УХВАЛА

04.10.2016Справа № 910/28136/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Китеж";

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прагма Т";

про стягнення 62068 грн.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Колода Д.І., директор;

Від відповідача: Лєдяев С.Ю., представник, довіреність б/н від 25.03.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2015 року у справі №910/28136/15 залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року задоволений позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Китеж" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прагма Т"; за рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача 59 800,00 грн. заборгованості; в іншій частині у позові відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись із прийнятими у даній справі судовими рішеннями, звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив рішення та постанову скасувати і справу направити на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.08.2016 року у справі № 910/28136/15 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Прагма Т" задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2016 року та рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2015 року у справі №910/28136/15 скасовано і справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 29.08.2016 року № 04-23/1801 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2016 року, справа № 910/28136/15 передана для розгляду судді Мандриченку О. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.08.2016 р. прийнято справу № 910/28136/15 до свого провадження та призначено слуханням.

Предметом даного спору є вимога позивача про стягнення з відповідача 59 800,0 грн., сплачених позивачем відповідачу за сталь марки 65 Г.

В обґрунтування підстав позову, позивач посилається на те, що на виконання договору, укладеного у простій формі, позивач перерахував відповідачу 59 800,00 грн. за сталь марки 65 Г, яку відповідач мав поставити позивачу. Проте, поставлена відповідачем позивачу сталь, по-перше, не відповідає розмірам, які необхідні позивачу, по-друге, експертизою установлено, що поставлена позивачем сталь не є сталлю марки 65 Г.

Скасовуючи судові рішення попередніх інстанцій, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 17.08.2016 року у справі № 910/28136/15 наголошує на тому, що суди попередніх інстанцій не дослідили та не встановили, чи відповідає акт №1/08 (на який послалися суди в обґрунтування висновків про факт виявлення продукції невідповідної якості) вимогам, що містяться в Інструкції. Cудами допущено порушення ст. 43 ГПК України щодо дослідження доказів, а саме: суди послалися на те, що платіжним дорученням підтверджується оплата позивачем сталі - лист 1.2. ст. 65Г розміром 1010 на 2000, в той час як фактично було поставлено сталь розміром 1250 на 2500, що підтверджується сертифікатом якості. В той же час, суди не зазначили, в якому платіжному дорученні, що міститься в матеріалах справи, підтверджується замовлений та оплачений позивачем товар - сталь, саме розміром 1010 на 2000, оскільки наявне в матеріалах справи платіжне доручення не містить таких даних. При цьому, судами попередніх інстанцій достеменно не встановлено, якими доказами позивач доводить замовлення у відповідача сталі саме розміром 1010 на 2000. суди попередніх інстанцій, роблячи висновок на підставі акту №1/08 від 14.08.2015 про направлення зразків сталі, отриманого від відповідача на аналіз та встановлення марки сталі, знову ж таки, не дослідили, чи відповідає цей акт вимогам, що ставляться в Інструкції до актів про відбір зразків (проб) продукції та направлення її на аналіз; так само, не досліджувалося питання направлення відповідачу відібраного зразка сталі, який передавався на аналіз позивачем, а також, залишення відповідного зразка в самого позивача, як того вимагають положення Інструкції. Тобто, поза дослідженням судів залишилось достеменне встановлення факту, чи саме поставлену відповідачем позивачу сталь направляв останній на аналіз.

Відповідно до чинного законодавства України суд вирішує спір та встановлює істину на основі всебічного з'ясування всіх суттєвих моментів спірних правовідносин та об'єктивного дослідження фактичних даних, що визначають наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін (ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Закон України "Про статус суддів").

Згідно з ч. 1 ст. 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши правові позиції сторін, суд дійшов висновку, що для всебічного та об'єктивного з'ясування спірних правовідносин у справі № 910/28136/16, а також юридичної оцінки достеменності посилань позивача і відповідача, необхідним є призначення у справі судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2016 р. у справі № 910/28136/15 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Як визначено пунктом 1 частини 2 статті 79 ГПК України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Враховуючи вищезазначені обставини, господарський суд вважає за необхідне провадження у даній справі зупинити.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 79, 86 ГПК України, господарський суд,-

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі № 910/28136/15 до закінчення проведення судової експертизи, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Суддя О.В. Мандриченко