РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016Справа № 910/17476/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз"

про стягнення 18 632 875 грн 20 коп.

Представники сторін:

від позивача Петрук С.О.- представник за довіреністю

Левшун Р.В.- представник за довіреністю

від відповідача Бакулін О.Ю. - представник за довіреністю

від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Некрасов Д.А. - представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22.09.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" про стягнення 18 640 393 грн 46 коп. заборгованості за договором на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015, в тому числі: заборгованістьза поставлений природний газ у розмірі 14 955 000 грн 00 коп., штраф у розмірі 1 495 600 грн 00 коп., пеня в розмірі 1 991 188 грн 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 26 376 грн 79 коп. та 3 % річних в розмірі 172 328 грн 28 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати отриманого за період з березня по червень 2016 року товару, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати отриманого товару у розмірі 14 955 000 грн 00 коп., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано штраф у розмірі 1 495 600 грн 00 коп., пеню в розмірі 1 991 188 грн 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 26 376 грн 79 коп. та 3 % річних в розмірі 172 328 грн 28 коп.

22.09.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" надійшла заява про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 порушено провадження у справі № 910/17476/16, розгляд справи призначений на 17.10.2016.

17.10.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, відзив на позовну заяву та клопотання про призначення експертизи.

17.10.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла довідка про залишкову суму боргу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 розгляд справи відкладено на 14.11.2016, у зв'язку із залученням до участі у справі Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

18.10.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заява про долучення документів до матеріалів справи та заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд сятгути з відповідача заборгованість у розмірі 14 955 001 грн 00 коп., пеню в розмірі 1 991 188 грн 00 коп., штраф у розмірі 1 475 500 грн 10 коп., 3 % річних у розмірі 172 328 грн 28 коп., інфляційні втрати в розмірі 18 858 грн 43 коп.

11.11.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заява про долучення документів до матеріалів справи та додаткові пояснення.

14.11.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 розгляд справи відкладено на 22.11.2016, у зв'язку із необхідністю виклику в судове засідання для дачі пояснень спеціаліста ЦДД Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз".

17.11.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

22.11.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення щодо фізично-хімічних показників природного газу.

У судове засідання 22.11.2016 з'явились представники сторін та третьої особи та надали пояснення по суті спору. Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 18 632 875 грн 20 коп., в тому числі: заборгованість у розмірі 14 955 001 грн 00 коп., пеню в розмірі 1 991 188 грн 00 коп., штраф у розмірі 1 475 500 грн 10 коп., 3 % річних у розмірі 172 328 грн 28 коп., інфляційні втрати в розмірі 18 858 грн 43 коп.

Відповідно до частини 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Враховуючи рекомендації, викладені у пункті 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Таким чином, суд приймає збільшення позовних вимог та розглядає вимоги позивача про стягнення з відповідача 18 632 875 грн 20 коп.

Представник відповідача підтримав заявлене через відділ діловодства клопотання про призначення експертизи щодо визначення відповідності фізико-хімічних показників природного газу, який видобувається та подається на точках входу в газотранспортну систему України позивачем, вимогам якості, визначеним Кодексом газотранспортної системи, та щодо визначення вартості поставленого позивачем природного газу в спірний період з урахуванням відповідності якості природного газу вимогам Кодексу газотранспортної системи.

Відповідно до частини 1 статті 41 Господарського процесуального кодексу України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судом враховано рекомендації, викладені в пункті 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 4 від 23.03.2012 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" стосовно того, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

В судовому засіданні 22.11.2016 було надано пояснення спеціаліста ЦДД Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", що з'явився на вимогу ухвали суду, а саме щодо можливості проведення судової експертизи за клопотанням відповідача.

Суд, розглянувши клопотання про призначення судової експертизи, з урахуванням пояснень спеціаліста ЦДД Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", вважає, що призначення експертизи у даній справі не вплине на вирішення спору, який виник між сторонами, а вирішення питань, запропонованих позивачем на дослідження експерта, не встановлюватимуть фактичних даних, що входять до предмета доказування у даній справі, у зв'язку з чим, клопотання відповідача про признання експертизи задоволенню не підлягає.

Також, представник відповідача надав пояснення по суті спору, відповідно до якого заперечує проти заявлених позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

У судовому засіданні 22.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

17.12.2015 між Спільним підприємством "Полтавська газонафтова компанія" (продавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (покупець за договором) укладено договір на поставку природного газу № 171203, відповідно до умов якого продавець постачає покупцю газ протягом періоду з 01.01.2016 по 31.12.2016 включно, а покупець приймає газ у продавця і сплачує вартість газу, як визначено даним договором.

Відповідно до пункту 10.1 договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання та діє до повного виконя сторонами всіх обов'язків за цим договором.

Згідно з пунктом 3.2 договору обсяг газу, що поставляється продавцем покупцеві за цим договором у кожному календарному місяці визначається у додатковій угоді, що укладається між сторонами не пізніше 20-го числа місяця, що передує місяцю поставки.

Обсяг газу, що поставляється згідно договору, засвідчується в акті поставки газу, що підписується сторонами (пункт 3.5 договору).

У відповідності до пунктів 3.7 та 3.8 договору сторони погодили, що якість газу, що постачається згідно договору, має відповідати ГОСТу 5542-87 "Газы горючие природные для промышленного ы коммунально-бытового назначения. Технические условия". Визначення якості проводиться відповідно до загальної практики в нафтогазовій промисловості України. Параметри газу, який постачається мають відповідати параметрам газу, що знаходиться в системі газопроводів України.

Пунктом 3.10 договору сторони погодили, що акт поставки газу складається і підписується продавцем і покупцем на підставі фактичного балансу розподілу природного газу продавця в НАК "Нафтогаз України" та ЦДД ПАТ "Укртрансгаз" не пізніше 8 календарних днів після завершення відповідного місяця поставки газу. Продавець і покупець підписують акт поставки газу в двох примірниках, який датується останнім днем місяця поставки.

Відповідно до пункту 3.13 договору газ вважається належним чином поставленим продавцем і прийнятим покупцем після підписання сторонами акту поставки газу.

Згідно з пунктом 5.1 договору всі платежі за цим договором здійсню ються покупцем продавцеві в національній грошовій одиниці України на розрахунковий банківський рахунок продавця, вказаний у статті 11 цього договору, або на будь-який інший розрахунковий рахунок в Україні, про реквізити якого продавець зобов'язаний своєчасно повідомити покупця, з описом платежу: "Оплата за газ, поставлений у місяці 20.. р. згідно договору від _ 20 року і рахунку-фактури №_ від покупець зобов'язаний сплатити суму, виставлену у рахунку-фактурі, у пов ному обсязі на розрахунковий банківський рахунок продавця.

Продавець надає покупцю рахунок-фактуру по факсу і електронній пошті, які вказані у статті 11 цього договору для здій снення передплати місячного обсягу газу по 21 число місяця включно, що передує місяцю поставки. Покупець здійснює стові дсоткову передплату місячного обсягу газу, якщо інше не передбачено додатковою уго дою до цього договору, протягом трьох бан ківських днів з дня одержання від продавця рахунку-фактури але не пізніше 24 числа місяця включно, що передує місяцю поста вки.

Додатковими угодами № 1 від 17.12.2015, № 2 від 18.01.2016 та № 3 від 18.02.2016 до договору на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015 сторони погодили: постачання газу в січні 2016 року в об'ємі 6 000 000 м3 ціна якого складає 6 720 грн 00 коп. без ПДВ за 1000 м3 зі здійснення стовідсоткової оплати обсягу газу до 17.02.2016 включно; постачання газу в лютому 2016 року в об'ємі 5 000 000 м3 ціна якого складає 6 600 грн 00 коп. без ПДВ за 1000 м3 зі здійснення стовідсоткової оплати обсягу газу до 30.03.2016 включно; постачання газу в березні 2016 року в об'ємі 3 000 000 м3 ціна якого складає 6 540 грн 00 коп. без ПДВ за 1000 м3 зі здійснення стовідсоткової оплати обсягу газу до 22.04.2016 включно.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб'єктами господарювання товарів не господарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

У відповідності до норм частини 1 та частини 2 статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015 позивачем протягом березня - червня 2016 року було передано, а відповідачем прийнято природний газ на загальну 105 190 002 грн 00 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016, від 31.05.2016 та від 30.06.2016, накладними № 82 від 31.0.2016 на суму 40 320 000 грн 00 коп., № 244 від 31.03.2016 на суму 19 620 000 грн 00 коп., № 330 від 30.04.2016 на суму 6 660 000 грн 00 коп., № 449 від 31.05.2016 на суму 2 850 000 грн 00 коп. та № 538 від 30.06.2016 на суму 1 400 001 грн 00 коп., а також виставленими позивачем рахунками-фактурами № 429 від 24.12.2015, № 440 від 20.01.2016, № 450 від 18.02.2016, № 470 від 18.03.2016, № 477 від 21.04.2016, № 503 від 20.05.2016.

У зв'язку з непідписанням між сторонами додаткових угод договору на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015 щодо обсягу та вартості постачання природного газу протягом березня - червня 2016 року, у правовідносинах з постачання природного за квітень-червень 2016 року сторони керувалися положеннями договору та чинного законодавства. Ціна газу визначена рахунками-фактурами, актами приймання-передачі природного газу та накладними, строк оплати визначається у відповідності до пункту 5.2 договору.

Судом встановлено, що покупець в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з повної та своєчасної оплати, поставленого позивачем товару, з зв'язку з чим в останнього, станом на день подання позову, виникла заборгованість перед постачальником за отриманий за період з березня по червень 2016 року природний газ у розмірі 14 955 001 грн 00 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати отриманого природного газу на суму 14 955 001 грн 00 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо невідповідності природного газу, який видобувається позивачем, подається в газотранспортну систему України та був проданий відповідачу, вимогами якості визначеним в Кодексі газотранспортної системи, зокрема щодо вмісту метану, не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 673 Цивільного кодексу України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам (частини 4 статті 673 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 678 Цивільного кодексу України покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Приписами частини 2 статті 678 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом (частина 4 статті 678 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 679 Цивільного кодексу України, продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.

Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили (частина 2 статті 679 Цивільного кодексу України).

Частиною 7 статті 269 Господарського кодексу України передбачено, що у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Заперечень щодо факту поставки товару (природного газу) за актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, від 29.02.2016, від 31.03.2016, від 30.04.2016, від 31.05.2016 та від 30.06.2016 відповідачем не надано. Крім того вказані акти були підписані відповідачем без зауважень щодо кількості та якості товару.

Доказів пред'явлення відповідачем претензій позивачу щодо якості поставленого товару (природного газу) в період поставки, а також нарахування відповідачем штрафу за поставки товару неналежної якості суду не надано.

Крім того, наданий відповідачем сертифікат якості газу № 12476 від 28.07.2016 не може бути прийняв судом в якості належного та допустимого доказу постачання позивачем природного газу неналежної якості у період з березня по червень 2016 року, оскільки відбір газу для дослідження було здійснено 28.07.2016, тоді як у відповідача обліковується заборгованість за прийняти газ у період з березня по червень 2016 року.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманого за період з березня по червень 2016 року природного газу за договором на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015 та факту наявності заборгованості у розмірі 14 955 001 грн 00 коп. вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 14 955 001 грн 00 коп.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь штраф у розмірі 1 475 500 грн 10 коп., пеню в розмірі 1 991 188 грн 00 коп., 3 % річних у розмірі 172 328 грн 28 коп. та інфляційні втрати в розмірі 18 858 грн 43 коп., нараховані за загальний період прострочення з 23.04.2016 по 01.09.2016.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з частиною 1 статті 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

У відповідності до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

З огляду на вищевикладене та у зв'язку з тим, що позивачем не надано доказів того, що між сторонами існувала письмова угода щодо нарахування пені за порушення строку оплати природного газу за договором на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 1 991 188 грн 00 коп. визнаються судом необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 6.3 договору сторони погодили, що у разі відмови покупця прийняти газ або оплатити газ згідно договору, покупець сплачує продавцю штраф у розмірі 10 % від вартості неприйнятого газу або штраф у розмірі 10 % від вартості неоплаченого або несвоєчасно оплаченого газу. Виплата штрафу покупцем здійснюється переказом грошових коштів на р/р продавця протягом 10 банківських днів з моменту одержання вимоги про оплату від продавця.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування штрафу) відповідно до пункту 6.3. договору та захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманого газу за договором на поставку природного газу № 171203 від 17.12.2015, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 1 475 500 грн 10 коп., 3 % річних у розмірі 172 328 грн 28 коп. та інфляційних втрат в розмірі 18 858 грн 43 коп., нарахованих за загальний період прострочення з 23.04.2016 по 01.09.2016, підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз-Альянс" (01021, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 28/2, Н/П № 43, ідентифікаційний код 34881820) на користь Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" (36002, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Фрунзе, буд.153, ідентифікаційний код 20041662) заборгованість у розмірі 14 955 001 (чотирнадцять мільйонів дев'ятсот п'ятдесят п'ять тисяч один) грн 00 коп., штраф у розмірі 1 475 500 (один мільйон чотириста сімдесят п'ять тисяч п'ятсот) грн 10 коп., 3 % річних у розмірі 172 328 (сто сімдесят дві тисячі триста двадцять вісім) грн 28 коп., інфляційні втрати в розмірі 18 858 (вісімнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят вісім) грн 43 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 186 611 (сто вісімдесят чотири тисячі шістсот одинадцять) грн 16 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 05.12.2016.

Суддя Н.Б. Плотницька