ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"28" листопада 2016 р.Справа № 922/4070/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши матеріали

позовної заявиФізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м, Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Сімон", м. Харків
про зобов'язання спростувати інформацію та стягнення 100000,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Телерадіокомпанія "Сімон" про зобов'язання відповідача спростувати відомості поширені 19.11.2016 в програмі "Об'єктив-Новини" шляхом зачитування працівниками відповідача в тієї ж програмі, у той же час тексту наведеного у позовній заяві на спростування інформації, а також стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 100 000 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, господарський суд визнав їх недостатніми для порушення провадження у справі, з наступних підстав.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Позивачем до позовної заяви в якості доказів сплати судового збору надано копію квитанції №0.0.657565505.1 від 22.11.2016, яка судом не приймається в якості належного доказу сплати судового збору, оскільки платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі.

В п. 2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року № 7 надано роз'яснення, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо), цих документів не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Крім того, суд звертає увагу позивача на наступне.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з 1 січня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1378 грн.

Відповідно до підпунктів 1), 2) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, з 01.01.2016 розмір судового збору за подання до господарського суду позовних заяв немайнового характеру становить 1378 грн., а за подання позовних заяв майнового характеру - не менше 1378 грн., та не більше 206700 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, господарським судам також надані роз'яснення, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

До позовної заяви позивачем надано копію квитанції №0.0.657565505.1 від 22.11.2016 про сплату судового збору в сумі 1378 грн.

Проте, позивачем заявлена вимога про зобов'язання спростувати інформацію - вимога немайнового характеру та вимога про стягнення 100000,00 грн. - вимога майнового характеру.

Отже, позивач мав сплатити судовий збір за одну вимогу немайнового характеру (про зобов'язання спростувати інформацію) в сумі 1378,00 грн. та вимогу майнового характеру (про стягнення 100000,00 грн.) в сумі 1500,00 грн.

Отже, позивачем не надано до позовної заяви доказів сплати судового збору.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

До позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів (п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України).

Згідно з п.п. 59, 61 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. N 270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв'язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Факт надання послуг поштового зв'язку підтверджує розрахунковий документ, встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо) (п. 2 Правил).

З огляду на наведене, належним доказом направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення до цінного листа та розрахунковий документ (касовий чек, розрахункова квитанція тощо).

Втім, позивачем на підтвердження відповідних обставин надано лише незасвідчену належним чином копію опису на підтвердження направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів.

За таких обставин, суд констатує, що до позовної заяви, в порушення п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, не надано доказів, які б підтверджували направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне повернути позовну заяву і додані до неї документи без розгляду згідно п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 56, 57, п. 4, п. 6 ч. 1 ст. 63, 86 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 та додані до неї документи на 5 аркушах - без розгляду.

Суддя І.О. Чистякова

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення (ст.63 ГПК України).