ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" листопада 2016 р.Справа № 5017/3760/2012

За позовом: Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до відповідача: Публічного акціонерного товариства „Одесагаз

про стягнення 36 738 222,43 грн.

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства „Одесагаз

до Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

про стягнення 71 488 648,34 грн.

Головуючий суддя - Малярчук І.А.

Судді - Зайцев Ю.О.

ОСОБА_1

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: ОСОБА_2, згідно довіреності від 04.01.2016р.; ОСОБА_3, згідно довіреності від 04.01.2016р.

від ВПВР департаменту ДВС Міністерства юстиції України: не з`явився

СУТЬ СПОРУ: розглядається скарга ПАТ „Одесагаз у порядку ст.121-2 ГПК України про визнання недійсною постанови ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору №47110386 від 02.07.2015р.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22.07.2014р. по справі №5017/3760/2012 стягнуто з ПАТ „Одесагаз на користь ПАТ ПАК „Нафтогаз України 18680000грн. основного боргу, 1880996,47грн. три проценти річних, 842427,24грн. індексу інфляції, 4445509,89грн. пені.

29.07.2014 року на виконання вказаної постанови суд видав відповідний наказ.

18.08.2016р. за вх.№2-4327/16 до суду надійшла скарга ПАТ „Одесагаз на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у порядку ст.121-2 ГПК України по виконанню наказу суду від 29.07.2014р. у справі №5017/3760/2012.

Вказану скаргу згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду розподілено на колегію суддів у складі: головуючий суддя Малярчук І.А., судді Никифорчук М.І., Зайцев Ю.О.

Ухвалою суду від 19.08.2016р. вказану скаргу прийнято визначеною колегією та призначено до розгляду на 30.08.2016р. об 11год.00хв.

Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.08.2016р., з підстав перебування судді Никифорчука М.І. у відпустці, для розгляду скарги визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Малярчук І.А., судді Зайцев Ю.О., ОборотоваО.Ю., з врахуванням чого вказану скаргу прийнято до провадження визначеною колегією суддів.

Ухвалою суду від 30.08.2016р. відкладено вирішення скарги ПАТ „Одесагаз від 18.08.2016р. за вх.№2-4327/16 до повернення справи №5017/3760/2012 до Господарського суду Одеської області із суду вищої інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.10.2016р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. залишено без змін.

24.10.2016р. справа надійшла з Вищого господарського суду України до Господарського суду Одеської області, у звязку з чим ухвалою суду від 25.10.2016р. скаргу ПАТ „Одесагаз на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України призначено до розгляду у засіданні суду.

Так, у скарзі від 18.08.2016р. скаржник просить суд визнати бездіяльність ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, зобовязати ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винести постанову, якою скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №50608511 від 23.03.3016р., видану на підставі постанови №47110386 від 02.07.2015р., зобовязати ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винести постанову, якою скасувати постанову про стягнення виконавчого збору №47110386 від 02.07.2015р., зобовязати ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винести постанову, якою скасувати постанову про арешт коштів боржника ВП №50608511 від 23.03.2016р., зобовязати ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України винести постанову, якою скасувати постанову про арешт майна боржника ВП №50608511 від 23.03.2016р. Також, у скарзі ПАТ „Одесагаз просить суд винести ухвалу про забезпечення позову, якою зупинити стягнення на підставі виконавчого провадження ВП №50608511 до розгляду скарги по суті.

Подалі ПАТ „Одесагаз уточнило вимоги скарги, про що виклало письмово у відповідних уточненнях від 14.11.2016р. за вх.№27643/16, від 28.11.2016р. за вх.№28854/16, з врахуванням чого судом прийнято до розгляду наступні вимоги скаржника: про визнання недійсною постанови ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору №47110386 від 02.07.2015р.

В обґрунтування скарги ПАТ „Одесагаз посилається на те, що 09.08.2016р. надіслав на адресу Департаменту ДВС заяву №21-17-583 від 01.08.2016р. про виконання судового рішення, а саме, постанови Одеського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. по справі №5017/3760/2012, якою залишено без змін ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.05.2016р., згідно якої: визнано правомірними доводи ПАТ „Одесагаз, викладені у скарзі від 29.03.2016р. за вх.№2-1622/16, з врахуванням уточнень від 18.05.2016р. за вх.№12404/16, від 19.05.2016р. за вх.№12548/16, та задоволено скаргу на дії Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у порядку ст.121-2 ГПК України по виконанню наказу суду від 29.07.2014р. у справі №5017/3760/2012 щодо винесення державною виконавчою службою постанов про відкриття виконавчого провадження №50608511 від 23.03.2016р. та про накладення арешту на кошти від 23.03.2016р.; визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №50608511 від 23.03.2016р.; визнано незаконними дії Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови про арешт коштів боржника ВП №50608511 від 23.03.2016р. та накладення арешту на кошти ПАТ „Одесагаз; визнано недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження ВП №50608511 від 23.03.2016р., видану на підставі постанови №47110386 від 02.07.2015р.; визнано недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника ВП №50608511 від 23.03.2016р., видану на підставі постанови № від 02.07.2015р.

Скаржник вказує, що всупереч положенням ст.ст.6, 11 Закону України „Про виконавче провадження ВПВР департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України було проігноровано вимоги ухвали Господарського суду Одеської області від 19.05.2016р., не скасовано постанови про накладення арешту на кошти та майно ПАТ „Одесагаз, внаслідок чого до теперішнього часу тривають арешти майна та рахунків ПАТ „Одесагаз. Постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору ВП №50608511 від 23.03.2016р., видану на підставі постанови №47110386 від 02.07.2015р. ВПВР Департаменту ДВС теж не було скасовано як і саму постанову про стягнення виконавчого збору №47110386 від 02.07.2015р. Скаржник вважає постанову №47110386 від 02.07.2015р., на підставі якої було відкрито виконавче провадження про стягнення виконавчого збору ВП №50608511 від 23.03.2016р. теж незаконною з наступних підстав. 03.04.2015р. постановою ДВС №47110386 було відкрито виконавче провадження з виконання наказу №5017/3760/2012 про стягнення з ПАТ „Одесагаз на користь ПАТ „НАК „Нафтогаз України 25848933,60грн. та надано ПАТ „Одесагаз семиденний строк на добровільне виконання вимог виконавчого документу. 19.06.2015р. ПАТ „Одесагаз звернулось до Господарського суду Одеської області із заявою про надання розстрочки виконання рішення по вказаній справі. 02.07.2015р. ДВС винесено постанову №47110386 про стягнення виконавчого збору у розмірі 2584893,36грн., що складає 10% від загальної суми майнових вимог стягувача за виконавчим документом 25848933,60грн.

Однак, на момент відкриття виконавчого провадження ВП №47110386 ПАТ „Одесагаз приймало участь у процедурі погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу та згідно п.3.7. статті 3 Закону України „Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу №2711 зі змінами та доповненнями від 01.08.2014р. та Закону України „Про внесення змін до деяких законів щодо забезпечення розрахунків у паливно-енергетичному комплексі від 03.07.2014р. №1571-VI, на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України „Про виконавче провадження. Із чого скаржник робить висновок про те, що виконавче провадження ВП №47110386, відкрите ВПВР 03.04.2015р., повинно було бути зупинене одразу після його відкриття на підставі п.15 ч.1 ст.37 Закону України „Про виконавче провадження, однак, ВПВР департаменту ДВС було проігноровано вищезазначені вимоги Закону, - не було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження.

Подалі постановою ОАГС від 30.07.2015р. у справі №5017/3760/2012 заяву ПАТ „Одесагаз було задоволено частково, надано розстрочку виконання рішення на 90 місяців, починаючи з липня 2015 року щомісячно рівними частинами по 287210,37грн. При цьому, скаржник вважає, що державний виконавець вправі вживати заходи із примусового виконання рішення виключно щодо суми, з приводу якої на момент здійснення виконавчих дій сплив строк надання розстрочки. В той же час, решта платежів, які мають здійснюватись боржником в майбутньому згідно затвердженого судом графіку розстрочки виконання рішення не підлягають виконанню у примусовому порядку.

ПАТ „Одесагаз вважає, що державний виконавець був вправі стягувати із ПАТ „Одесагаз виконавчий збір виключно щодо суми, яка на момент винесення відповідної постанови про стягнення виконавчого збору підлягала стягненню відповідно до затвердженого судом графіку розстрочки виконання рішення, а враховуючи той факт, що ПАТ „Одесагаз достроково самостійно виконало постанову ОАГС від 30.07.2015р., а саме, станом на 24.11.2015р. сплатило на користь ПАТ „НАК „Нафтогаз України 25848933,30грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 141343,89грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та листом стягувача ПАТ „НАК „Нафтогаз України від 28.12.2015р. №14/2-2284В, виконавчий збір мав би дорівнювати нулю.

Як то передбачено ст.1212 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.6 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Частина 1 статті 11 Закону України „Про виконавче провадження визначає, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.25 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Виконавчий документ, виданий на підставі рішення, яким надано відстрочку виконання, приймається державним виконавцем до виконання після закінчення строку відстрочки в межах строку, встановленого для його пред'явлення.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 7 ст.28 Закону України „Про виконавче провадження у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом. Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред'явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання. У разі виконання рішення, за яким закінчився строк для його самостійного виконання, але судом встановлено відстрочку чи розстрочку виконання рішення, виконавчий збір стягується в порядку, встановленому цим Законом, шляхом виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме виконавче провадження.

Згідно п.15 ч.1 ст.37 Закону України „Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.39 Закону України „Про виконавче провадження державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1 - 17 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини, а з підстави, передбаченої пунктом 18 частини першої статті 37 цього Закону, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів. Копія постанови надсилається сторонам у триденний строк. Виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених пунктом 15 статті 37 цього Закону, - до закінчення строку дії процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

У частині 4 ст.39 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що протягом строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не провадяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, не знімається. У період зупинення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану.

Таким чином, з врахуванням того, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.05.2016р., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. та постановою ВГСУ від 04.10.2016р., визнано недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження ВП №50608511 від 23.03.2016р., видану на підставі постанови №47110386 від 02.07.2015р.; визнано недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника ВП №50608511 від 23.03.2016р., видану на підставі постанови № від 02.07.2015р.; визнано недійсною постанову ВПВР про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №50608511 від 23.03.2016р., вказані постанови є не чинними, позаяк, їх скасування постановами державного виконавця не вимагається.

Як вже відмічалось судом, 02.07.2015р. державним виконавцем ВПВР ДВС України винесено постанову ВП №47110386, якою стягнуто з боржника ПАТ „Одесагаз виконавчий збір в сумі 2584893,36грн.

Натомість постановою ОАГС від 30.07.2015р. у справі №5017/3760/2012 надано ПАТ „Одесагаз розстрочку виконання рішення на 90 місяців, починаючи з липня 2015 року щомісячно рівними частинами по 287210,37грн., а ПАТ „Одесагаз в свою чергу достроково погасило визначену судовим рішенням заборгованість, що підтверджується платіжними дорученнями №1296 від 24.11.2015р., №1297 від 24.11.2015р., №18331 від 12.08.2015р., №18619 від 26.08.2015р., №19343 від 20.09.2015р., №19641 від 02.10.2015р., №19647 від 05.10.2015р., №19712 від 06.10.2015р., №19713 від 06.10.2015р., №19736 від 08.10.2015р., №19762 від 09.10.2015р., №19804 від 12.10.2015р., №19836 від 13.10.2015р., №19862 від 15.10.2015р., №19874 від 16.10.2015р., №19901 від 19.10.2015р., №19908 від 20.10.2015р., №19980 від 21.10.2015р., №20054 від 22.10.2015р., №20075 від 23.10.2015р., №20097 від 26.10.2015р., №20258 від 27.10.2015р., №20287 від 28.10.2015р., №20337 від 29.10.2015р., №20354 від 30.10.2015р. Таким чином, нарахування виконавчого збору в сумі 2584893,36грн. на всю суму заборгованості, за умови розстрочення її сплати, є неправомірним, з огляду на що, постанова про стягнення виконавчого збору №47110386 від 02.07.2015р. суперечить положенням ст.28 Закону України „Про виконавче провадження та підлягає визнанню недійсною, доводи скаржника в цій частині правомірними і скаргу задовольняє.

Стосовно пропущення скаржником строку на оскарження постанови ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 1212 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Таким чином, у процедурі оскарження дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби законодавець передбачив спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою, відновлення яких, у разі їх пропуску, є можливим за умов дотримання вимог, передбачених ст.53 ГПК України.

Відповідно до цієї норми процесуального права, а також згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 9.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України від 17.10.2012р. № 9, встановлений у частині першій статті 121-2 ГПК України десятиденний - строк для подання скарги є процесуальним і тому відповідно до вимог ст.53 ГПК України може бути відновлений за наявності поважних причин його пропуску та на підставі заяви скаржника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в останній у вигляді клопотання. Скарга, пропущений строк подання якої не відновлений, залишається без розгляду, про що з посиланням на статті 53 і 121-2 ГПК України судом без виклику сторін виноситься ухвала.

Тобто, з вищенаведеного випливає, що питання про наявність чи відсутність підстав для відновлення пропущеного процесуального строку в будь - якому випадку має стати предметом судового дослідження в процесі розгляду скарги, а результати цього дослідження, в свою чергу, мають бути відображені у відповідному судовому акті.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким останній користується, виходячи з поважності причин пропуску строку. За змістом ст. 53 ГПК України поважними визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій.

Крім того, відповідно до п.9.7. Постанови Пленуму ВГСУ №9 від 17.10.2012р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України якщо ж обов'язок органу Державної виконавчої служби вчинити певну дію прямо передбачено законом, але строк її вчинення не зазначений, то бездіяльність даного органу може бути оскаржена в будь-який час, коли скаржник дійде висновку про порушення у зв'язку з цією бездіяльністю його прав і охоронюваних законом інтересів, оскільки правопорушення є таким, що триває в часі.

Так, при поданні вищезазначеної скарги ПАТ „Одкесагаз зазначило, що під час відкриття відносно нього виконавчого провадження та нарахування виконавчого збору відкрите виконавче провадження мало бути зупинене без проведення примусових виконавчих дій, а отже і не міг бути нарахований виконавчий збір.

Розглянувши клопотання скаржника про відновлення пропущеного строку для подання скарги, з врахуванням того, що згідно п.15 ч.1 ст.37 Закону України „Про виконавче провадження, у звязку з перебуванням ПАТ „Одесагаз на момент прийняття оскаржуваної постанови державної виконавчої служби у Реєстрі підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу", виконавче провадження мало бути зупинене, що унеможливило проведення примусових виконавчих дій, позаяк, і нарахування виконавчого збору, зважаючи також на повну оплату боржником заборгованості за судовим рішенням у даній справі в порядку наданої розстрочки, усвідомлюючи можливість ДВС у разі невизнання недійсною оскаржуваної постанови відкриття за нею нового виконавчого провадження та накладання арештів на майно боржника, що впливатиме на господарську діяльність підприємства паливно-енергетичного комплексу та призведе до неправомірних дій щодо стягнення грошових коштів, - суд дійшов висновку про можливість відновити скаржнику строк на захист його порушених прав у порядку статті 121-2 ГПК України та задовольнити скаргу ПАТ „Одесагаз, з врахуванням уточнень від 14.11.2016р. за вх.№27643/16, від 28.11.2016р. за вх.№28854/16.

Керуючись ст.ст.86, 121-2 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати правомірними доводи ПАТ „Одесагаз, викладені у скарзі від 18.08.2016р. за вх.№2-4327/16, уточненнях до неї від 14.11.2016р. за вх.№27643/16, від 28.11.2016р. за вх.№28854/16, щодо визнання недійсною постанови Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору №47110386 від 02.07.2015р. у порядку ст.121-2 ГПК України по виконанню наказу суду від 29.07.2014р. у справі №5017/3760/2012.

2. Визнати недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення виконавчого збору №47110386 від 02.07.2015р.

Головуючий суддя І.А. Малярчук

Суддя Ю.О. Зайцев

Суддя О.Ю. Оборотова

Суддя І.А. Малярчук

ОСОБА_4

ОСОБА_1