ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2016 р.Справа № 922/3047/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків
до 1. Приватного підприємства" Науково-виробниче підприємство "Електромонтаж", м. Харків , 2. Приватної фірми "Гамма-55" м. Харків
про спонукання до укладання додаткової угоди
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 (довіреність №65 від 22.04.2016 р.);

1-го відповідача - ОСОБА_2 (довіреність № 569 від 17.02.2016 р.);

2-го відповідача - не з'явився.

третьої особи - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (далі за текстом - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків (далі за текстом 1-й відповідач) та Приватної фірми "Гамма-55" м. Харків (далі за текстом 2-й відповідач) в якому, з урахуванням уточнень, просить суд прийняти рішення яким укласти додаткову угоду до договору оренди № А-35 від 31.12.2003 р. у наступній редакції:

«Договір про зміни до Договору оренди № А-35 від 31 грудня 2003 року

м. Харків "__"__________ 2016 року

Ми, що нижче підписалися, Регіональне відділення Фонду державного майна

України по Харківській області, ідентифікаційний , місцезнаходження якого: 61024, м. Харків, вул. Гуданова 18, (надалі Орендодавець) в особі начальника регіонального відділення ОСОБА_3, що діє на підставі Положення затвердженого Головою Фонду від 16.07.2012 р., з одного боку,

Приватна фірма Гамма - 55 ідентифікаційний , місцезнаходження якого: 61052, АДРЕСА_1 (надалі - Орендар) в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту, з другого боку,

Державне підприємство Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь ідентифікаційний , місцезнаходження якого: пр. Науки, 9, м. Харків, 61166, (надалі -Балансоутримувач) в особі генерального директора ОСОБА_5, що діє на підставі Статуту, з третього боку, уклали цей Договір про наведене нижче:

Враховуючи п. 4. розділу IX Прикінцевих положень ГК України, норми ст. 287 ГК України, внести до Договору оренди № А-35 від 31 грудня 2003 року (зі змінами, укладеного між Державним підприємством Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь та Приватною фірмою Гамма - 55), наступні зміни:

4. В преамбулі Договору замість слів: Державне підприємство Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь (надалі -Орендодавець) в особі генерального директора ОСОБА_5, що діє на підставі Статуту слід читати: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, ідентифікаційний , місцезнаходження якого: 61024, м. Харків, вул. Гуданова 18, (надалі - Орендодавець) в особі начальника регіонального відділення ОСОБА_3, що діє на підставі Положення затвердженого Головою Фонду від 16.07.2012 р..

5. Доповнити розділ 9 Відповідальність і вирішення спорів за Договором п. 9.3. наступного змісту:

Орендодавець не відповідає за зобовязаннями Орендаря. Орендар не відповідає за зобовязаннями Орендодавця. Орендар відповідає за своїми зобовязаннями і за зобовязаннями, за якими він є правонаступником, виключно власним майном. Стягнення за цими зобовязаннями не може бути звернене на орендоване державне Майно.

6. Доповнити розділ 9 Відповідальність і вирішення спорів за Договором п. 9.4. наступного змісту:

Регіональне відділення ФДМУ по Харківській області не несе відповідальності по зобовязанням, які виникли у Державного підприємства Український науково- технічний центр металургійної промисловості Енергосталь перед ПФ Гамма - 55 по договору оренди № А-35 від 31.12.2003 р. (зі змінами) до набрання чинності даного договору про зміни»;

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що з 01.01.2004 р. набув чинності Господарський кодекс України, норми якого регламентують те, що орендодавцями державного та комунального майна є, зокрема Фонд державного майна України та його регіональні відділення, в звязку з чим, до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» були також внесені відповідні зміни. Разом з тим, позивач зазначає, що в укладеному між відповідачами договорі, всупереч зазначеним положенням закону орендодавцем є 1-й відповідач.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.09.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 04.10.2016 року, залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 економічного розвитку і торгівлі України (далі за текстом третя особа).

Ухвалами господарського суду Харківської області від 04.10.2016 року, від 20.10.2016 р., від 01.11.2016 р., від 08.11.2016 р., розгляду даної справи відкладався.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 08.11.2016 р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів, за відповідним клопотанням представника 1-го відповідача.

В процесі розгляду справи 2-й відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 33562 від 11.10.2016 р.) в якому зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, та в звязку з цим, просить не покладати на нього судові витрати по даній справі.

1-й відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 35919 від 01.11.2016 р) в якому просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що спірний договір було укладено сторонами до моменту набрання чинності ГК України, і зазначене з урахуванням вимог ст. 58 Конституції України, свідчить про безпідставність доводів позивача про застосування до спірних правовідносин ГК України; що продовження терміну дії спірного договору відбувалося у судовому порядку в межах справи господарського суду Харківської області № 922/5092/13, згідно з рішенням від 29.01.2014 р. і в процесі розгляду зазначеної справи позивач не заперечував проти такого продовження; що вимоги позивача про внесення змін до спірного договору суперечать положенням ст. ст. 510, 652 ЦК України; що позивач не є стороною за спірним договором оренди, в звязку з чим, не має права вимагати внесення до нього змін, тощо.

Позивач надав суду заперечення на відзив 1-го відповідача (вх. № 36959 від 04.11.2016 р.) в яких уточнює власну правову позицію у спорі по даній справі, та зокрема зазначає, що 1-й відповідач згідно з законом не можу бути орендодавцем державного майна, а таким орендодавцем може бути виключено позивач, що правомірність його позовних вимог підтверджується судовою практикою судів касаційної інстанції; що законодавча зміна певних умов, на підставі яких укладався договір, з урахуванням вимог ст. 652 ЦК України, може бути підставою для внесення змін до такого договору, тощо.

Третя особа надала суду письмові пояснення (вх. № 2316 від 21.11.2016 р.) в яких зазначає, що не заперечує проти приведення спірного договору у відповідність з вимогами ГК України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в межах даної справи, в звязку з чим, просить суд заявлений позивачем позов задовольнити.

На судове засідання 22.11.2016 р. прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримує позицію, викладену в позовній заві просить її задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, просить в їх задоволенні відмовити.

Третя особа на судове засідання свого представника не направив, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки представника суд не повідомила.

Оскільки третя особа не була позбавлена можливості реалізувати в межах даної справи власні процесуальні права, а неявка представника останньої на судове засідання не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами, як це передбачено ст. 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, 31 грудня 2003 р. між 1-м відповідачем, як орендодавцем, та 2-м відповідачами, як орендарем, укладено Договір оренди державного майна № А-35 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого 1-й відповідач передав, а 2-й відповідач прийняв в строкове платне користування окреме індивідуально визначене нерухоме майно: приміщення 14-16 та 18-20 в цокольному поверсі, площею 324,4 кв. м., розміщене за адресою: м. Харків, пр. Леніна, 9 в будинку, що знаходиться на балансі 1-го відповідача. Майно передано в оренду з метою розміщення магазину для здійснення торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно з п. 10.1 договору, його укладено строком на 5 років, тобто з 01.01.2004 р. до 31.12.2008 р.

Згідно з п. 3.1 договору, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України Постановою від 04.10.1995 р. № 786 зі змінами від 19.01.2000 р. № 75 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому є інформація про індекс інфляції) листопад 2003 р. 4730,43 грн. Орендна плата за перший місяць оренди січень 2004 р. визначається шляхом корегування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень 2003 р: - січень 2004 р. Орендна плата за кожен наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 3.2 Договору).

Як свідчать матеріали справи, між відповідачами неодноразово укладалися Додаткові угоди до Договору в частині зміни терміну дії договору, вартості орендної плати та складу орендного майна.

Додатковою угодою № 3 від 27.12.2007 р., термін дії договору було подовжено до 31.12.2013 р.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.01.2014 р. по справі № 922/5092/13 строк дії договору було подовжено на 5 років до 31.12.2018 р.

Позивач при зверненні до господарського суду з позовом по даній справі вважає, що даний договір не відповідає вимог чинного законодавства та повинен бути приведений у відповідність зі ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст. 287 Господарського кодексу України з огляду на те, що 01.01.2004 року набув чинності Господарський кодекс України, з прийняттям якого а також внесенням в звязку з цим змін, до абз. 4 ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцем державного майна площею, яка перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна може бути лише Фонд Державного майна України або його регіональні відділення.

Позивач вказує, що оскільки в договорі № А-35 від 31.12.2003 р. орендодавцем виступає 1-й відповідач, а не позивач, зазначений договір повинен бути приведений у відповідність до вимог чинного законодавства України шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

Зазначені обставини стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Регіональне відділення фонду державного майна України по Харківській області, відповідно до Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, яке затверджено Наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012р. № 678 та зареєстровано в ОСОБА_6 юстиції України 11.06.2012 р. за № 935/21247 є територіальним органом Фонду державного майна України, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління обєктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо обєктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Повноваження Регіональне відділення у сфері оренди державного майна визначені п. 5.3 Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України, яке затверджено Наказом Фонду державного майна України від 15.05.2012 р. № 678 та зареєстровано в ОСОБА_6 юстиції України 11.06.2012 р. за № 935/21247 згідно з яким, регіональне відділення виступає орендодавцем цілісних (єдиних) майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло у процесі приватизації (корпоратизації) до статутного капіталу господарських товариств, що перебувають у державній власності; здійснює контроль за надходженням до Державного бюджету України плати за оренду державного майна по договорах оренди, укладених регіональним відділенням, та договорах оренди, укладених підприємствами, організаціями, установами, розмір орендної плати по яких погоджений регіональним відділенням; проводить інвентаризацію, оцінку цілісних (єдиних) майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів, що передаються в оренду регіональним відділенням, а також нерухомого майна та майна, що не увійшло до статутного капіталу господарських товариств, утворених у процесі приватизації (корпоратизації), або виступає її замовником, укладає договори на проведення оцінки зазначеного майна та затверджує акти оцінки (висновки про вартість майна); здійснює контроль за використанням орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів, виконанням умов договорів оренди цілісних майнових комплексів державних підприємств; здійснює контроль за використанням орендованого нерухомого майна, а також майна, що не увійшло у процесі приватизації (корпоратизації) до статутного капіталу господарських товариств, що перебувають у державній власності, та за виконанням умов договорів оренди; бере участь у здійсненні контролю за поверненням цілісних майнових комплексів державних підприємств до сфери управління уповноважених органів управління після закінчення строку дії договору оренди.

Згідно зі ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Як свідчать матеріали справи, спірний договір оренди укладено між відповідачами 31.12.2003 р., тобто до набрання чинності Господарським кодексом України.

01.01.2004 року набув чинності Господарський кодекс України, в ст. 287 якого зазначено, що орендодавцями щодо державного та комунального майна є: 1) Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом; 2) органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим або місцевими радами управляти майном, - відповідно щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим або є у комунальній власності; 3) державні (комунальні) підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, якщо інше не передбачено законом; 4) державне підприємство із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами - щодо нерухомого майна та іншого окремого індивідуально визначеного майна цього підприємства.

В звязку з прийняттям господарського кодексу також були внесені зміни до Закону України «Про оренду державного та комунального майна»

Статтею 5 зазначеного передбачено, що орендодавцями державного майна, зокрема є:

Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України та галузевих академій наук, а також майна, що належить вищим навчальним закладам та/або науковим установам, що надається в оренду науковим паркам та їхнім партнерам;

Підприємства, установи та організації - щодо нерухомого майна, загальна площа якого не перевищує 200 квадратних метрів на одне підприємство, установу, організацію, та іншого окремого індивідуально визначеного майна.

З наведеного вбачається, що з 01.01.2004 року єдиним належним орендодавцем нерухомого майна площа яких перевищує 200 кв. м., яке перебуває у державній власності, є Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

Відповідно до п. 4 розділу IX Прикінцеві положення ГК України, останній застосовується до господарських відносин, які виникли після набрання чинності його положеннями відповідно до цього розділу. До господарських відносин, що виникли до набрання чинності відповідними положеннями Господарського кодексу України, зазначені положення застосовуються щодо тих прав і обовязків, які продовжують існувати або виникли після набрання чинності цими положеннями.

Оскільки спірний договір оренди укладено між відповідачами до набрання чинності Господарським кодексом України, проте правовідносини щодо виконання даного договору продовжують існувати, до цього договору підлягають застосуванню відповідні положення Господарського кодексу України.

Як вже було зазначено вище, предметом договору оренди державного майна № А-35 від 31.12.2003 р. є нерухоме майно приміщення загальною площею 324,40 кв. м.

За таких обставин, орендодавцем цього майна може виступати виключно Фонд державного майна України в особі його регіонального відділення.

Оскільки в даному договорі орендодавцем виступає 1-й відповідач, а не позивач, зазначені обставини є підставами для внесення відповідних змін до договору.

Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України, зокрема в постанові від 14.05.2009 р. по справі № 10/656/08, а також Верховний суд України, зокрема в постанові від 18.09.2007 р. по справі №9/74

Крім того, відповідно до розяснень, наданих Фондом державного майна України у своєму листі від 13.08.2008 року № 10-16-11432 та у листі від 03.07.2008 року № 10-16-9366, договори оренди, укладені підприємствами, можуть бути переукладені регіональним відділенням шляхом укладення до договору оренди договору про зміни про переобрання регіональним відділенням на себе Функцій орендодавця. Таку угоду, за умови надання згоди органом, уповноваженим управляти майном підприємства, підписують попередній орендодавець, регіональне відділення та орендар.

Посилання 1-го відповідача щодо неможливості застосування до спірних правовідносин відповідних положень ГК України, в т.ч. з підстав його прийняття до набрання чинності цим кодексом, спростовуються вищевикладеним.

Так само безпідставними є посилання 1-го відповідача на те, що позивач не є стороною за договором оренди державного майна № А-35 від 31.12.2003 р., а відтак нібито не може ініціювати внесення до нього змін, оскільки як свідчать матеріали справи власником орендованого майна є держава, яка через Фонд державного майна України реалізує власну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління обєктами державної власності. Існуюча ж ситуація з визначенням в спірному договорі орендодавцем державного майна 1-го відповідача у даній справі фактично усуває позивача, як орган, уповноважений державою на управління державним майном, від виконання покладених на нього функцій щодо управління зазначеним майном.

Суд критично ставиться до доводів 1-го відповідача стосовно пролонгації договору оренди державного майна № А-35 від 31.12.2003 р. в нині існуючій редакції в судовому порядку рішенням від 14.01.2014 р. в той час коли вже діяв Господарський кодекс України, оскільки зазначені обставини жодним чином не заважають позивачу ініціювати питання про внесення відповідних змін до договору в межах даної справи.

Посилання 1-го відповідача на те, що позивач ініціюючи зміни до умов договору оренди державного майна № А-35 від 31.12.2003 р. та перебираючи на себе функції орендодавця нібито має отримати на це відповідний дозвіл ОСОБА_6 економічного розвитку і торгівлі України суд вважає також безпідставними, оскільки станом на момент винесення даного рішення чинне законодавство України не зобовязує позивача отримати дозвіл на внесення змін до договору та набуття статусу орендодавця у зазначеного міністерства.

До того ж, зі змісту наданих суду ОСОБА_6 економічного розвитку і торгівлі України письмових пояснень (вх.. №2316 від 21.11.2016 р.) останнє не заперечує проти приведення договору у відповідність до вимог чинного законодавства України шляхом внесення до договору оренди № А-35 від 31.12.2003 р. відповідних змін та набуття позивачем функцій орендодавця.

Згідно зі ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено чи розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Пунктами 1-2, 4 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Підставою для зміни Договору оренди у даному випадку є зміни в законодавстві, які сторони не могли передбачити, укладаючи договір оренди державного майна.

Тобто, зазначені зміни, в сукупності зі змінами інших обставин, що призвели до наслідків, зазначених в ч. 2, 4 ст. 652 ЦК України, можуть бути підставою для змін договору.

Суд, розглянувши наданий позивачем проект додаткової угоди зазначає, що всі запропоновані останнім умови відповідають вимогам чинного законодавства України та стосуються виключно предмету спору. Крім того, від відповідачів у справі не надійшло будь-яких заперечень щодо будь-якої з запропонованих умов.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та прийняття рішення про визнання укладеною додаткової угоди в запропонованій позивачем редакції.

Здійснюючи розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

При зверненні до господарського суду з позовом по даній справі ухвалою від 12.09.2016 р. було задоволено клопотання позивача про надання йому відстрочки у сплаті судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

За змістом ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Як свідчать матеріали справи, 2-й відповідач в процесі розгляду даної справи не заперечував проти задоволення позову. Крім того, матеріали справи також свідчать про те, що до моменту звернення позивача до суду з позовом по даній справі 2-й відповідач звертався до позивача з приводу приведення договору оренди в відповідність з вимогами чинного законодавства України, зокрема листами від 22.05.2014 р., та від 28.06.2014 р. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях 2-го відповідача обставин, які стали підставами для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.

За таких обставин, суд керуючись ч. 2 ст. 49 ГПК України, вважає за необхідне судовий збір у даній справі покласти на 1-го відповідача в повному обсязі незалежно від результатів розгляду даної справи, та стягнути його в сумі 1378 грн. безпосередньо до Державного бюджету України не зобовязуючи вчинити відповідні дії позивача, та не покладаючи на 1-го відповідача обовязок щодо його відшкодування позивачу.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 83, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Вважати укладеною додаткову угоду до договору оренди № А-35 від 31.12.2003 р., укладеного між Державним підприємством "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків (код ЄДРОПУ: 31632138) та Приватною фірмою "Гамма-55" м. Харків () у наступній редакції:

«Договір про зміни до Договору оренди № А-35 від 31 грудня 2003 року

м. Харків "__"__________ 2016 року

Ми, що нижче підписалися, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, ідентифікаційний , місцезнаходження якого: 61024, м. Харків, вул. Гуданова 18, (надалі Орендодавець) в особі начальника регіонального відділення ОСОБА_3, що діє на підставі Положення затвердженого Головою Фонду від 16.07.2012 р., з одного боку,

Приватна фірма Гамма - 55 ідентифікаційний , місцезнаходження якого: 61052, АДРЕСА_1 (надалі - Орендар) в особі директора ОСОБА_4, що діє на підставі Статуту, з другого боку,

Державне підприємство Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь ідентифікаційний , місцезнаходження якого: пр. Науки, 9, м. Харків, 61166, (надалі - Балансоутримувач) в особі генерального директора ОСОБА_5, що діє на підставі Статуту, з третього боку, уклали цей Договір про наведене нижче:

Враховуючи п. 4. розділу IX Прикінцевих положень ГК України, норми ст. 287 ГК України, внести до Договору оренди № А-35 від 31 грудня 2003 року (зі змінами, укладеного між Державним підприємством Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь та Приватною фірмою Гамма - 55), наступні зміни:

4. В преамбулі Договору замість слів: Державне підприємство Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь (надалі -Орендодавець) в особі генерального директора ОСОБА_5, що діє на підставі Статуту слід читати: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області, ідентифікаційний , місцезнаходження якого: 61024, м. Харків, вул. Гуданова 18, (надалі - Орендодавець) в особі начальника регіонального відділення ОСОБА_3, що діє на підставі Положення затвердженого Головою Фонду від 16.07.2012 р..

5. Доповнити розділ 9 Відповідальність і вирішення спорів за Договором п. 9.3. наступного змісту:

Орендодавець не відповідає за зобовязаннями Орендаря. Орендар не відповідає за зобовязаннями Орендодавця. Орендар відповідає за своїми зобовязаннями і за зобовязаннями, за якими він є правонаступником, виключно власним майном. Стягнення за цими зобовязаннями не може бути звернене на орендоване державне Майно.

6. Доповнити розділ 9 Відповідальність і вирішення спорів за Договором п. 9.4. наступного змісту:

Регіональне відділення ФДМУ по Харківській області не несе відповідальності по зобовязанням, які виникли у Державного підприємства Український науково- технічний центр металургійної промисловості Енергосталь перед ПФ Гамма - 55 по договору оренди № А-35 від 31.12.2003 р. (зі змінами) до набрання чинності даного договору про зміни»;

Стягнути з Державного підприємства Український науково-технічний центр металургійної промисловості Енергосталь (адреса: 61166, м. Харків, пр. Леніна, 9) до Державного бюджету України (платіжні реквізити для стягнення: отримувач: УДКСУ у Шевченківському районі м. Харкова; код отримувача: 37999654; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області; код Банку: 851011; номер рахунку: 3003; призначення платежу: *;101;31941331; судовий збір по справі № 922/3208/16; господарський суд Харківської області) 1378 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_7