ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р.Справа № 924/1038/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Субботіна Л.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" смт Теофіполь Хмельницької області

про стягнення 6 729,60 грн. 3% річних, 18 608,98 грн. інфляційних втрат

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - представник згідно довіреності №3180 від 21.09.2016р.,

відповідача: ОСОБА_2 - представник згідно довіреності №25/1 від 26.09.2016р.

Рішення приймається 30.11.2016р., оскільки в судовому засіданні 21.11.2016р. оголошувалась перерва.

В судовому засіданні відповідно до ч. 2 ст. 85 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 461 543,27грн., з яких 1 436 204,69грн. заборгованості з компенсації земельного податку, 6 729,60грн. 3% річних, 18 608,98 грн. інфляційних втрат. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 20.06.2014р. між сторонами було укладено договір №149 з подальшим внесенням змін та доповнень до нього. У відповідності до п.1.1 договору з метою залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності в КЕВ м.Хмельницький позивач зобов'язався за умови сприяння та підтримки відповідача протягом визначеного в договорі строку надавати за плату роботи/виконати послуги з вирощування сільськогосподарської продукції на землях Міністерства оборони України, які належать КЕВ на підставі державних актів на право користування землею: Б №041646 від 1979р., Б №041659 від 1979р., а відповідач зобов'язався оплачувати виконані роботи згідно умов даного договору. Площа посівів становить 2303 га згідно двостороннього комісійного акту. В подальшому 01.07.2014р. між сторонами укладено додаткову угоду до договору, згідно якої договір доповнено пунктом 4.1.3, де вказано, що відповідач зобов'язується щомісячно компенсувати позивачу витрати понесені по сплаті земельного податку пропорційно площі землі, на якій відповідно до даного договору та комісійного акту (який є невід'ємною частиною договору) вирощується сільськогосподарська продукція. Позивач вказує, що відповідач своїх зобов'язань належним чином не виконує, станом на 24.10.2016р. заборгованість по відшкодуванню витрат по сплаті земельного податку за травень-вересень місяці становила 1 436 204,69грн., яку він просив стягнути в судовому порядку. Крім того, позивачем заявлено до стягнення 6 729,60 грн. 3% річних та 18 608,98 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.11.2016р. провадження у справі №924/1038/16 в частині стягнення 1 436 204,69 грн. заборгованості з компенсації земельного податку припинено на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку із сплатою суми основного боргу.

Таким чином, предметом спору по справі є стягнення 6 729,60 грн. 3% річних та 18 608,98 грн. інфляційних втрат.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, вважає їх правомірними та обґрунтованими.

Представник відповідача в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву від 21.11.2016р. не погоджується з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що ні в договорі, ні в додатках до договору не зазначено конкретні суми з компенсації земельного податку та конкретні строки їх компенсації. Розмір земельного податку, так само як і пільги по його сплаті встановлюються рішенням місцевих рад, однак, в позовній заяві позивачем не додано відповідних рішень, не надано інформації щодо наявності чи відсутності належним чином виготовленої та затвердженої сесіями відповідних рад нормативних грошових оцінок даних земельних ділянок, що унеможливлює встановлення правильності нарахування та сплати сум земельного податку КЕВ м.Хмельницький по конкретним місцевим радам та по конкретним площам земельних ділянок. Також позивачем не надано жодних доказів надсилання чи вручення відповідачу перелічених у позовній заяві рахунків на оплату у відповідності до ч.2 ст.530 ЦК України. Протягом усього строку дії договору позивачем не надавалися відповідачу докази сплати КЕВ м.Хмельницький будь-яких сум земельного податку до відповідних місцевих бюджетів. Вказує, що 28.10.2016 року відповідачем було перераховано на розрахунковий рахунок позивача грошові кошти у розмірі 1 436 204,71грн. з призначенням платежу: відшкодування витрат по сплаті земельного податку по вересень 2016 року включно, що підтверджує факт відсутності будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем з компенсації земельного податку.

Суд під час розгляду матеріалів справи встановив наступне:

20.06.2014 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м.Хмельницький Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України (далі -виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" (далі - замовник) укладено договір №149 (далі - договір), у п.1.1 якого вказано, що з метою залучення додаткових джерел фінансування для підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності в КЕВ м.Хмельницький сторони дійшли згоди про те, що даний договір є змішаним у розумінні ст.ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України в порядку та на умовах, визначених цим договором. Виконавець зобов'язується за умови сприяння та підтримки замовника протягом визначеного в договорі строку надавати за плату роботи/виконати послуги з вирощування сільськогосподарської продукції на землях Міністерства оборони України, які належать КЕВ на підставі державного акту на право користування землею: Б №041646 від 1979р., Б №041659 від 1979р., а замовник зобов'язується оплачувати виконані роботи згідно умов даного договору. Площа посівів становить 2303 га, згідно двостороннього комісійного акту, що є невід'ємною частиною даного договору.

Обов'язки замовника визначені пунктом 4.1 договору.

Договір набуває чинності з 01 липня 2014 року та діє до моменту його повного виконання сторонами (п. 7.3 договору).

Згідно п. 7.11 договору додаткові угоди та додатки до цього договору, а також інші документи, на обов'язковість яких є посилання у цьому договорі, і які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін, є його невід'ємною частиною і набувають юридичної сили з моменту підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін.

Додатковою угодою від 01.07.2014 року сторони додали до договору п. 4.1.3, згідно якого замовник зобов'язаний щомісячно компенсувати виконавцю витрати понесені по сплаті земельного податку пропорційно площі землі, на якій відповідно до даного договору та комісійного акту (який є невід'ємною частиною договору) вирощується сільськогосподарська продукція.

19.06.2015р. між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору, згідно якої, зокрема, п.1.1 договору викладено в новій редакції та визначено, що метою укладення договору є залучення додаткових джерел фінансування для підтримки на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності КЕВ м.Хмельницький Міністерства оборони України. Сторони дійшли згоди про те, що даний договір є змішаним у розумінні ст.ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України та є таким, що спрямований на реальне настання результатів та наслідків господарської діяльності по даному договору. В порядку та на умовах, визначених цим договором, сторона-1 зобов'язується за умови сприяння та підтримки сторони-2 протягом визначеного в договорі строку надавати за плату роботи/виконати послуги з вирощування сільськогосподарської продукції на землях Міністерства оборони України, які належать КЕВ м.Хмельницький на підставах державного акту на право користування землею: Б №041646 від 1979р., Б №041659 від 1979р., загальною площею 2 303 га, а сторона-2 зобов'язується оплачувати виконані роботи згідно умов даного договору. Інформація роботи/послуги з вирощування сільськогосподарської продукції вказується сторонами у замовленнях або окремих додатках до даного договору. Крім того, даною додатковою угодою викладено в новій редакції п.2.2. та п.2.3. договору.

Додатковою угодою № 3 від 15.10.2015 року сторони домовились про продовження договору №149 від 20.06.2014.

Також між сторонами 11.01.2016р. та 01.03.2016р. укладені додаткові угоди №4 та №5, якими викладені в новій редакції назви сторін основного договору та їх реквізити.

Згідно актів обстеження земельних ділянок військових містечок №22, №23 Старокостянтинівського гарнізону від 18.06.2014 року та 29.08.2016 року, землі загальною площею 2303,7015 га (2303 га), землекористувачем яких є КЕВ м.Хмельницький, можливо використати для вирощування сільськогосподарських культур.

Відповідно до платіжних доручень №473 від 23.06.2016р., №472 від 23.06.2016р., №537 від 25.07.2016р., №538 від 25.07.2016р., №625 від 30.08.2016р., №624 від 30.08.2016р., №626 від 30.08.2016р., №628 від 31.08.2016р., №688 від 27.09.2016р., №689 від 27.09.2016р., №700 від 29.09.2016р., №771 від 27.10.2016р., №773 від 27.10.2016р. позивачем було проведено оплату земельного податку.

Згідно наявних в матеріалах справи платіжних доручень №43103 від 28.10.2016р. на суму 4207,32грн., №43112 від 28.10.2016р. на суму 410353,45грн., №43104 від 28.10.2016р. на суму 11211,44грн. та №43111 від 28.10.2016р. на суму 1010432,50грн, а також банківської виписки по рахунку позивача, відповідач компенсував позивачу витрати понесені по сплаті земельного податку за травень-вересень 2016р. в сумі 1 436 204,69грн., у зв'язку із чим ухвалою суду від 21.11.2016 року провадження у справі в частині вищевказаної суми боргу припинено.

Вважаючи, що відповідач не виконав належним чином своїх договірних зобов'язань щодо компенсації позивачу витрат понесених по сплаті земельного податку, позивач нарахував відповідачу 6729,60 грн. 3% річних, 18 608,98 грн. інфляційних втрат та звернувся до суду із даним позовом. При цьому на підтвердження порушення відповідачем умов договору позивач подав в матеріали справи рахунки на оплату: рахунок №6 від 06.10.2016р. на суму 202086,50грн., рахунок №5 від 06.10.2016р. на суму 82070,69грн., рахунок №4 від 06.10.2016р. на суму 2103,66грн., рахунок №3 від 06.10.2016р. на суму 5605,72грн., рахунок №0 від 16.09.2016р. на суму 202086,49грн., рахунок №9 від 16.09.2016р. на суму 82070,69грн., рахунок №8 від 16.09.2016р. на суму 2103,66грн., рахунок №7 від 16.09.2016р. на суму 5605,72грн., рахунок №9 від 25.08.2016р. на суму 202086,46грн., рахунок №8 від 25.08.2016р. на суму 82070,69грн., рахунок №6 від 26.07.2016р. на суму 202086,50грн., рахунок №5 від 26.07.2016р. на суму 82070,69грн., рахунок №2 від 30.06.2016р. на суму 202086,50грн., рахунок №1 від 30.06.2016р. на суму 82070,69грн.

Аналізуючи надані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд до уваги приймає наступне:

Згідно з абз.2 ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі ст.509 ЦК України та ст.173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір №149 від 20.06.2014 року, у п.1.1 якого в редакції додаткової угоди №2 від 19.06.2015р. сторони визначили, що метою укладення договору є залучення додаткових джерел фінансування для підтримки на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності і життєдіяльності КЕВ м.Хмельницький Міністерства оборони України. Сторони дійшли згоди про те, що даний договір є змішаним у розумінні ст.ст. 6, 627, 628 Цивільного кодексу України та є таким, що спрямований на реальне настання результатів та наслідків господарської діяльності по даному договору. В порядку та на умовах, визначених цим договором, позивач зобов'язується за умови сприяння та підтримки відповідача протягом визначеного в договорі строку надавати за плату роботи/виконати послуги з вирощування сільськогосподарської продукції на землях Міністерства оборони України, які належать КЕВ м.Хмельницький на підставах державного акту на право користування землею: Б №041646 від 1979р., Б №041659 від 1979р., загальною площею 2 303 га, а відповідач зобов'язується оплачувати виконані роботи згідно умов даного договору.

Згідно положень п. 4.1.3 договору в редакції додаткової угоди від 01.07.2014р. відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно компенсувати позивачу витрати понесені по сплаті земельного податку пропорційно площі землі на якій відповідно до даного договору та комісійного акту (який є невід'ємною частиною договору) вирощується сільськогосподарська продукція.

Приписами ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобовязання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази повинні бути належними та допустимими.

Суд приймає до уваги, що пунктом 4.1.3 договору №149 від 20.06.2014 року чітко не встановлений строк виконання відповідачем обов'язку по компенсації позивачу витрат понесених по сплаті земельного податку. Таким чином, підлягають застосуванню приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України.

Однак, позивач не надав в матеріали справи доказів пред'явлення відповідачу вимоги по сплаті компенсації земельного податку, а також доказів направлення (вручення) відповідачу доданих до позовної заяви рахунків на оплату.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем не були порушені умови договору №149 від 20.06.2014 року щодо компенсації позивачу витрат понесених по сплаті земельного податку за травень-вересень 2016р. в сумі 1 436 204,69грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач у зв'язку із несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором №149 від 20.06.2014 заявив до стягнення 6 729,60 грн. 3% річних, 18 608,98 грн. інфляційних втрат.

Зважаючи на те, що позивач не надав в матеріали справи належних та допустимих доказів на підтвердження прострочення відповідачем оплати з компенсації витрат понесених по сплаті земельного податку за травень-вересень 2016р. в сумі 1 436 204,69грн., суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, в зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Відповідно до ст.49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на позивача, у зв'язку з відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 32-34, 44, 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові Квартирно-експлуатаційного відділу м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" смт Теофіполь Хмельницької області про стягнення 6 729,60грн. 3% річних та 18 608,98 грн. інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 05.12.2016р.

Суддя Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (м.Хмельницький, вул. Ціолковського, 3/1),

3 - відповідачу (Хмельницька обл., Теофіпольський р-н, смт. Теофіполь, вул. Небесної Сотні (Леніна), 37В) .