ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.11.2016 Справа № 904/9019/16
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бон Буассон Беверідж", м. Черкаси

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод", м. Дніпро

Про стягнення заборгованості у розмірі 649497,60 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 19.09.2016 року, представник

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бон Буассон Беверідж" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому з урахуванням уточнень просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод" заборгованість у розмірі 649497,60 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору поставки №25/07-16 від 25.07.2016 року, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість на загальну суму 649497,60 грн.

Відповідач подано відзиви на позов (а.с.26 та 43), відповідно до яких вважає позов обґрунтованим та підтверджує наявність заборгованості у зазначеному позивачем розмірі.

У судове засідання, яке відбулося 24.11.2016 року представник відповідача не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 18.11.2016 року працівником відповідача ОСОБА_2 було отримано телефонограму суду з інформацією про день, час та місце судового засідання.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвали суду на попередні судові засідання отримувалися відповідачем, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень (ухвал суду від 17.10.2016 року та 01.11.2016 року).

Розгляд справи був відкладений з 01.11.2016 року на 16.11.2016 року, з 16.11.2016 року на 24.11.2016 року.

В судовому засіданні 24.11.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

25.07.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бон Буассон Беверідж" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод" (покупець) було укладено договір поставки №25/07-16, відповідно до п.1.1 якого постачальник за цим Договором зобов'язується поставляти і передавати у власність покупця партії продукції (далі товар) в номенклатурі, асортименті, кількості, у строки та за цінами, вказаними в видаткових накладних.

Згідно з п. 1.2. покупець зобов'язується приймати товар і оплачувати його на умовах цього договору.

Пунктами 2.1, 2.2 визначено, що ціна товару визначається в національній валюті України. Загальна сума цього договору, у момент його підписання, визначенням не підлягає, а буде дорівнювати сумам всіх партій товару, зазначених у видаткових накладних постачальника.

Відповідно до п.3.1 договору розрахунки за кожну партію товару покупець здійснює шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 календарних днів після отримання товару на складі постачальника. Можлива вексельна форма розрахунків. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника, або дата видачі векселя.

Моментом фактичної передачі партії товару вважається дата, зазначена у видатковій накладній постачальника. При не оплаті або неповній оплаті отриманої партії товару постачальник має право припинити постачання товару до повного погашення грошової заборгованості покупцем (п.п.3.2, 3.3 договору).

У пунктах 5.1, 5.2 договору передбачено, що постачання товару здійснюється на умовах - самовивіз зі складу постачальника. З передачею товару покупцю, постачальник зобов'язаний надати наступну документацію: видаткову накладну. За усною домовленістю постачальником може бути складена зведена податкова накладна, періодичністю не рідше одного разу на місяць і не пізніше останнього дня місяця.

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31 грудня 2017 року. Після закінчення терміну дії договору, його умови залишаються дійсними стосовно всіх партій товару, який поставлений у строк його дії. Також сторони не звільняються від зобов'язань щодо врегулювання розрахунків за поставлений товар, зобов'язань по заміні товару, щодо якого своєчасно пред'явлені рекламації (п.9.1 договору).

Сторонами підписано Специфікацію на поставку продукції до договору поставки №25/07-16 від 25.07.2016 року.

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 649497,60 грн., що підтверджується видатковими накладними №8-067 від 02.08.2016 року на суму 65180,16 грн., №8-066 від 01.08.2016 року на суму 65180,16 грн., №8-065 від 01.08.2016 року на суму 65433,60 грн., №8-064 від 01.08.2016 року на суму 65687,04 грн., №8-068 від 02.08.2016 року на суму 65180,16 грн., №8-069 від 02.08.2016 року на суму 65180,16 грн., №8-070 від 02.08.2016 року на суму 63912,96 грн., №8-071 від 03.08.2016 року на суму 63912,96 грн., №8-072 від 03.08.2016 року на суму 64581,12 грн., №8-073 від 03.08.2016 року на суму 65249,28 грн.

Позивачем складено зведену податкову накладну №64/1 від 19.08.2016 року з додатком, яка зареєстрована в органах ДФС України.

Надані позивачем для огляду оригінали документів містять підпис договору відповідачем, схожого на факсімілє. Даних стосовно використання відповідачем факсімілє позивачем не надано, однак в сукупності докази (у тому числі податкові накладні, зареєстровані в ДФС України) підтверджують, що фактично поставки товару мали місце. Також відповідачем у поданих до суду відзивах на позов визнається наявність між сторонами відносин на підставі договору поставки №25/07-16 від 25.07.2016 року.

Відповідач, в свою чергу, отриманий товар своєчасно не оплатив, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за договором поставки у розмірі 649497,60 грн., що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

З огляду на умови договору строк оплати товару є таким, що настав.

Доказів оплати поставленого товару в сумі 649497,60 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував, позовні вимоги визнав.

Право відповідача визнати позов повністю або частково передбачено ст. 22 Господарського процесуального кодексу України. Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визнання позову відповідачем викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи. Згідно ч. 5 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Дії відповідача не суперечать законодавству, не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, з огляду на що господарський суд приймає визнання відповідачем позову.

Відповідно до ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном власність розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті. Невиконанням обовязку щодо оплати отриманого товару відповідач порушує права позивача, безпідставно не передаючи грошові кошти (вартість товару) у власність позивача.

За викладеного позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 649497,60 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 9742,46 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сімферопольський вино-коньячний завод" (49000, м. Дніпро, вул. М.Малиновського, 14-а, ідентифікаційний код 35112619) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бон Буассон Беверідж" (18030, м. Черкаси, вул. Пацаєва, 2/1, ідентифікаційний код 36492837) заборгованість у розмірі 649497,60 грн. та 9742,46 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.11.2016 року.

Суддя О.М. Крижний