ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р. Справа № 911/2888/16

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Біла Церква

до Білоцерківської міської ради Київської області, м.Біла Церква

про визнання неправомірним та скасування рішення про припинення договору про встановлення особистого строкового сервітуту

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: ОСОБА_2

Від відповідача: ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Білоцерківської міської ради Київської області (далі відповідач) про визнання неправомірним та скасування рішення про припинення договору про встановлення особистого строкового сервітуту.

Провадження у справі №911/2888/16 порушено відповідно до ухвали суду від 07.09.2016 року та призначено справу до розгляду на 27.09.2016 року.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду спору, у судове засідання 27.09.2016 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні 27.09.2016 року подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Розгляд справи відкладався на 13.10.2016 року.

Представник позивача витребуваних ухвалою суду документів у судове засідання 13.10.2016 року не подав. Розгляд справи відкладався до 10.11.2016 року.

В судовому засіданні 10.11.2016 року оголошувалась перерва до 17.11.2016 року. Також, ухвалою суду від 10.11.2016 року було продовжено строк розгляду справи.

В судовому засіданні 17.11.2016 року позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне.

Як вбачається з викладених у позові обставин, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач) подано позов про визнання неправомірним та скасування рішення Білоцерківської міської ради Київської області (відповідач) від 30.06.2016 року №196-12-УІІ (далі - Рішення).

Як вбачається з викладених у позові обставин, Білоцерківською міською радою 29.08.2014 року прийнято рішення за №1278-62-УІ «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним та фізичним особам-підприємцям», згідно з яким в подальшому було укладено договір №109 від 03.10.2014 року «Про встановлення особистого строкового сервітуту» (далі Договір сервітуту).

Предметом Договору є особистий строковий сервітут, встановлений виключно «Сервітуарію» на територію в м. Біла Церква, на якій буде розміщуватись літній майданчик та використовуватися для провадження підприємницької діяльності кафетерію «Fellini» площею 0,446 га (територія в м. Біла Церква, по бульвару 50-річчя Перемоги «Олександрійському», 41).

Позивач є фізичною особою-підприємцем, здійснює діяльність з «Ресторанів, надання послуг мобільного харчування» за адресою: Київська область, м. Біла Церква, бульвар Олександрійський (50-річчя Перемоги), будинок 41.

Відповідно до Наказу Міністерство економіки та з питань Європейської інтеграції України від N 219 від 24.07.2002 року (Зареєстровано в Міністерстві від 20 серпня 2002 р. за N 680/6968) «Про затвердження ОСОБА_4 роботи закладів (підприємств) ресторанного господарства» ресторанне господарство - вид економічної діяльності суб'єктів господарської діяльності щодо надавання послуг відносно задоволення потреб споживачів у харчуванні з організуванням дозвілля або без нього.

Оскільки позивач відповідно до свого виду діяльності займається ресторанним господарством та мав за мету створення місця для надання послуг громадського харчування біля закладу ресторанного господарства на відкритому повітрі, необхідно було використовувати територію в м. Біла Церква, по бульвару 50-річчя Перемоги «Олександрійському», 41 площою 0,446 га під розміщення літнього майданчика кафетерію «Fellini», ним було оформлено строковий сервітут та укладено з відповідачем відповідний Договір сервітуту строком 3 роки з моменту прийняття відповідного рішення ради, тобто до 29.08.2017 року.

Предметом Договору є особистий строковий сервітут, встановлений виключно на територію (об'єкта благоустрою) в м. Біла Церква, на якій буде розміщуватись та використовуватись для провадження підприємницької діяльності під розміщення літнього майданчику кафетерію «Fellini».

Відповідно до п. 2 розділу 1 Договору обєктом особового строкового сервітуту є територія (обєкт благоустрою) в м. Біла Церква по бульвару 50-років Перемоги, 41 площею 0,0446 га.

Після підписання Договору позивачем вчинено ряд дій, а саме: очищено територію від побутового сміття та залишків будівельних матеріалів, очищено дерева і чагарники, що призвело до відновлення нормального санітарного стану та зовнішнього вигляду території.

В подальшому, територію (обєкт благоустрою) в м. Біла Церква по бульвару 50-років Перемоги, 41 площею 0,0446 га огороджено парканом із звареної сітки та встановлені ворота.

Відповідно до п. 4.1.9 Договору «Власник» має право в односторонньому порядку розірвати даний договір та прийняти рішення про скасування рішення «Власника» щодо розміщення «Сервітуарієм» малої архітектурної форми у випадках порушення «Сервітуарієм» п.п. 3.9 та 4.4.5 Договору, а також при систематичному, більше трьох разів, фіксуванні випадків порушення п. 4.4.4 цього Договору.

Однак, рішенням Білоцерківської міської ради від 30.06.2016 року №196-12-УІІ було припинено Договір про встановлення особистого строкового сервітуту з позивачем, зазначене рішення отримано позивачем 08.07.2016 року в приміщенні кафетерію «Fellini».

Згідно з рішенням Білоцерківської міської ради від 30.06.2016 року №196-12-УІІ, відповідач вирішив в односторонньому порядку припинити Договір про встановлення особистого строкового сервітуту від 03.10.2014 року № 109, а також визнав таким, що втратив чинність п. 13.8. рішення Білоцерківської міської ради від 29.08.2014 року №1278-62- VI «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним особам та фізичним особам-підприємцям».

Позивач ФОП ОСОБА_1 не погоджується із вищевказаним рішенням Білоцерківської міської ради від 30.06.2016 року №196-12-УІІ, вважає його необґрунтованим та протиправним, складеним відповідачем з перевищенням повноважень.

Зазначає, що згідно зі ст.98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Позивач стверджує про безпідставність висновків відповідача щодо порушення позивачем умов користування сервітутом, оскільки оплата позивачем проводилась за час фактичного користування сервітутом вчасно та в повному розмірі, не допускалось ніяких порушень умов Договору сервітуту та вимог чинного законодавства, не здійснювалось будівництво будь-яких будівель, споруд або інших обєктів. За власний рахунок позивача підтримувалась в належному стані територія, її зовнішній вигляд та санітарний стан.

У звязку з чим, позивач вважає, що відповідачем безпідставно в односторонньому порядку Рішенням №196-12-УІІ від 30.06.2016 року змінено умови Договору сервітуту, оскільки встановлено нову процедуру припинення (розірвання) Договору та не визначено за які саме порушення його умов настають відповідні правові наслідки.

Рішенням від 16.04.2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

У звязку з наведеним, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування Рішення Білоцерківської міської ради Київської області №196-12-УІІ від 30.06.2016 року про припинення договору про встановлення особистого строкового сервітуту.

Відповідач у відзиві проти позову заперечував, зазначив, що Договір про встановлення особистого строкового сервітуту було розірвано в односторонньому порядку за порушення позивачем п. 4.4.5 Договору, а саме за будівництво будь-яких будівель, споруд або інших обєктів на території обєкта благоустрою.

Відповідно до пункту 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, відповідно до закону вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до п. 4.4.5. Договору «Сервітуарій» зобовязаний не допускати будівництва будь-яких будівель, споруд або інших обєктів на території обєкта благоустрою, на яку встановлено особистий строковий сервітут. Встановлений цим Договором особистий строковий сервітут не надає «Сервітуарію» права на проведення будь-якого будівництва на території, наданій йому для розміщення літнього майданчика кафетерію «Fellini» та території для забезпечення благоустрою (підтримання в санітарному стані).

Відповідно до п.5.1. Договору зміна умов Договору, його дострокове розірвання можливі за взаємною згодою Сторін, а у випадках визначених Договором, в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 4.1.9. Договору «Власник» має право в односторонньому порядку розірвати даний договір та прийняти рішення про скасування рішення «Власника» щодо розміщення «Сервітуарієм» малої архітектурної форми у випадках порушення «Сервітуарієм» п.п.3.9. та 4.4.5. Договору, а також при систематичному, більше трьох разів, фіксуванні випадків порушення п.4.4.4. цього Договору.

Таким чином, відповідач зазначає, що будівництво позивачем паркану з воротами порушує п. 4.4.5 Договору, що є підставою відповідно до п. 4.1.9. Договору в односторонньому порядку розірвати даний договір та прийняти рішення про скасування рішення «Власника» щодо розміщення «Сервітуарієм» малої архітектурної форми.

28.03.2016 року за порушення ОСОБА_4 благоустрою території м. Біла Церква ОСОБА_5 з благоустрою м. Біла Церква складено ОСОБА_6 №48. ОСОБА_6 передбачено, що роботи з облаштування літнього майданчика кафетерію «Fellini» по бульвару 50-ти річчя Перемоги, 41 проводити лише після оформлення відповідних дозвільних документів.

08.07.2016 року за порушення ОСОБА_4 благоустрою території м. Біла Церква ОСОБА_5 з благоустрою м. Біла Церква повторно складено ОСОБА_6 №12 про демонтаж металевого паркану та приведення земельної ділянки до попереднього вигляду.

Також, відповідача зазначає, що розглянувши пропозицію депутатської фракції Білоцерківської міської організації Всеукраїнського обєднання «Свобода» 30.06.2016 року Білоцерківською міською радою прийнято рішення №1278-62-УІІ «Про припинення договору про встановлення особистого строкового сервітуту».

Даним рішенням вирішено припинити Договір про встановлення особистого строкового сервітуту від 03.10.2014 року № 109, укладений з Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 під розміщення літнього майданчика кафетерію «Fellini» в місті Біла Церква по бульвару Олександрійський, шляхом його розірвання в односторонньому порядку на підставі п. 4.1.9. вказаного Договору

Відповідно п. «д» ч.1 ст.102 Земельного кодексу України дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках порушення власником сервітуту умов користування сервітутом.

Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень (ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Позивач надав пояснення на відзив відповідача, в яких стверджував, що не здійснював будівництво будь-яких обєктів на території сервітуту, оскільки станом на 30.06.2016 року позивачем не вживалось жодних заходів щодо спорудження фундаменту, як одного з елементів частини будівлі (капітальної споруди) чи розміщення малої архітектурної форми.

Дослідивши викладені в позові обставини, з врахуванням пояснень та заперечень сторін та наданих ними доказів, судом встановлено наступне.

Згідно зі ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Частинами 3, 4 ст. 98 Земельного кодексу України визначено, що встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно зі ст. 99 Земельного кодексу України власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів:

а) право проходу та проїзду на велосипеді;

б) право проїзду на транспортному засобі по наявному шляху;

в) право на розміщення тимчасових споруд (малих архітектурних форм);

г) право прокладати на свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку;

ґ) право відводу води зі своєї земельної ділянки на сусідню або через сусідню земельну ділянку;

д) право забору води з природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право проходу до природної водойми;

е) право поїти свою худобу із природної водойми, розташованої на сусідній земельній ділянці, та право прогону худоби до природної водойми;

є) право прогону худоби по наявному шляху;

ж) право встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту будівель та споруд;

з) інші земельні сервітути.

Відповідно до ст. 102 Земельного кодексу України дія земельного сервітуту підлягає припиненню у випадках, зокрема, порушення власником сервітуту умов користування сервітутом.

Враховуючи викладені в позові обставини, заперечення відповідача, пояснення позивача та наявні у справі докази, судом встановлено, що як вбачається з умов Договору сервітут надавався на прилеглу до кафетерію територію для розміщення літнього майданчика.

Договором передбачено, що сервітут не повинен обмежувати право власника щодо користування, володіння та розпорядження територією, на якій встановлено сервітут.

Також за умовами Договору не допускається будівництво будівель, споруд чи інших обєктів на території благоустрою і зазначено, що сервітут не дає права на проведення будь-якого будівництва (п. 4.4.5 Договору).

Позивач не заперечує факту спорудження на території сервітуту паркану з воротами, при цьому стверджує, що такі дії не свідчать про будівництво, оскільки обєкт не має фундаменту та ознак капітальної споруди і сервітут надавався для розміщення літнього майданчика.

У звязку з чим, суд зазначає, що умовами Договору не визначено критеріїв та характеристик літнього майданчика, розміщення якого погоджувалось на відповідній території. В той же час, Договором визначено, що такий Договір сервітуту не надає права на будівництво.

За таких обставин, в залежності від ознак і характеристик літнього майданчика, який мав намір розташувати позивач, якщо такий літній майданчик передбачає створення певного нерухомого стаціонарного обєкту, на його спорудження необхідно отримувати відповідні погодження і дозволи на розташування обєкту благоустрою. Сервітут стосується виключно можливості, за дотримання відповідних погоджень і дозволів, розміщення літнього майданчика на земельній ділянці, однак не є дозвільним документом на розміщення обєкту благоустрою.

У звязку з порушенням позивачем ОСОБА_4 благоустрою території м. Біла Церква ОСОБА_5 з благоустрою м. Біла Церква 28.03.2016 року складено ОСОБА_6 №48, згідно з яким зауважено, що роботи з облаштування літнього майданчика кафетерію «Fellini» по бульвару 50-ти річчя Перемоги, 41 проводити лише після оформлення відповідних дозвільних документів.

У звязку з невиконанням вищенаведеного ОСОБА_6, 08.07.2016 року за порушення ОСОБА_4 благоустрою території м. Біла Церква ОСОБА_5 з благоустрою м. Біла Церква повторно складено ОСОБА_6 №12 про демонтаж металевого паркану та приведення земельної ділянки до попереднього вигляду.

Крім того, суд зазначає, що паркан з воротами хоч і не є капітальною спорудою, однак є спорудженим позивачем певним стаціонарним обєктом благоустрою, який обмежує доступ до території в тому числі власника земельної ділянки та інших осіб, яким власник надає відповідне право, що заборонено Договором.

Тому, для спорудження паркану з воротами на території сервітуту, позивач мав погодити місце розташування відповідного обєкту благоустрою і отримати дозвіл на його спорудження, інакше таке будівництво є незаконним.

Фактично, встановивши паркан з воротами, позивач перейняв на себе права одноосібного (індивідуального) повного користування відповідною земельною ділянкою, що суперечить суті сервітуту і є обтяжливим способом для власника, про що позивачу ОСОБА_5 з благоустрою м. Біла Церква неодноразово виносились відповідні ОСОБА_6.

Таким чином, має місце порушення умов користування сервітутом, що з огляду на ст. 102 Земельного кодексу України та п.п. 4.4.5, 5.1., 4.1.9 Договору є підставою для розірвання Договору та прийняти рішення про скасування рішення Власника щодо розміщення «Сервітуарієм» малої архітектурної форми (припинення сервітуту) в односторонньому порядку.

Оскільки, рада виражає своє волевиявлення шляхом прийняття рішень на пленарних засіданнях, як питання встановлення сервітуту, так і питання припинення договору сервітуту, що з огляду на норму ст. 102 Земельного кодексу України та умови п.п. 4.4.5, 5.1., 4.1.9 Договору допускається в односторонньому порядку, мало вирішуватись радою шляхом прийняття відповідного рішення Білоцерківської міської ради від 30.06.2016 року №196-12-УІІ було припинено договір про встановлення особистого строкового сервітуту.

При цьому, спірним рішенням Білоцерківської міської ради від 30.06.2016 року №196-12-УІІ не скасовувалось попередньо прийняте рішення Білоцерківської міської ради №1278-62-УІ «Про оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки юридичним та фізичним особам-підприємцям», а встановлено, що його п. 3.18 втратив чинність, тобто в подальшому не надає права на встановлення сервітуту для позивача.

За таких обставин, рішення Білоцерківської міської ради від 30.06.2016 року №196-12-УІІ було припинено договір про встановлення особистого строкового сервітуту прийнято в межах визначеної компетенції Білоцерківської міської ради у встановленому чинним законодавством порядку та за наявності достатніх підстав.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.

Проаналізувавши вищезазначені норми чинного законодавства України, повно та всебічно розглянувши матеріали справи господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені та не обґрунтовані, відповідачем спростовані, тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Київської області, -

вирішив:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя А.Ю. Кошик

дата підписання 01.12.2016 р.