, то суд дійшов висновку, що позивач правомірно просить стягнути з відповідача 19 859,29 грн. основного боргу.

Враховуючи наведене, господарський суд задовольняє позов в цій частині.

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» також просить суд стягнути з відповідача 2 396,62 грн. пені та 164,86 грн. 3% річних за період з 21.01.2016 по 30.04.2016, за договором на відшкодування витрат балансоутримувача та обслуговування орендованого майна від 16.07.2010 № В-20-10.

Розглянувши заявлені позовні вимоги в цій частині, господарський суд у їх задоволенні відмовляє, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 2.2. договору орендар здійснює платіж по відшкодуванню витрат з утримання об'єкта оренди щоквартально не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітнім кварталом на підставі виданих балансоутримувачем розрахунків.

При цьому відповідно до пункту 3.2. договору, орендар зобов'язався не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним кварталом, здійснювати платіж на поточний рахунок балансоутримувача.

З наданих позивачем пояснень випливає, що він надав відповідачу рахунок на оплату № 6302 від 31.12.2015 року за весь спірний період (три квартали 2015 року) лише у 2016 році, і точну дату навести і підтвердити не може.

Відповідач пояснив, що з позивачем постійно велися перемовини з приводу того, що позивач не надає послуги за договором.

Враховуючи, що розмір витрат на утримання об'єкту оренди протягом строку дії договору змінювався, і відповідач не міг самостійно, без надання позивачем відповідних відомостей, бути обізнаний про розміри цих витрат, то господарський суд дійшов висновку, що порушення відповідача з належного виконання зобов'язання з оплати відбулося також з вини позивача. При цьому період нарахування пені та 3% річних, виходячи з умов договору, є необґрунтованим.

Враховуючи наведене, суд визнає необґрунтованим нарахування 2 396,62 грн. пені та 164,86 грн. 3% річних за період з 21.01.2016 по 30.04.2016, оскільки позивачем належним доказом не обґрунтовано ані періоду нарахування, ані сум, відносно яких він це нарахування виконував.

Таким чином, суд відмовляє позивачу в стягненні з відповідача 2 396,62 грн. пені та 164,86 грн. 3% річних за період з 21.01.2016 по 30.04.2016, з тих підстав, що позивач не обґрунтував розміру заявлених позовних вимог щодо стягнення пені та 3% річних до тарифів, у зв'язку з чим суд задовольняє позов виходить з договірної суми.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги Комунального підприємства «Київський метрополітен» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (03150, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства «Київський метрополітен» (03056, м. Київ, проспект Перемоги, 35, ) 19 859 (дев'ятнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят дев'ять) грн. 29 коп. основного боргу та 1 220 (одна тисяча двісті двадцять) грн. 49 коп. витрат на сплату судового збору.

3. У решті позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 28.11.2016 р.

Суддя І.О. Андреїшина