ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2016 р. Справа № 911/3572/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс»

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

про стягнення 5 334,48 грн Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_2 (дов. б/н від 01.09.2015);

від відповідача не зявилися.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» (далі позивач) звернулося з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 5 334,48 грн заборгованості, з яких: 4 809,22 грн боргу за поставлений згідно договору поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016 товар, 295,79 грн пені, 76,51 грн інфляційних втрат та 152,96 грн 15 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого згідно договору поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016 товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 04.11.2016 порушено провадження у справі № 911/3572/16, розгляд справи призначено на 25.11.2016.

У судовому засіданні 25.11.2016 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання 25.11.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

19.07.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» (Постачальник) та Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір поставки № 1147 ОПКи, згідно якого постачальник зобовязався поставляти товар згідно Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «ІНКОТЕРМС» в редакції 2000 року на умовах DDP, а покупець - прийняти цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах договору.

Згідно п. 3.1. договору загальна сума договору визначається виходячи з цін на товар, асортименту та загальної кількості товару, що поставляється.

Відповідно до п. 7.1. договору покупець зобовязаний оплатити поставлений постачальником товар протягом 21 календарних днів з моменту передання товару покупцю.

Судом встановлено, що на виконання п. 1.1. договору поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016 позивачем 23.07.2016 та 13.08.2016 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 11 751,42 грн, що підтверджується видатковими накладними від 23.07.2016 на суму 6 455,70 грн та від 13.08.2016 на суму 5 295,72 грн (а.с. 34-35, 38-40), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Відповідач сплатив позивачу 2 600 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 66-67) та здійснив часткове повернення позивачу товару на загальну суму 4 342,20 грн, що підтверджується накладними на повернення товару (а.с. 68, 72), решту боргу у розмірі 4 809,22 грн (11 751,42 грн 2 600 грн 4 342,20 грн) за отриманий від позивача товар не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016 товар на момент прийняття судового рішення у справі склав 4 809,22 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 66-67).

Предметом позову є вимоги про стягнення 4 809,22 грн боргу за поставлений згідно договору поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016 товар, 295,79 грн пені, 76,51 грн інфляційних втрат та 152,96 грн 15 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання п. 1.1. договору поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016 позивачем 23.07.2016 та 13.08.2016 було поставлено відповідачу товар на загальну суму 11 751,42 грн, що підтверджується видатковими накладними від 23.07.2016 на суму 6 455,70 грн та від 13.08.2016 на суму 5 295,72 грн (а.с. 34-35, 38-40), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору; відповідач сплатив позивачу 2 600 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 66-67) та здійснив часткове повернення позивачу товару на загальну суму 4 342,20 грн, що підтверджується накладними на повернення товару (а.с. 68, 72), решту боргу у розмірі 4 809,22 грн (11 751,42 грн 2 600 грн 4 342,20 грн) за отриманий від позивача товар не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016 товар на момент прийняття судового рішення у справі склав 4 809,22 грн, що підтверджується банківськими виписками (а.с. 66-67).

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 4 809,22 грн, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 4 809,22 грн боргу за поставлений згідно договору поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016 товар є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016, позивачем за період з 15.08.2016 по 03.11.2016 нараховано 295,79 грн пені, з яких: 28,06 грн за період з 15.08.2016 по 22.08.2016 на суму боргу 4 384,62 грн, 8,36 грн за період з 22.08.2016 по 25.08.2016 на суму боргу 3 484,62 грн, 13,14 грн за період з 25.08.2016 по 29.08.2016 на суму боргу 3 284,62 грн, 42,04 грн за період з 30.08.2016 по 15.09.2016 на суму боргу 3 284,62 грн, 110,36 грн за період з 16.09.2016 по 27.10.2016 на суму бору 3 284,62 грн, 15,77 грн за період з 28.10.2016 по 03.11.2016 на суму боргу 3 284,62 грн, 19,51 грн за період з 05.09.2016 по 15.09.2016 на суму боргу 1 524,60 грн, 51,23 грн за період з 16.09.2016 по 27.10.2016 на суму боргу 1 524,60 грн, 7,32 грн за період з 28.10.2016 по 03.11.2016 на суму боргу 1 524,60 грн.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У випадку несвоєчасної оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховувалася пеня, за кожен день прострочення платежу, та 15 % річних у випадку прострочення оплати поставленого товару на 10 і більше календарних днів (п. 9.3. договору).

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені (а.с. 14-15), арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 15.08.2016 по 03.11.2016 складає загалом 308,24 грн, з яких: 29,71 грн за період з 15.08.2016 по 22.08.2016 на суму боргу 4 384,62 грн, 11,81 грн за період з 22.08.2016 по 25.08.2016 на суму боргу 3 484,62 грн, 13,91 грн за період з 25.08.2016 по 29.08.2016 на суму боргу 3 284,62 грн, 47,29 грн за період з 30.08.2016 по 15.09.2016 на суму боргу 3 284,62 грн, 113,08 грн за період з 16.09.2016 по 27.10.2016 на суму бору 3 284,62 грн, 17,59 грн за період з 28.10.2016 по 03.11.2016 на суму боргу 3 284,62 грн, 14,20 грн за період з 05.09.2016 по 15.09.2016 на суму боргу 1 524,60 грн, 52,49 грн за період з 16.09.2016 по 27.10.2016 на суму боргу 1 524,60 грн, 8,16 грн за період з 28.10.2016 по 03.11.2016 на суму боргу 1 524,60 грн. Відтак, вимога про стягнення 295,79 грн пені підлягає задоволенню повністю, оскільки суд, при прийнятті рішення, не може вийти за межі позовних вимог.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016, позивачем за період з серпня 2016 року по вересень 2016 року нараховано 76,51 грн інфляційних втрат та 152,96 грн 15 % річних за період з 15.08.2016 по 03.11.2016.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд встановив, що сторонами п. 9.3. договору встановлений обовязок дистрибутора сплатити постачальнику 15 % річних у випадку прострочення оплати поставленого товару згідно ст. 625 Цивільного кодексу України

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 15 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку інфляційних втрат та 15 % річних (а.с. 14-15), арифметично вірний розмір інфляційних втрат, нарахованих за період з серпня 2016 року по вересень 2016 року та 15 % річних, нарахованих за період з 15.08.2016 по 03.11.2016 становить загалом 76,51 грн інфляційних втрат та 152,96 грн. 15 % річних. Відтак, вимоги про стягнення 76,51 грн інфляційних втрат та 152,96 грн 15 % річних підлягають задоволенню повністю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 4 809,22 грн боргу за поставлений згідно договору поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016 товар, 295,79 грн пені, 76,51 грн інфляційних втрат та 152,96 грн 15 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (07820, Київська обл., Бородянський район, смт Пісківка, вул. Петровського, буд. 39; реєстраційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Атлантіс» (52500, Дніпропетровська обл., Синельниківський район, м. Синельникове, вул. Космічна, буд. 1; ідентифікаційний код 30012937) 4 809 (чотири тисячі вісімсот девять гривень) 22 коп. боргу за поставлений згідно договору поставки № 1147 ОПКи від 19.07.2016 товар, 295 (двісті девяносто пять гривень) 79 коп. пені, 76 (сімдесят шість гривень) 51 коп. інфляційних втрат, 152 (сто пятдесят дві гривні) 96 коп. 15 % річних та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 29.11.2016

Суддя П.В.Горбасенко