ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" листопада 2016 р.Справа № 916/2622/16

За позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Доменант";

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "АРЕГВА ТЕХНО"

про стягнення 109828,5грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2 - за дорученням;

Від відповідача: -не з'явився;

Суть спору: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ДОМЕНАНТ" звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „АРЕГВА ТЕХНО 109828,50 гривень, з яких 52861,50 гривень основної заборгованості, 8689 гривень пені та 48 278 гривень штрафу.

Ухвалою суду від 26 вересня 2016 року порушено провадження у справі №916/2622/16 та призначено до розгляду на 17 жовтня 2016 року.

У судовому засіданні 17 жовтня 2016 року, позивач надав супровідним листом акт звірки взаєморозрахунків, розрахунок пені та штрафу. Розгляд справи відкладено на 14 листопада 2016 року.

Відповідач явку свого повноважного представника у судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, рекомендованою кореспонденцією.

14 листопада 2016 року до канцелярії суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, згідно якої вбачається часткова оплата відповідачем 20.09.2016 та 10.10.2016 року суми боргу у розмірі 1000 гривень (платіжне доручення №1589 від 20.09.2016р. на суму 5000 грн. та платіжне доручення №1644 від 10.10.2016р. на суму 5000 грн.), у звязку з чим позивач у судовому уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 42861,50 гривень основної заборгованості, 8689 гривень пені та 48278 гривень штрафу. Розгляд справи відкладено на 21 листопада 2016 року.

Відповідач в засідання суду призначені на 17.10.2016 року, 14.11.2016 року та 21.11.2016 року, не з`явився, правом на відзив в порядку ст. 59 ГПК України не скористався. Ухвали господарського суду Одеської області направлялись ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " АРЕГВА ТЕХНО " за належною адресою зазначеною в позовній заяві.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р., в разі якщо ухвалу суду було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 Про деякі питання, порушені в доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України викладена правова позиція, згідно якої відмітка про відправку процесуального документа суду на зворотньому аркуші у лівому нижньому куті першого примірника процесуального документа є підтвердженням розсилання процесуального документа сторонам у справі та іншим особам, які брали участь у справі, а коли йдеться про ухвалу, де зазначено про час і місце судового засідання, - підтвердженням повідомлення про час і місце такого засідання. При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

За результатами судового засідання справу було розглянуто без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами документів наданих позивачем. У судовому засіданні, в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

10 лютого 2016 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " Доменант" (надалі продавець) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „АРЕГВА ТЕХНО (надалі покупець) був укладений договір №9 купівлі-продажу згідно п.1.1 якого продавець зобовязався в порядку та на умовах, визначенимДоговором, поставити товар, а покупець прийняти товар і оплатити його вартість.

Відповідно до п.5.1. договору, оплата товару, що вказана в рахунку на постачання товару, має бути перерахована продавцю протягом 7-ми робочих днів з моменту надання рахунку.

П. 9.2. договору передбачено, що покупець за даним договором несе наступну відповідальність: за прострочку платежу сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних від простроченої суми за кожен деньпрострочки платежу. Окрім пені, покупець у разі прострочення розрахунків за цим договором більше ніж 30 (тридцять) календарних днів, додатково сплачує продавцю штраф у розмірі 1 (один) процент від простроченої суми розрахунку за кожен день прострочки платежу.

Позивач, умови договору виконав у повному обсязі, здійснив поставки товару, що підтверджується видатковими накладними: №28 від 11 лютого 2016 року на суму 162030,80 грн., №40 від 24 лютого 2016 року на суму 149 544 грн., №42 від 24 лютого 2016 року на суму 30 233,50 грн., що становить 343 792,30 грн.

Відповідач, всупереч умов договору свої зобовязання виконав частково та здійснив часткову оплату в сумі 288 830,80 грн.

14 листопада 2016 року, позивач надав заяву про уточнення позовних вимог та просив стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 46861,50 грн. основна заборгованість, 8689 грн. пені, 48278 грн штрафу.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Так, у п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обовязків є договір.

Підставою виникнення господарських зобов'язань за приписами ч. 1 ст. 177 Господарського кодексу України є договір.

Згідно із ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Водночас, вимогами ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, а в силу вимог ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору Позивач поставив Відповідачу товар на загальну суму 343792,30 гривень, про що було складено та скріплено підписами обох сторін відповідні видаткові накладні за №28 від 11 лютого 2016 року на суму 162030,80 грн., №40 від 24 лютого 2016 року на суму 149 544 грн., №42 від 24 лютого 2016 року на суму 30 233,50 грн., що становить 343 792,30 грн.

Відповідач в свою чергу здійснив часткову оплату в сумі 296930,80 гривень, що підтверджується банківськими виписками наявними у матеріалах справи.

Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем складає 46861,50 гривень.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Такі ж самі положення містяться й у ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, за якими зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Враховуючи, що наявність заборгованості за договором у сумі 46861,50 гривень підтверджується матеріалами справи, суд доходить висновку щодо задоволення вимог позивача в цій частині.

Щодо вимог про стягнення пені суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

П. 9.2. договору передбачено, що покупець за даним договором несе наступну відповідальність: за прострочку платежу сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ річних від простроченої суми за кожен день прострочки платежу. Окрім пені, покупець у разі прострочення розрахунків за цим договором більше ніж 30 (тридцять) календарних днів, додатково сплачує продавцю штраф у розмірі 1 (один) процент від простроченої суми розрахунку за кожен день прострочки платежу.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст.1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином суд вважає правомірним нарахування позивачем пені в сумі 8689 гривень та штрафу у розмірі 48278 гривень, які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Наведені Позивачем докази у встановленому законом порядку Відповідачем не спростовані.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Відповідно, на підставі ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю " АРЕГВА ТЕХНО " (68251, Одеська область, Саратський район, с. Зоря, вул.. 28 Червня, будинок 208, ідентифікаційний код 37958508) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю „Доменант " (22100 Вінницька область, м. Козятин, вул.. Пилипа Орлика 10, оф. 3, ідентифікаційний код 36532900) заборгованість у сумі 46861,50 (сорок шість тисяч вісімсот шістдесят один) гривень 50 копійок, пеню в сумі 8689 (вісім тисяч шістсот вісімдесят девять) гривень, штраф в сумі 48278 (сорок вісім тисяч двісті сімдесят вісім) гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 1657 (одна тисяча шістсот пятдесят сім) гривень. 97 копійок.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України..

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 25 листопада 2016 р.

Суддя Г.І. Гуляк