УХВАЛА

28 листопада 2016 року м.Харків Справа № 913/1100/16

Провадження №14/913/1100/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРЛАЙН», м. Василівка Запорізької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит», м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 91391 грн. 28 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Лісовицький Є.А.

При секретарі судового засідання Дохняк І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від відповідача: представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Суть спору: Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕРЛАЙН» (далі позивач) заявлена вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Ровенькиантрацит» (далі відповідач) заборгованості за договором поставки №63/14- 3РА від 24.01.2014 в загальному розмірі 87753 грн. 85 коп., з яких:

- 52260 грн. 00 коп. основний борг;

- 32401 грн. 20 коп. інфляційні втрати;

- 3092 грн. 65 коп. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 24.10.2016 розгляд справи №913/1100/16 відкладено на 28.11.2016 о 10 год. 00 хв.

Сторони у судове засідання 28.11.2016 не зявились, участь уповноважених представників не забезпечили, причини неявки суду не повідомили, витребувані судом документи не надали.

Від позивача на адресу суду надійшла заява №1511/1 від 15.11.2016 про збільшення розміру позовних вимог. В заяві позивач зазначив, що сума позовних вимог ним була розрахована станом на 03.10.2016 і становила 87753 грн. 85 коп., з яких: 52260 грн. 00 коп. - основний борг; 32401 грн. 20 коп. - інфляційні втрати; 3092 грн. 65 коп. - 3% річних.

Позивач просить суд збільшити розмір позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка станом на 28.11.2016 складає 91391 грн. 28 коп., з яких: 52260 грн. 00 коп. - основний борг; 35798 грн. 10 коп. - інфляційні втрати; 3333 грн. 18 коп. - 3% річних.

Суд прийняв зазначену заяву позивача до розгляду та розглядає збільшені позовні вимоги, оскільки заява не суперечить вимогам ст. 22 Господарського процесуального кодексу України та не змінює предмета та підстав позову.

Отже, предметом судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки №63/14-3РА від 24.01.2014 в загальному розмірі 91391 грн. 28 коп., з яких:

- 52260 грн. 00 коп. - основний борг;

- 35798 грн. 10 коп. - інфляційні втрати;

- 3333 грн. 18 коп. - 3% річних.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву №88 від 22.11.2016, в якому відповідач зазначив, що відповідно до умов Договору позивач зобов'язався передати у власність відповідача продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення в асортименті, кількості, строки, по ціні та з якісними характеристиками, погодженими Сторонами у Договорі та Специфікаціях, які є його невідємними частинами.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що поставка продукції провозиться партіями в асортименті, кількості, по цінам, з якісними характеристиками та у строки, погоджені Сторонами в Специфікаціях до Договору.

Пунктом 4.5 Договору Сторони встановили, що датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що розрахунок за поставлену продукцію відбувається шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки відповідної продукції, якщо інший строк та порядок оплати не обумовлено Сторонами в специфікаціях до Договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

В підтвердження постачання продукції за Договором позивачем надані копії видаткових накладних: №1025 від 16.07.2014, №1023 від 16.07.2014.

Відповідно до п.4.6 Договору обовязки постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки в асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками, узгодженими Сторонами, в договорі і специфікаціях до нього. Обовязки покупця вважаються виконаними з моменту прийняття і оплати поставленої продукції.

Згідно п.4.7 договору право власності на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від постачальника до покупця з дати поставки продукції.

Згідно із пунктом 4.3 договору постачальник зобов'язаний передати покупцю наступні документи: рахунок-фактуру; податкову накладну; видаткову накладну; відповідні товаросупровідні накладні (залізничну / товарно-транспортну накладну); сертифікат якості та/або паспорт; сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації); інструкцію (керівництво) з експлуатації ( в разі, якщо даний документ передбачено); технічну документацію, передбачену п.2.3 даного договору; декларацію про відповідність (якщо це встановлено технічним регламентом на відповідний вид продукції) - Документи постачальник зобов'язується надати покупцю разом з поставленою продукцією.

Як стверджує відповідач, Постачальником вищевказані документи Покупцю не надані.

Під час дії Договору між позивачем та Відповідачем виникнув спір щодо сплати вартості продукції.

На думку позивача, яка викладена ним в позовній заяві, строк на здійснення оплати за продукцію слід відраховувати від дати видаткової накладної.

Відповідач по іншому розуміє п. 4.5 Договору та вважає, що дата видаткової накладної не може вважатися датою поставки продукції, від якої відраховується строк на оплату, оскільки не підтверджена особистим підписом та датою, вказаними саме представником Постачальника в момент передачі ОСОБА_1, про що свідчать видаткові накладні №1025 від 16.07.2014 та №1023 від 16.07.2014, в яких не вказані дати отримання ОСОБА_1.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що між ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» та ТОВ «АЕРЛАЙН» виник спір у звязку з різним тлумаченням пункту 4.5 Договору відносно встановлення дати поставки продукції.

Правила тлумачення змісту правочину визначені в частинах 3, 4 статті 213 ЦК України, згідно яких при тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів.

Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими ч. 3 цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень.

Підставою для тлумачення судом угоди є наявність спору між сторонами угоди щодо її змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів тексту всієї угоди або її частини, що не дає змогу з'ясувати дійсним зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір.

Тобто, у розумінні наведених приписів, на вимогу однієї або двох сторін договору суд може постановити рішення про тлумачення змісту цього договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з'ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов'язки сторін, тлумачення слід розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.

Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Зазначені умови Специфікацій до Договору вказують на конкретний строк настання обовязку позивача по здійсненню розрахунку. Поставка продукції є неминучою подією, з настанням якої виникає обов'язок здійснити розрахунок.

Здійснюючи оцінку умов п 4.5 Договору та виходячи з буквального значення слів і понять даного пункту, відповідач вважає, що строк розрахунку за отриману ОСОБА_1 не повязаний з датою видаткової накладної, а пов'язаний з датою, вказаною саме представником Постачальника в момент передачі продукції.

Відповідач вважає, що прострочка виконання зобовязання з оплати повинна відраховуватись з дати, яку представник Покупця вкаже на видаткових накладних про приймання товару.

З доданих до позовної заяви видаткових накладних не вбачається такої дати.

Видаткова накладна є первинним документом, на підставі якого здійснюються записи в бухгалтерському обліку. Згідно п. 2.4. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затв. Наказом Мінфіну України № 88 від 24.05.1995) дата видаткової накладної є обовязковим реквізитом, а не датою здійснення господарської операції з поставки продукції.

Для розрахунку суми позову позивач використав не дату, яка повинна бути зазначена представником Покупця, а дату видаткової накладної, що не передбачено Договором.

Це тягне за собою відповідні правові наслідки, що полягають у наступному:

Відповідач посилається на норми ст. 251 ЦК України, якою передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія, чи подія, яка має юридичне значення. Початок перебігу строку, за ст. 253 ЦК України починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Відносно умов договору, а саме п. 4.5, це означає, що сторони визначили, що календарною датою початку строку на виконання грошового зобовязання буде дата, вказана представником Покупця на видатковій накладній.

На думку відповідача, у разі відсутності такої дати неможливо визначити певний період в часі, у відповідності зі ст.251 ЦК України, а отже і стверджувати, що відповідач не виконав зобовязання у строк, вказаний в договорі.

Відповідач також посилається на розяснення Вищого господарського суду України, Так, в абз. 3 п.1 Інформаційного листа від 17.07.2012 №01-06/928/2012 «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» роз'яснено, що перебіг строку виконання грошового зобовязання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором.

Також відповідач зазначає, що постачання ОСОБА_1 за вказаними Видатковими накладними не підтверджено товарно-транспортними накладними.

В звязку з відсутністю на видаткових накладних, доданих позивачем до позовної заяви, дати отримання продукції, відповідач вважає, що позивач по справі не довів належними та допустимими доказами дату поставки ОСОБА_1 та, як наслідок цього, у відповідача відсутнє порушення зобовязання по оплаті за цю ОСОБА_1.

Також у відзиві відповідач посилається на п.6.10 Договору, відповідно до якого спірні питання, не врегульовані шляхом переговорів, передаються на розгляд Господарського суду. Таким чином, сторони домовилися, що всі спірні питання будуть вирішуватись шляхом переговорів, тобто має місце досудове врегулювання спору.

Відповідно до ст. 5 ГПК України сторони застосовують заходи досудового врегулювання спору за домовленістю між собою. Відповідно до ст.6 ГПК України підприємства та організації, чиї права та законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав звертаються до нього з письмовою претензією. Претензія підписується повноважною особою підприємства та надсилається адресатові рекомендованим або цінним листом чи вручається під розписку. Але, всупереч умов договору, позивач не звернувся до відповідача з претензією з метою досудового врегулювання спору, що потягне за собою додаткові збитки для відповідача у вигляді витрат на судовий збір. Тому відповідач вважає, що позовні вимоги ТОВ «АЕРЛАЙН» в частині покладення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. на ТОВ «Ровенькиантрацит» взагалі є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню

З огляду на викладене, на думку відповідача, немає підстав вважати ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» боржником, що прострочив виконання зобовязання, оскільки позивачем не доведений належним чином факт порушення відповідачем строку на виконання грошового зобовязання, а також не проведено досудове врегулювання спору, передбачене умовами Договору. ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд відзив відповідача розглянув, прийняв до уваги та долучив до матеріалів справи.

Від відповідача також надійшло клопотання №87 від 22.11.2016. В клопотанні відповідач просить суд витребувати у позивача наступні документи, а саме:

1. Акти приймання-передачі документів визначених пунктом 4.3. Договору №63/14- ЗРА від 24.01.2014.

2. Видаткові накладні, що підтверджують поставку ОСОБА_1 з датою, вказаною Покупцем.

3. Докази підтвердження згоди Відповідача, щодо зміни строків поставки ОСОБА_1 за специфікацією №1/3 від 24.01.2014.

4. Докази досудового врегулювання спору.

В обґрунтування поданого клопотанні відповідач зазначив, що відповідно до умов п.1.1. Договору Постачальник зобовязується поставити у власність Покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (надалі - ОСОБА_1), в асортименті, кількості, в терміни за ціною та з якісними характеристиками, погодженими сторонами в Договорі і Специфікаціях, що є невідємними частинами вказаного Договору.

На виконання умов Договору сторони уклали Специфікацію №1/3 від 24.01.2014 та №2/3 від 07.07.2014 (надалі - Специфікації), відповідно до яких Постачальник зобовязався поставити у власність Покупця ОСОБА_1 зазначену в п. 1 Специфікації №2/3 в строк до 25.07.2014, а ОСОБА_1 зазначену в п.1 Специфікації №1/3 в строк до 31.01.2014.

Відповідно до п. 4.5. Договору датою поставки вважається дата, вказана представником Покупця на відповідних товаросупровідних документах, наданих Постачальником.

Позивач не надав до позовної заяви видаткову накладну, що підтверджувала б поставку ОСОБА_1 за Специфікацією, з відміткою дати поставки представником Покупця. Хоча сторони у Договорі обумовили, що датою поставки вважається дата вказана представником Покупця на видатковій накладній.

На підтвердження поставки позивач зобовязаний надати відповідачу за актом приймання-передачі, підписаним уповноваженими представниками сторін наступні товаросупровідні документи:

- рахунок-фактуру;

- податкову накладну;

- видаткову накладну;

- відповідні товаросупровідні накладні (залізнична (товарно-транспортна) накладна);

- сертифікат якості та/або паспорт; сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обов'язковій сертифікації).

- інструкцію (керівництво) з експлуатації (у випадку, якщо даний документ передбачений);

- технічну документацію, передбачену п.2.3. цього Договору;

- декларацію про відповідність (якщо це встановлено технічним регламентом на відповідний вид продукції) (п. 4.3. Договору).

Тобто, при укладанні Договору позивач та відповідач визначили обов'язок Постачальника при поставці ОСОБА_1 надати Покупцю за Актом приймання-передачі. підписаним уповноваженими представниками Сторін товаросупровідні документи передбачені п. 4.3. Договору.

При укладанні Специфікації №1/3 від 24.01.2014 Сторони погодили асортимент, кількість, строки, ціни та якісні характеристики ОСОБА_1, що поставляється. Стосовно строків поставки по Специфікації сторони дійшли згоди, що ОСОБА_1 повинна бути поставлена до 31.01.2014.

Відповідно до п. 8.2. Договору всі зміни та доповнення до цього Договору можуть бути внесені при згоді на це обох Сторін та оформлюється Додатковими угодами, що є невідємними частинами до цього Договору.

Виходячи зі змісту позовної заяви позивача ОСОБА_1 по Специфікації була поставлена 16.07.2014, у підтвердження чого позивач надає видаткову накладну, а отже з порушенням строку, що визначений у відповідній Специфікації.

Отже, позивач в односторонньому порядку змінив умови Договору відносно строку на поставку ОСОБА_1.

Відповідно до умов Договору, має місце досудове врегулювання спору, що регулюється Розділом 2 Господарського процесуального кодексу України.

Суд клопотання відповідача розглянув та відхилив, з наступних підстав.

Як зазначає відповідач, він не отримував від позивача документів, визначених п. 4.3 договору поставки №63/14-3РА від 24.01.2014, отже і акти приймання-передачі документів не складались.

Позивачем вже надані до справи видаткові накладні на поставку продукції і вони без додатково вказаної відповідачем дати.

Відповідач заперечує свою згоду на зміну строків поставки за специфікацією від 24.01.2014, позивач не зазначав про таку зміну, тому відсутні підстави для витребування не існуючих документів.

Крім того, пунктом 6.10 Договору передбачено, що спірні питання, які не врегульовані шляхом переговорів, передаються на розгляд Господарського суду. Тобто Договором не передбачено обовязковість досудового врегулювання спору, тому відсутні підстави витребувати у позивача докази досудового врегулювання спору.

У звязку з необхідністю витребувати додаткові документи, вирішити спір по суті у даному судовому засіданні не вбачається можливим, тому розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст. ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Розгляд справи відкласти на 12.12.2016 о 10 год. 00 хв.

2. Судове засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Луганської області за адресою: м. Харків, проспект Науки, 5, каб. 205. /суддя Лісовицький Є.А./.

3. Зобовязати позивача надати:

- письмові пояснення з документальним підтвердженням та нормативним обґрунтуванням щодо відзиву на позов;

- провести з відповідачем звірення розрахунків за позовом на день розгляду справи, за результатами скласти акт з зазначенням посад, прізвищ, осіб, які підписують акт та скріплений печатками підприємств, акт звірення надати у судове засідання;

- докази погашення заборгованості відповідачем (якщо таке має місце).

4. Зобовязати відповідача надати:

- прийняти участь у звіренні розрахунків з позивачем в порядку, визначеному цією ухвалою, з наданням необхідних документів;

- скласти свій акт звірення розрахунків;

- докази погашення заборгованості (якщо таке має місце, оригінали відповідних платіжних документів - для огляду у судовому засіданні, належним чином засвідчені копії до матеріалів справи).

Звертаємо увагу учасників судового процесу, що всі копії документів, що додаються до матеріалів справи та довіреності представників сторін повинні бути належним чином засвідчені відповідно до вимог п. 2 ст. 36 ГПК України. Крім того, п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2003) передбачено, що відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії; засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Суд вважає за необхідне попередити сторони, що за не надіслання витребуваних судом документів, за ухилення від вчинення дій, покладених судом на сторони, на підставі п.5 ст.83 Господарського процесуального кодексу України з них може бути стягнутий штраф.

Явка у судове засідання повноважних та компетентних представників учасників процесу на їх розсуд.

Суддя Є.А. Лісовицький