ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 листопада 2016 р. Справа № 918/1003/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг"

до відповідача 1 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача 2 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради

про усунення перешкод в користуванні власністю та припинення незаконної забудови

В засіданні приймали участь:

Від позивача : не з'явився.

Від відповідача 1: ОСОБА_3 (договір б/н від 28.09.2016р.).

Від відповідача 2: ОСОБА_3 (договір б/н від 28.09.2016р.).

Від третьої особи : не з'явився.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю, а саме нежитловим приміщенням Торгіведьно-розважального комплексу "Злата-Плаза", що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом припинення будівництва, реконструкції Кафе-бару-клуб "Джем", що знаходиться по АДРЕСА_1 та приведення його до попереднього стану.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що фасад ТЦ "Злата Плаза" з південно-західної частини виконано у "віражному стилі" з можливістю огляду парку Молоді, Краєзнавчого музею. Підпорядковуючись цій концепції на першому поверсі розміщено заклад громадського харчування Підприємства з іноземними інвестиціями "МакДональдз Юкрейн Лтд" площею 454,4 кв.м., на другому поверсі розміщено заклади громадського харчування площею 420,0 кв.м., на третьому поверсі на площі 170 кв.м. розміщено навчальний цент ТМ "Helen Doron Early English". Вказує, що це всі діючі об'єкти підприємницької діяльності, для яких оглядові фасади грають ключову роль в маркетинговій концепції, перекриття оглядовості фасаду впливає на комфортність відвідування, тягне за собою прямі збитки для суб'єктів господарювання. Вказує, що ТЦ "Злата Плаза" з новим архітектурним рішенням фасадів та реконструйований майдан Короленка виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг" та відкриті для відвідувачів з 16 квітня 2010 року і вже понад 6 років стали окрасою міста та улюбленим місцем відпочинку громади міста. Стверджує, що влаштування добудови буде закривати фасад торгового центру, перекриватиме візуальну доступність на історичну пам'ятку "Краєзнавчий музей", стане перешкодою на транзитній зоні між майданом Короленка та бульваром парку Молоді. Вказує, що видані відповідачу Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки також порушують авторські права автора проекту, визначені управлінням містобудування та архітектури щодо комплексної реконструкції "Будинку Одягу" та майдану Короленка.

Крім того, посилаючись на Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011р. №109 та Закону України "Про будівельні норми" стверджує, що будівельні роботи з реконструкції Кафе-бару-клуб "Джем" здійснюються відповідачем незаконно.

Ухвалою суду від 26.09.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження, справу призначено до слухання на 13.10.2016р.

Крім того, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.09.2016р. було задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг" про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову, шляхом заборони Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам здійснювати будівельні роботи з будівництва (реконструкції) Кафе-бару-клубу "Джем", що знаходиться за адресою АДРЕСА_1-А до набрання рішенням Господарського суду Рівненської області законної сили.

13.10.2016р. представник відповідача, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав відзив на позовну заяву в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. Вказує, що підставою для подання негаторного позову є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним цих повноважень розпорядження або користування належним йому майном. Вказує, що однією з умов подання негаторного позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Стверджує, що позивач не вказав, які саме перешкоди вчиняє відповідач у здійсненні позивачем повноважень розпорядження та користування належним йому ТЦ "Злата Плаза", тобто яким чином виконання відповідачем будівельних робіт з реконструкції вже існуючого об'єкта створює перешкоди по здійсненню цих повноважень.

25.10.2016р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг", через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради.

Суд зазначає, що відповідно до п.1 ст. 27 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Ухвалою суду від 25.10.2016р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, розгляд справи відкладено на 10.11.2016р.

10.11.2016р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг", через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав клопотання про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2.

У відповідності до ст. 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Ухвалою суду від 10.11.2016р. залучено до участі у справі співвідповідача Фізичну особу-підприємця ОСОБА_2, розгляд справи відкладено на 22.11.2016р.

22.11.2016р. представник позивача, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, в обґрунтування позовних вимог подав додаткові письмові пояснення, в яких вказує, що приміщення Торгівельно-розважального комплексу "Злата Плаза" та Кафе-бар-клуб "Джем" мають спільний фундамент який являється однією суцільною конструкцією. Планування спільних проектних рішень не передбачало в майбутньому здійснювати реконструкцію приміщень шляхом збільшення їх площі та навантаження на існуючі конструкції фундаменту. На думку позивача, здійснення реконструкції шляхом добудови декількох поверхів можуть негативно відобразитись на міцності споруди Торгівельно-розважального комплексу "Злата Плаза", що призведе чи може призвести до його руйнації та пошкодження.

22.11.2016р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг", через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав клопотання про залучення до участі у справі третьої особи Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області. Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання за безпідставністю та необґрунтованістю, оскільки наведені відповідачем мотиви не свідчать про те, що дане рішення може вплинути на права та обов'язки вказаної особи.

Крім того, 22.11.2016р. представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг", через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, подав клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Розглянувши клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, суд дійшов висновку про те, що вищезазначене клопотання є необґрунтованим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами необхідності призначення судової будівельно-технічної експертизи у даній справі та спрямоване на затягнення розгляду даної справи, у зв'язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

В судовому засіданні 22.11.2016р. представник відповідачів заперечив проти позовних вимог за підстав вказаних у відзиві на позов.

Позивач та третя особа не забезпечили явку уповноважених представників в судове засідання призначене на 22.11.2016р., хоча належним чином були повідомлені про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Суд вбачає, що відповідно до статті 75 ГПК України наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду позовної заяви без участі представників позивача та третьої особи.

В результаті розгляду матеріалів справи, господарський суд:

ВСТАНОВИВ:

Згідно витягу з ЄДРПОУ ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 25.01.1994р.

Згідно витягу з ЄДРПОУ ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець 04.10.2005р.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 знаходиться в користуванні Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 підставі укладеного між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Рівненською міською радою договору оренди від 21.06.2011р. Вказаний договір оренди зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Рівному 20.10.2011р. за №00203.

Як свідчать матеріали справи, приміщення закладу громадського харчування Кафе-бар-клубу "Джем", що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належало Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_2, виданого 28.12.2011р. Виконавчим комітетом Рівненської міської ради. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проведена Реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції Рівненської області в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.02.2013р. (індексний номер витягу 341502, за номером запису про право власності 101656, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: НОМЕР_1).

В подальшому між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 17.06.2015р. укладено договір дарування нежитлового приміщення, у відповідності до умов якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв в дар належне ОСОБА_1 приміщення закладу громадського харчування, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Вказаний договір посвідчено приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В. та зареєстровано в реєстрі за №1078. У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 29.09.2016р. право приватної власності на приміщення закладу громадського харчування, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2.

18.06.2015р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір про спільну діяльність, метою якого є реконструкція з надбудовою закладу громадського харчування з влаштуванням літнього майданчику та тераси по АДРЕСА_1 в місті Рівному.

Судом встановлено, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2016р. у справі № 569/9732/15-а було зобов'язано управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради розглянути у встановленому порядку заяву ОСОБА_1 від 04.06.2015р. (про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для реконструкції з надбудовою закладу громадського харчування, з влаштуванням літнього майданчику та тераси по АДРЕСА_1 в місті Рівному) з доданими до неї документами та прийняти і надати йому за результатами такого розгляду відповідне рішення, прийняте відповідно до Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011р. № 109, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.07.2011р. за № 912/19650 та Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" з урахуванням встановлених судом обставин.

21.06.2016р. управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_1 були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для реконструкції з надбудовою закладу громадського харчування, з влаштуванням літнього майданчику та тераси по АДРЕСА_1 в місті Рівному.

24.06.2016р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Замовник) та Товариство з обмеженою відповідальністю "Архіпроектбуд" (Підрядник) уклали договір на виконання проектних робіт №1-6, відповідно до п. 1.1. якого замовник доручив, а підрядник зобов'язався виконати робочий проект по реконструкції з надбудовою закладу громадського харчування з влаштуванням літнього майданчику та тераси на АДРЕСА_1 в місті Рівному.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Архіпроектбуд" виконано робочий проект "Реконструкція з надбудовою закладу громадського харчування з влаштуванням літнього майданчику на АДРЕСА_1 в місті Рівному" та листом №9 від 25.08.2016р. направлено його Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 для розгляду.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 16.08.2016р. за №РВ65 зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області.

Як свідчать матеріали справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 та Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, а саме нежитловим приміщенням Торгівельно-розважального комплексу "Злата-Плаза", що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом припинення будівництва реконструкції Кафе-бару-клуб "Джем", що знаходиться по АДРЕСА_1 та приведення його до попереднього стану.

Зокрема, позивач вказує, що приміщення Тторгівельно-розважального комплексу "Злата Плаза" та Кафе-бар-клуб "Джем" мають спільний фундамент який являється однією суцільною конструкцією. Планування спільних проектних рішень не передбачало в майбутньому здійснювати реконструкцію приміщень шляхом збільшення їх площі та навантаження на існуючі конструкції фундаменту. На думку позивача, здійснення реконструкції шляхом добудови декількох поверхів можуть негативно відобразитись на міцності споруди Торгівельно-розважального комплексу "Злата Плаза", що призведе чи може призвести до його руйнації та пошкодження.

Зазначає, що фасад ТЦ "Злата Плаза" з південно-західної частини виконано у "віражному стилі" з можливістю огляду парку Молоді, Краєзнавчого музею. Підпорядковуючись цій концепції на першому поверсі розміщено заклад громадського харчування Підприємства з іноземними інвестиціями "МакДональдз Юкрейн Лтд" площею 454,4 кв.м., на другому поверсі розміщено заклади громадського харчування площею 420,0 кв.м., на третьому поверсі на площі 170 кв.м. розміщено навчальний цент ТМ "Helen Doron Early English". Вказує, що це всі діючі об'єкти підприємницької діяльності, для яких оглядові фасади грають ключову роль в маркетинговій концепції, перекриття оглядовості фасаду впливає на комфортність відвідування, тягне за собою прямі збитки для суб'єктів господарювання. Вказує, що ТЦ "Злата Плаза" з новим архітектурним рішенням фасадів та реконструйований майдан Короленка виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг" та відкриті для відвідувачів з квітня 2010 року і вже понад 6 років стали окрасою міста та улюбленим місцем відпочинку громади міста. Стверджує, що влаштування добудови буде закривати фасад торгового центру, перекриватиме візуальну доступність на історичну пам'ятку "Краєзнавчий музей", стане перешкодою на транзитній зоні між майданом Короленка та бульваром парку Молоді. Вказує, що видані відповідачу Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки також порушує авторські права автора проекту, визначені управлінням містобудування та архітектури щодо комплексної реконструкції "Будинку Одягу" та майдану Короленка.

Крім того, посилаючись на Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011р. №109 та Закону України "Про будівельні норми" стверджує, що будівельні роботи з реконструкції кафе-бару-клуб "Джем" здійснюються відповідачем незаконно.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідачів, встановивши обставини справи і давши їм правову оцінку, господарський суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно приписів ч. 1, 2, 3 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 2 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України). Непорушність права приватної власності і недопущення протиправного позбавлення власності визначено також серед конституційних основ правопорядку у сфері господарювання (ч. 2 ст. 5 Господарського кодексу України).

Об'єктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст. 179 Цивільного кодексу України).

Майном, згідно із ст. 190 Цивільним кодексом України, як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

За ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Відповідно рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При негаторному позові, власник, який звертається за захистом, зберігає майно у своєму володінні. Права та інтереси власника можуть бути порушені і в тих випадках, коли майно не вибуває з його володіння, але треті особи створюють перешкоди у користуванні чи розпорядженні майном. У таких випадках власник може захистити своє право власності від порушень (не пов'язаних із позбавленням права володіння).

Формула негаторного позову має такий вигляд: власник має право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були пов'язані з позбавленням права володіння.

Тобто негаторний позов - це позов володіючого власника до будь-якої особи про усунення перешкод, які вона створює у користуванні чи розпорядженні майном.

Негаторний позов характеризується такими ознаками:

1) на відміну від віндикаційного позову, власник, який звертається за захистом, зберігає майно у своєму володінні. Порушення права власності полягає найчастіше у тому, що треті особи створюють власникові певні перешкоди у користуванні належним йому майном (будинком, автомобілем, земельною ділянкою тощо), або внаслідок певних обставин власник не може фактично розпоряджатися належним йому за законом майном, маючи це майно у своєму володінні.

З негаторним позовом може звертатися як власник, так і титульний володілець, причому останній - як проти третіх осіб, так і проти власника.

2) власник має право вимагати усунення порушення його прав, якщо дії третіх осіб мають неправомірний характер.

Негаторний позов пред'являється у випадках, коли власник має своє майно у володінні, але дії інших осіб перешкоджають йому вільно його використовувати або розпоряджатися ним. Характерною ознакою негаторного позову є протиправне вчинення третьої особою перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження та користування належним йому майном.

Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що прешкоджають йому належним чином користуватися і розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користуватися і розпоряджатися майном та факти, які підтвержують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення цих правомочностей.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (частина 2 статті 16 Кодексу).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, під способами захисту прав слід розуміти заходи, прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб'єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач стверджує, що відповідачі у справі чинять перешкоди у користуванні вказаними приміщенням Торгівельно-розважального комплексу "Злата Плаза" і на цій підставі просить суд усунути перешкоди у користуванні належним йому майном шляхом припинення будівництва, реконструкції Кафе-бару-клубу "Джем", що знаходиться по АДРЕСА_1.

Проте, жодних належних та допустимих доказів порушення чи не визнання прав позивача з боку відповідачів, суду не подано. Не встановлено факту порушення права позивача і під час судового розгляду справи, а присутній в судових засіданнях представник відповідачів, заперечив проти позову, зазначивши, що відповідачі жодним чином не чинять перешкоди у користуванні приміщенням, а роботи з реконструкції Кафе-бару-клубу "Джем" здійснюються у відповідності до норм чинного законодавства.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" (надалі - Закон) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

У відповідності до ст. 8 Закону планування територій здійснюється на державному, регіональному та місцевому рівнях відповідними органами виконавчої влади, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування. Планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Відповідно до ст. 26 Закону, забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва. Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів;

6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Закону основними складовими вихідних даних є:

1) містобудівні умови та обмеження;

2) технічні умови;

3) завдання на проектування.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 1 Закону містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

У відповідності до ч.ч. 2, 4, 5 ст. 29 Закону фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір шодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об'єкта будівництва.

Спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури визначає відповідність намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Розгляд заяви і надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх наданні здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури протягом семи робочих днів з дня реєстрації заяви.

Рішення про відмову у наданні містобудівних умов та обмежень приймається у разі невідповідності намірів щодо забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні.

Порядок надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011р. № 109 (надалі - Порядок), визначає процедуру надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст.

Згідно п. 1.2 цього Порядку містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Відповідно до п. 2.1 даного Порядку містобудівні умови та обмеження є основною складовою вихідних даних.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Пунктом 2.2 Порядку встановлено, що для отримання містобудівних умов та обмежень до заяви замовником додаються:

засвідчена в установленому порядку копія документа про право власності (користування) земельною ділянкою;

ситуаційний план (схема) щодо місцезнаходження земельної ділянки (у довільній формі);

викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000;

кадастрова довідка з містобудівного кадастру (у разі наявності);

черговий кадастровий план (витяг із земельного кадастру - за умови відсутності містобудівного кадастру);

фотофіксація земельної ділянки (з оточенням);

містобудівний розрахунок з техніко-економічними показниками запланованого об'єкта будівництва.

Згідно з п. 2.4. Порядку розгляд заяви, надання містобудівних умов та обмежень або прийняття рішення про відмову у їх видачі здійснюються спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури у порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Підставою для відмови у видачі містобудівних умов та обмежень є невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Як вже зазначалось, 21.06.2016р. Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_1 були видані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для реконструкції з надбудовою закладу громадського харчування, з влаштуванням літнього майданчику та тераси по АДРЕСА_1 в місті Рівному.

Отже, видача Управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_1 містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для реконструкції з надбудовою закладу громадського харчування, з влаштуванням літнього майданчику та тераси по АДРЕСА_1 в місті Рівному свідчить про повну відповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні.

Судом також встановлено, що постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 02.11.2016р. у справі №569/10819/16-а відмовлено в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг" до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 про скасування містобудівних умов та обмежень.

Крім того, Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 16.08.2016р. за №РВ65 зареєстровано Декларацію про початок виконання будівельних робіт в Управлінні Державної архітектурно-будівельної інспекції у Рівненській області.

Таким чином, твердження Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг" про незаконність реконструкції кафе-бару-клуб "Джем", що знаходиться по АДРЕСА_1 є необґрунтованим та спростовані матеріалами справи. Викладене свідчить про недоведеність позовних вимог та відсутність підстав для задоволення позову.

Статтями 33 та 34 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

У зв'язку з вищевикладеним, господарський суд відмовляє у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма-Одяг" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, а саме нежитловим приміщенням торгіведьно-розважального комплексу "Злата-Плаза", що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 шляхом припинення будівництва реконструкції кафе-бару-клуб "Джем", що знаходиться по АДРЕСА_1 та приведення його до попереднього стану повністю.

Статтею 68 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення. Питання про скасування заходів до забезпечення позову може бути розглянуто господарським судом без виклику сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, за загальним правилом, вжиті ухвалою господарського суду заходи до забезпечення позову можуть бути скасовані на підставі приписів статті 68 Господарського процесуального кодексу України у випадку, зокрема, якщо відпала потреба у забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене господарський суд скасовує заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду від 26.09.2016р. у справі №918/1003/16.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача у справі.

Керуючись ст. 33, 34, 43, 49, 68, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Рівненської області від 26.09.2016р. у справі №918/1003/16.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення підписане суддею "29" листопада 2016р.

Суддя Горплюк А.М.