КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2016 р. Справа№ 910/7396/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Суліма В.В.

при секретарі судового засідання Степанці О.В.,

від позивача - Мальгота О.А. (дов. №223/01 від 13.06.2016 року);

від відповідача - Павловська Н.В. (дов. №464-06-3 від 31.12.2015 року);

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України

на рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2016 року

у справі №910/7396/16 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України, м. Київ,

до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України

про стягнення 384 000, 00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Державне підприємство Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України подала до господарського суду міста Києва позов до Фонду соціального страхування від несщасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про стягнення 384000,00 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.06.2016 року у справі №910/7396/16 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на користь Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України 384000,00 грн. боргу, 5000,00 грн. витрати на послуги адвоката та 5760,00 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду грунтується на тому, що оскільки позивач вчинив всі необхідні дії, визначені договором, проінформувало відповідача про можливу затримку виконання договору, у замовника (відповідача) відсутні підстави для відмови в прийнятті виконаних позивачем робіт та оплати після їх виконання.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2016 року у справі №910/7396/16 повністю та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає про те, що обов'язок оплати у відповідача не настав, оскільки згідно умов договору розрахунки проводяться після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг за надані в повному обсязі послуги.

Колегія суддів встановила, що подані скаржником матеріали апеляційної скарги є достатніми для прийняття її до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 04.08.2016 року у справі №910/7396/16 апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2016 року у справі №910/7396/16 прийнято до провадження та призначено її розгляд на 14.09.2016 року.

09.09.2016 року позивач подав через канцелярію суду відзив на апеляційну скаргу в якому просив рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2016 року без змін.

14.09.2016 року позивач подав через канцелярію суду додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судове засідання, призначене на 14.09.2016 року, з'явились представники позивача та відповідача, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

В судовому засіданні 14.09.2016 року в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 28.09.2016 року.

У зв'язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_3., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити розгляд справи у визначеному складі неможливо.

Відповідно до пп. 2.3.25, 2.3.49 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, п. 5.1 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Київському апеляційному господарському суді, затверджених рішенням зборів суддів від 03.02.2016 року, автоматизованою системою має бути здійснено заміну судді ОСОБА_3. у складі визначеної колегії для розгляду вказаної вище справи, про що сформувати відповідний протокол.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на рішення Господарського суду міста Києва від 30.06.2016 року у справі №910/7396/16 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2016 року у справі №910/7396/16 апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2016 року у справі №910/7396/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Агрикової О.В. (головуючий), Чорногуз М.Г., Сулім В.В.

28.09.2016 року позивачем долучено до матеріалів справи лист №349 від 26.09.2016 року Міністерства охорони здоров`я України в якому зазначено, що подання на затвердження методичних рекомендацій наказом МОЗ України планується одночасно із затвердженням нового «Порядку медичного обслуговування водіїв транспортних засобів, що здійснюється перевезення пасажирів та вантажів».

В судовому засіданні 28.09.2016 року в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 19.10.2016 року.

В судовому засіданні 19.10.2016 року в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 28.11.2016 року.

27.10.2016 року відповідач подав через канцелярію суду для ознайомлення постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2016 року у справі №910/7896/16.

В судове засідання, призначене на 28.11.2016 року, з'явились представники позивача та відповідача, надали усні пояснення по суті спору, відповіли на запитання суду.

Статтею 101 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16.05.2013 року між Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України (Замовник за договором, відповідач у справі) та Державним підприємством Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України (Виконавець за договором, позивач у справі) був укладений договір №31605-02 Послуги професійні, технічні та комерційні, інші, н.в.і.у (74.90.2) „Розробка методичних рекомендацій "Використання програмно-апаратного комплексу експрес-аналізу функціонального стану водіїв під час передрейсовим оглядом, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів" (далі - Договір). (том 1, а.с. 48-51).

Відповідно до пункту 1.1 Договору передбачено, що виконавець зобов`язується протягом строку дії договору надати замовникові послуги професійні, технічні та комерційні, інші, н. в. і. у. (74.90.2) „Розробка методичних рекомендацій „Використання програмно-апаратного комплексу експрес-аналізу функціонального стану водіїв під час перед рейсовим оглядом, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Технічними вимогами (додаток № 1 до договору) передбачено розробку методичних рекомендацій "Використання програмно-апаратного комплексу експрес-аналізу функціонального стану водіїв під час перед рейсовим оглядом, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів". Також, вказаними технічними вимогами визначено 2 етапи виконання послуг та їх терміни, а саме: 1 етап з дати підписання договору до 15.12.2013 року; 2 етап - з 16.12.2013 року до 15.12.2014 року.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до Технічного завдання (Додаток № 2 до Договору) визначено календарний план та вказана вартість послуг, а саме послуги надаються в два етапи, за перший етап узгоджених послуг вартість становить 306 000,00 грн. (з ПДВ), вартість послуг другого етапу складає 384 000,00 грн. (з ПДВ).

Також, сторонами в пункті 3.1 Договору визначено ціну цього договору, яка встановлюється у національній валюті України, та становить 690 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 106 794, 87 грн. Пунктом 3.1.1. встановлено, що у 2013 році: 306 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 51 000, 00 грн. Пунктом 3.1.2. договору встановлено, що у 2014 році 384 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 55 794, 87 грн.

Розрахунок вартості послуг надається виконавцем в калькуляції кошторисної вартості (Додаток №3), що є невід`ємною частиною цього договору (п.3.2 Договору).

Порядок здійснення оплати визначено у п. 4.2 Договору, відповідно до якого замовник протягом 15 робочих днів з дня отримання акту приймання-передачі послуг, акту приймання-передачі документації та звітних документів зобов`язаний надати виконавцю підписані акт приймання-передачі послуг та акт приймання-передачі документації або відмову від прийняття послуг.

Також сторонами було підписано Додаток № 3 до Договору, яким сторони визначили Калькуляцію кошторисної вартості, Додатком № 4 визначили Реєстр результатів видів послуг.

Додатковою угодою № 1 від 07.11.2013 року викладено етапи виконання, термін та звітні матеріали в іншій редакції. (том 1, а.с. 60-63).

Умовами п.10.1 Договору передбачено, що цей договорі набуває чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2014р, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань.

Отже, перший етап передбачає розробку технічного завдання на виконання послуги та затвердження технічного завдання МОЗ України; аналіз нормативно- правової та методичної бази щодо оцінки функціонального стану водіїв від час передрейсових оглядів.

В матеріалах справи наявний підписаний та скріплений печатками сторін акт приймання - передачі послуг №1 від 26.12.2013 року. (том 1, а.с. 66).

Відповідно до вищевказаного акту відповідачем прийнято послуги за договором № 31605-2 від 16.05.2013 року, а саме першого етапу, розробка технічного завдання на виконання послуги та затвердження технічного завдання МОЗ України, аналіз нормативно - правової та методичної бази щодо оцінки функціонального стану водіїв від час перед рейсових оглядів, задовольняє умовам Договору і оформлена належним чином.

Також, Додатковою угодою № 2 від 10.02.2014 року до Договору сторонами також були внесені зміни до його умов, зокрема, згідно: п.3.1 - ціна Договору становить 690 000, 00 грн., в тому числі ПДВ 115 000, 00 грн.; п.3.1.2 - в 2014 року - 384 000, 00 грн. в т.ч. ПДВ 64 000, 00 грн. Калькуляція кошторисної вартості (Додаток № 3 до Договору) викладена в новій редакції, згідно якої загальна кошторисна вартість на 2013 рік становить 306 000, 00 грн., на 2014 рік - 384 000, 00 грн. (том 1, а.с. 64-65).

Відповідно до умов договору №31605-2 від 16.05.2013 року другим етапом надання послуг передбачено здійснення виконавцем аналізу існуючого стану визначення функціонального стану водіїв, визначення елементів функціонального стану водіїв, аналіз існуючих програмно - апаратних комплексів, розробка вимог до програмно - апаратного комплексу, вибір оптимальної моделі програмно - апаратного комплексу, призначеного для експрес - аналізу функціонального стану водіїв, розробка методичних рекомендацій "Використання програмно-апаратного комплексу експрес-аналізу функціонального стану водіїв під час передрейсових оглядів, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів", у встановленому порядку погодження їх Мінінфраструктури та затвердження МОЗ.

На виконання умов договору про надання послуг, листом №525/11 від 10.12.2014 року позивач направив відповідачу для узгодження матеріали заключного звіту за Договором Розробка Методичних рекомендацій "Використання програмно-апаратного комплексу експрес аналізу функціонального стану водіїв підчас передрейсових оглядів, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів". В додатках вищевказаного листа зазначено заключний звіт, акт приймання - передачі документації та акт приймання - передачі послуг за етапом №2. (том 1, а.с. 71).

Проте, листом №657-05-3 від 17.12.2014 року, відповідач повідомив позивача про необхідність доопрацювання матеріалів та надання їх дирекції протягом 3 робочих днів. (том 1, а.с. 72-73).

Також, як вбачається з листа №356/11 від 10.09.2014 року Державним підприємством Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України направлено на адресу МОЗ України для розгляду та погодження проектів документів на виконання умов договору № 31605-2 від 16.05.2013 року, серед яких Методичні рекомендації "Використання програмно-апаратного комплексу експрес аналізу функціонального стану водіїв підчас передрейсових оглядів, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів". (том 1, а.с. 67).

Позивач отримав лист МОЗ України №3.15-21/702-14/33563 від 18.11.2014 року в якому вказано, що у процесі опрацювання проекту Методичних рекомендацій "Використання програмно-апаратного комплексу експрес аналізу функціонального стану водіїв підчас передрейсових оглядів" враховані пропозиції, в т.ч., Міністерства інфраструктури України, та повідомлено, що дані документи можуть бути взяті за основу для розробки нормативно-правових актів з метою гармонізації національного законодавства з положеннями рамкової директиви Європейського співтовариства № 89/391/ЄЕС. (том 1, а.с. 68).

Листом №498/11 від 28.11.2014 року позивач направив МОЗ України після доопрацювання матеріали для затвердження наказом Міністерства. (том 1, а.с. 69).

МОЗ України листом №3.15-21/702-14/36813 від 17.12.2014 року повідомив позивача, що проведене доопрацювання вказаних документів вважає достатнім, у наданих документах враховані всі зауваження та пропозиції Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справи України, підготовка відповідного наказу МОЗ України буде проведена у відповідності до нормативно-правових актів щодо гармонізації національного законодавства з положеннями рамкової директиви Європейського Співтовариства №89/391/ЄЕС по запровадженню заходів щодо поліпшення безпеки і захисту здоров`я робітників на виробництві, та положень Угоди про Асоціацію між Україною та Європейським Союзом, ратифікованою Верховною Радою України 16.09.2014, після відповідних рішень Уряду. (том 1, а.с. 74).

Листом №534/11 від 22.12.2014 року позивач вказав, що невиконаними пунктами робіт залишається тільки оформлення наказом МОЗ розроблених при виконанні вказаних робіт документів, у зв`язку з цим просив Міністерство охорони здоров`я України дати згоду на коригування встановленому порядку відповідних Технічних завдань з замовником, тобто отримання МОЗ у відповідності з планом імплементації нормативно-правових актів до Європейського Співтовариства. (том 1, а.с. 75-76).

Також, МОЗ України листом №3.15-21/702-14/997 від 17.01.2015 року підтвердило, що підготовка відповідних наказів МОЗ України буде здійснюватись після відповідних рішень Уряду, в зв'язку з чим позивачу було запропоновано, зокрема, продовжити терміни виконання умов Договору на 2015 рік. (том 1, а.с. 77).

Враховуючи відповіді МОЗ України, позивач листом від 31.01.2015 року №29/11 повідомив відповідача про позицію МОЗ України стосовно достатнього проведеного позивачем доопрацювання Методичних рекомендацій "Використання програмно-апаратного комплексу експрес аналізу функціонального стану водіїв підчас передрейсових оглядів, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів", а також стосовно того, що підготовка відповідного наказу МОЗ України буде проведена у відповідності до нормативно-правових актів щодо гармонізації національного законодавства з положеннями рамкової директиви Європейського співтовариства № 89/391/ЄЕС після відповідних рішень Уряду. (том 1, а.с. 78-79).

Позивач листом №491/11 від 30.11.2015 року повідомив відповідача про те, що оскільки судові позови Фонду до ДП УКРНДІМТ МОЗ України щодо виконання договорів №31605-2 та №31605-3 від 16.05.2013 року на замовлення Фонду соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України були розглянуті Господарським судом Одеської області, а скарги на їх ухвали в порядку апеляції - Одеським апеляційним господарським судом, і в ході їх розгляду була встановлена відсутність вини Інституту в ситуації, яка призвела до неможливості виконання вказаних договорів в частині остаточного затвердження розроблених документів МОЗ при їх повній відповідності Технічного Завдання на виконання послуг. Враховуючи дані обставини, позивач просив провести розрахунки за роботи в рамках виконання вказаних вище Договорів у відповідності до понесених УКРНДІМТ МОЗ України фактичних витрат. (том 1, а.с. 80).

Відповідач направив позивачу лист №05-06-13 від 11.01.2016 року в якому вказав, що Державним підприємством «Український науково-дослідний інститут медицини транспорту» Міністерства охорони здоров'я України було надіслано відповідачу претензії №507/11 від 17.12.2015 року, №508/11 від 17.12.2015 року щодо виконання розрахунків за договором №31605-2 від 16.05.2013 року, проте Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України вважає, що ці претензії були надіслані з порушенням норм чинного законодавства та строк дії договору вже закінчився, а отже виконавча дирекція Фонду не має правових підстав для їх розгляду та задоволення. (том 1, а.с. 82).

Крім того, як зазначалось вище, позивачем до апеляційної інстанції подано лист №349 від 26.09.2016 року Міністерства охорони здоров`я України ДП «Український медичний центр безпеки дорожнього руху та інформаційних технологій Міністерства охорони здоров`я України» в якому вказано, що подання на затвердження методичних рекомендацій наказом МОЗ України планується одночасно із затвердженням нового «Порядку медичного обслуговування водіїв транспортних засобів, що здійснюється перевезення пасажирів та вантажів».

Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині оплати вартості надання послуг по другому етапу, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, останній звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 384 000, 00 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що оскільки послуги в межах строку дії договору виконавцем не виконані, а замовник відмовився від оплати наданих послуг у зв'язку з тим, що останні надані виконавцем не в повному обсязі на думку відповідач та поза строком дії договору, не можуть бути прийняті судовою колегією та покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як вже встановлено судом, позивач листом №525/11 від 10.12.2014 року у відповідності п. 5.4. договору направив відповідачу для узгодження матеріали заключного звіту за Договором Розробка Методичних рекомендацій "Використання програмно-апаратного комплексу експрес аналізу функціонального стану водіїв підчас передрейсових оглядів, які залучаються до перевезення небезпечних вантажів та пасажирів". В додатках вищевказаного листа зазначено заключний звіт, акт приймання - передачі документації та акт приймання - передачі послуг за етапом №2.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Більше того, відповідач в судовому засіданні Київського апеляційного господарського суду 14.09.2016 року не заперечував факт отримання технічної рекомендації від позивача.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Позивач позбавлений повноважень щодо контролю, прискорення та будь - якого впливу на процес затвердження МОЗ України та їх реєстрації, оскільки зазначені роботи виконуються без участі виконавця за договором.

Колегія суддів також наголошує, що рішенням господарського суду Одеської області 06.08.2015 року у справі №916/1266/15-г за позовом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України до Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту про стягнення неустойки у сумі 4 713, 20 грн., штрафу за порушення зобов'язань в розмірі 6 900, 00 грн. та збитків в розмірі 306 000, 00 грн., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.10.2015 року було встановлено, що ненадання відповідачем послуг передбачених другим етапом договору №31605-2 від 16.05.2013 року, виникло в зв`язку з необхідністю виконання останнього пункту 1 підпункту 2.6 додаткової угоди №1 від 07.11.2013 року, який передбачає погодження відповідних робіт з Міністерством інфраструктури України та затвердження їх Міністерством охорони здоров'я Україна шляхом прийняття відповідного наказу. (том 1, а.с. 83-95).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів зазначає про те, що позивачем (виконавцем) своє зобов'язання, визначене договором виконано в повному обсязі, а докази того, що з вини виконавця сталася затримка щодо підготовки наказу МОЗ України про затвердження методичних рекомендацій в матеріалах справи відсутні.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги щодо імплементації розроблених позивачем методичних рекомендацій у відповідності до розроблюваних нормативно - правових актів щодо гармонізації національного законодавства з положеннями рамкової директиви Європейського співтовариства № 89/391/ЄЕС по запровадженню заходів щодо поліпшення безпеки і захисту здоров'я робітників на виробництві та у зв'язку з ратифікацією Україною 16.09.14 р. Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом умовами Договору не передбачені.

Отже, враховуючи те, що позивач вчинив всі необхідні дії по виконанню своїх зобов`язань за договором №31605-2 від 16.05.2013 року, проінформував Фонд про можливу затримку виконання договору, та як зазначалось раніше всі необхідні матеріали на вимоги МОЗ України було надано під час дії договору, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що у замовника відсутні підстави для відмови від прийняття виконаних робіт та оплати після їх виконання, а тому з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на користь Державного підприємства Український науково-дослідний інститут медицини транспорту Міністерства охорони здоров'я України підлягає стягненню заборгованість у розмірі 384 000, 00 грн.

Щодо вимог про стягнення витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 19 200, 00 грн. колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

В розумінні даних статей судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у статях 4, 13, 14, 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (клієнт) та Адвокатом Горецьким Олегом Васильовичем (надалі - адвокат) 18.02.2016 року було укладено договір №18-02/16-1 про надання правової допомоги адвокатом. (том 1, а.с. 96-98).

Відповідно до п. 1.1. якого, довіритель доручає, а повірений приймає доручення та зобов'язується провести усі необхідні дії по стягненню суми заборгованості з Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, що виникла на підставі неоплати наданих послуг за умовами договору №31605-2 від 16.05.2013 року.

Згідно з п. 1.2. договору повірений має право виконувати цей договорі особисто або залучати відповідних спеціалістів.

Згідно п. 3.1 вказаного Договору виплата винагороди повіреному за виконане доручення здійснюється довірителем шляхом перерахування відповідної суми на поточний банківський рахунок повіреного, що вказаний у п.7 договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору у редакції Додаткової угоди №30-03/16-1 гонорар за виконання цього доручення складає 19 200,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем (клієнт) та адвокатом було підписано акт про виконану роботу від 29.06.2016 року, відповідно до якого вбачається гонорар адвоката у розмірі 19 200, 00 грн. у якості оплати за надання правової допомоги згідно договору №18-02/16-1 від 18.02.2016. (том 1, а.с.245-247).

У матеріалах справи також міститься, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3756/10, виданого на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 25.09.2008 року № 175.(том 1, а.с.98).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи адвокат Горецький Олег Васильович приймав участь у судових засіданнях у якості представника позивача, надавав усні пояснення та відповідні заяви.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій (Пункт 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Таким чином, враховуючи те, що позивачем надано договір про надання правової дороги, підтверджено правовий статус адвоката, зважаючи на наявність доказів фактичного виконаної ним роботи, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про кваліфікацію зазначених Державним підприємством «Український науково-дослідний інститут медицини транспорту» Міністерства охорони здоров'я України судових витрат в якості витрат на оплату послуг адвоката в розумінні ст. 44 Господарського процесуального кодексу України.

Формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар, який повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром. Фактори, які можуть бути враховані при визначенні обґрунтованого розміру гонорару визначені, зокрема, ст. 28 Правил адвокатської етики.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об'єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи (п. 6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Проте, позивачем не надано суду доказів, які підтверджують розумність витрат на послуги адвоката та вартість почасової оплати послуг адвоката.

Враховуючи зазначене, беручи до уваги предмет позовних вимог, співрозмірність його із розміром адвокатських витрат, які відповідач зобов'язаний відшкодувати, та зважаючи на результати вирішення спору у даній справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі підлягають частковому задоволенню у розмірі 5 000, 00 грн.

Твердження скаржника про те, що під час прийняття оскаржуваного рішення суд першої інстанції не дотримався вимог процесуального закону, щодо повного та всебічного дослідження обставин справи, судова колегія вважає необґрунтованими та безпідставними, оскільки суд першої інстанції надав правову оцінку наявними у матеріалах справи доказами.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами ст. 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України на рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2016 року у справі №910/7396/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 30.06.2016 року у справі №910/7396/16 залишити без змін.

3. Справу №910/7396/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

В.В. Сулім