РІШЕННЯ

28 листопада 2016 року Справа № 913/1192/16

Провадження №4/913/1192/16

За позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Альведен 3000», м. Київ

до Публічного акціонерного товариства «Укрінком», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 68881 грн. 82 коп.

Суддя Старкова Г.М.

Секретар судового засідання помічник судді Наумова В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_1, довіреність № б/н від 30.09.2016;

від відповідача - представник не прибув.

В С Т А Н О В И В:

Обставини справи: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за депозитом, розміщеному на умовах договору банківського вкладу «Стандарт» № 197349/ГО-1192 від 29.08.2014 в сумі 68881 грн. 82 коп.

Представник позивача 28.11.2016 (згідно штампу вхідний № 8748/16) подав до господарського суду лист від 25.11.2016 №25/11/16, яким просить суд долучити до матеріалів справи наданий розширений розрахунок заборгованості банківського вкладу, копію виписки по особову (поточному) рахунку позивача № 0333 за період з 01.11.2015 по 18.12.2015 та копію претензії від 13.09.2016 № 13/09/16-1. Зазначені документи судом розглянуті та долучені до матеріалів справи.

Також, в судовому засіданні 28.11.2016 представником позивача подано заяву, в якій зазначено, що у позивача ТОВ «Альведен 3000» відсутні платіжні доручення на підставі яких були перераховані кошти на депозитний рахунок № 0037, відкритий на підставі договору банківського вкладу «Стандарт» № 197349/ГО-1192 від 29.08.2014. Проте, факт внесення коштів на вказаний депозитний рахунок підтверджується випискою по особовому рахунку № 0037 за період з 29.08.2014 по 12.01.2016, копію якого надано до матеріалів справи, а оригінали яких здано до суду для огляду. Вказане пояснення долучено до матеріалів справи.

Відповідач витребувані судом документи не представив, правом на участь повноважного представника у судових засіданнях не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Явка учасників процесу в судове засідання не визнавалася обовязковою.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги розглядаються в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в справі матеріалами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альведен 3000» (надалі вкладник, позивач) та Публічним акціонерним товариством «Укрінбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрінком» (надалі банк, відповідач) було укладено договір банківського вкладу «Стандарт» № 197349/ГО-1192 від 29.08.2014 (надалі- договір) на строк до 01.09.2016.

Заборгованість відповідача з поверненню суми депозиту складає 605 грн. 58 коп., як залишок коштів на депозитному рахунку № 0037, відкритого відповідно до депозитного договору.

Крім того, відповідач має прострочену заборгованість по відсотках за зазначеним договором за період з 01.12.2015 по 31.10.2016 на суму 68276 грн. 24 коп.

При цьому, відповідачем вимога позивача, викладена в претензії від 13.10.2016 № 13/10/16-2, залишена без відповіді та задоволення.

Оскільки відповідачем умови депозитного договору не виконані, відповідні кошти не повернуті, позивач звернувся до суду із даним позовом, який, зокрема, обґрунтовує посиланням на договір банківського вкладу «Стандарт» № 197349/ГО-1192 від 29.08.2014 та положення ст.ст. 15, 16, 526 ЦК України.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий, позовні вимоги не оспорені.

Оцінивши матеріали справи суд прийшов до наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як передбачено ч.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Матеріалами справи підтверджено, що між ПАТ «Укрінбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрінком» та ТОВ Альведен-3000 був укладений договір банківського вкладу Стандарт № 197349/ГО-1192 від 29.08.2014.

Згідно п.1.1 договору вкладник (позивач у справі) перераховує банку безготівкові кошти в сумі 36000000,00 грн. (депозитний вклад), а останній приймає та зараховує вказані кошти на вкладний (депозитний) рахунок № 0037 та зобовязується виплатити вкладнику суму депозитного вкладу та проценти на неї в строк, в порядку та на умовах, встановлених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору банк нараховує та виплачує вкладникові проценти на фактичну суму депозитного вкладу із розрахунку 21,5 % річних.

Відповідно до п. 2.1 договору проценти за депозитним вкладом нараховуються від дня наступного за днем зарахування суми депозитного вкладу на депозитний рахунок вкладника у банку до дня, який передує дню повернення депозитного вкладу, що вказаний в п. 3.1 договору.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що нарахування процентів здійснюється в останній операційний день кожного місяця за поточний місяць.

Згідно з п. 2.4 договору, виплата нарахованих процентів вкладнику здійснюється щомісячно в перший операційний день місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено нарахування процентів, шляхом перерахування нарахованих процентів на поточний рахунок вкладника, зазначений в розділі 13 цього договору. Якщо день виплати нарахованих процентів припадає на вихідний (неробочий) день, то виплата нарахованих процентів переноситься на перший наступний за ним операційний день.

Відповідно до п. 3.1 договору вкладник передає банку депозитний вклад на строк з 29 серпня 2014 року по 31 серпня 2015 року. Днем повернення депозитного вкладу вважається 31 серпня 2015 року.

Додатковою угодою № 1 від 28.01.2015 до договору № 197349/ГО-1192 від 29.08.2014 сторони домовилися, що починаючи з 01.01.2015 банк нараховує та виплачує вкладникові проценти на фактичну суму депозитного вкладу, виходячи з процентної ставки 28 % річних.

Додатковою угодою № 2 від 07.04.2015 до договору № 197349/ГО-1192 від 29.08.2014 сторони домовились зменшити суму вкладу з 07.04.2014 на суму 17300000,00 грн. без застосування штрафних санкцій, передбачених п. 2.5 договору, з подальшим урахуванням депозитного вкладу на депозитному рахунку, визначеному у п. 1.1 договору.

Згідно з п.1.1 додаткової угоди № 3 від 31.08.2015 до договору сторони домовилися продовжити строк дії договору до 01.09.2016. Днем повернення депозитного вкладу вважається 01.09.2016.

Відповідно до п. 1.2 додаткової угоди № 3 сторони визначили, що, починаючи з 31.08.2015 банк нараховує та виплачує вкладникові проценти на фактичну суму депозитного вкладу, виходячи з процентної ставки 28 % річних.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, виписки по особовим рахункам ТОВ Альведен-3000, що позивачем, на виконання умов спірного договору, 29.08.2014 на депозитний рахунок № 0037 були перераховані кошти в сумі 36000000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 чт. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Як встановлено ч.ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Отже, фізична або юридична особа, яка внесла кошти на депозит в установі банку, є кредитором банку з майновими вимогами щодо одержання процентів або іншого доходу, обумовленого договором банківського вкладу, за користування банком грошовими коштами вкладника, а також повернення суми вкладу після закінчення строку дії договору банківського вкладу (депозиту) або на першу вимогу вкладника.

Згідно з ч. 3 ст. 1058 ЦК України, до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

У ч.1 п.1 ст. 1061 ЦК України зазначено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, виписки по особовим рахункам ТОВ Альведен-3000 за період з 29.08.2014 по 12.01.2016 (розрахунковий рахунок № 0037) відповідач, на виконання умов відповідного договору нараховував та сплачував позивачу проценти за депозитним вкладом, востаннє 01.12.2015 були виплачені нараховані проценти з 01.11.2015 по 30.11.2015.

В даному випадку, матеріалами справи підтверджено та не спростовано відповідачем, що заборгованість за сумою депозитного вкладу складає 605 грн. 58 коп. та за нарахованими і невиплаченими процентами на суму депозитного вкладу за період з 01.12.2015 по 31.10.2016 складає 68276 грн. 24 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 та ч. 2 ст. 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

У ч.4 ст.342 Господарського кодексу України зазначено, що юридичні особи та громадяни-підприємці відкривають рахунки для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів банківських операцій у будь-яких банках України за своїм вибором і за згодою цих банків у порядку, встановленому Національним банком України.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи та не оспорені відповідачем, у звязку з чим позов слід задовольнити в повному обсязі.

Згідно із ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 28.11..2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р ІШ И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альведен 3000» до Публічного акціонерного товариства «Укрінком» про стягнення 68881 грн. 82 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрінком», вул. Сметаніна, 3-А,м. Сєвєродонецьк Луганської області, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Альведен 3000, вул. Тургенівська, буд. 82-а, м. Київ, , заборгованість за депозитом у розмірі 68881 грн. 82 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 1378 грн.00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 93 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Повне рішення складено і підписано 02.12.2016

Суддя Г.М. Старкова