ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р.Справа № 922/2971/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвой Л.О.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Агрохолдинг Водолага", с. Ордівка
до Липковатівського Аграрного коледжу, с. Липкуватівка
про про стягнення 1040400,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_1, довіреність б/н від 13.06.2016 року,

ОСОБА_2, довіреність б/н від 13.06.2016 року;

третьої особи (ОСОБА_3М.) - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Агрохолдинг Водолага" (с. Ордівка) звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить зобов`язати Липковатівський Аграрний коледж (с. Липкуватівка) відшкодувати шкоду завдану позивачу в натурі - шляхом передачі ТОВ "Агрохолдинг Водолага" озимої фуражної пшениці, сорт першої репродукції "Богдана" вагою 289 тон., або стягнути збитки еквівалентні 1040400,00 грн. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

02.09.16р. представник позивача надав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на врожай пшениці, який знаходиться на складі, належному Липковатівському Аграрному коледжу та розташований за адресою: Харківська обл., Нововодолазький район, с. Бірки, вул. Зоряна.

Ухвалами суду від 11.10.16р., 26.10.16р., 09.11.16р. було зобов`язано позивача надати докази того, що майно може зникнути, або інші докази, які б свідчили про те, що невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

У зв`язку з тим, що позивачем не було надано суду доказів на підтвердження заяви про вжиття заходів про забезпечення доказів, суд відмовляє в її задоволенні.

Ухвалою суду від 11.10.16р. залучено ОСОБА_3 до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Ухвалою суду від 26.10.16р. за клопотанням представника позивача строк вирішення спору продовжено по 17.11.16р.

Від позивача надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду (вх. № 37802 від 08.11.2016 року), яку просив суд розглянути без участі представника позивача.

Суд, розглянувши дану заяву відмовляє в її задоволенні, оскільки залишення позову без розгляду можливе лише за ініціативою суду з підстав викладених в ч. 1 ст. 81 ГПК України, а не за клопотанням сторони у справі.

17.11.16р. представник відповідача надав заяву про долучення документів до матеріалів справи, які долучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 17.11.16р. - не з`явився.

Представники відповідача в судовому засіданні 17.11.16р. проти позову заперечували в повному обсязі, вважали позовні вимоги не доведеними.

Представник 3-ї особи в судове засідання 17.11.16р. не з`явився.

Враховуючи те, що норми ст. 65 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

17 лютого 2015 року між громадянином ОСОБА_3 (суборендодавдем) та ТОВ "Агрохолдинг Водолага" (суборендарем) було укладено наступні Договори суборенди землі, за якими в строкове платне користування були передані наступні земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, які знаходяться за межами населених пунктів Бірківської селищної ради на території Нововодолазького району Харківської області, а саме:

1) земельної ділянка з кадастровим номером :02:000:0020, площею 63,6383 га, землі сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (рілля), для ведення фермерського господарства, яка перебуває у строковому платному володінні і користуванні у відповідності до умов та у межах Договору оренди земельної ділянки від 07.11.2014р. (копія додається) укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області і ОСОБА_3, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.11.2014р., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42;

2) земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0106, площею 49,9647 га, землі сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (рілля), для ведення фермерського господарства, яка перебуває у строковому платному володінні і користуванні у відповідності до умов та у межах Договору оренди земельної ділянки від 24.11.2014р. (копія додається) укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області і ОСОБА_3, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.12.2014р., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 42;

3) земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0108, площею 54,1313 га, землі сільськогосподарського призначення сільськогосподарські угіддя (рілля), для ведення фермерського господарства, яка перебуває у строковому платному володінні і користуванні у відповідності до умов та у межах Договору оренди земельної ділянки від 24.11.2014р. укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Харківській області і ОСОБА_3, право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01.12.2014р., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 52.

19 лютого 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права реєстрі було зареєстровано право суборенди ТОВ "Агрохолдинг Водолага" на зазначені вище земельні ділянки з кадастровими номерами :02:000:0106, площею 49,9647 га, :02:000:0108, площею 54,1313 га, :02:000:0020, площею 63,6383 га.

20 лютого 2015 року між суборендодавцем та суборендарем було підписано акти прийому-передачі зазначених вище земельних ділянок у суборенду.

Відповідно до пункту 15 Договорів суборенди землі цільове призначення зазначених земельних ділянок - землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя.

Пунктом 8 Договорів суборенди встановлено, що договори укладено на 3 роки.

Водночас, відповідно до пункту 30 Договорів суборенди землі від 17.02.2015 року, суборендар (позивач) має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору суборенди землі та отримувати продукцію і доходи.

Згідно інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, станом на 08.08.2016 року, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0106, площею 49,9647 га, з кадастровим номером :02:000:0108, площею 54,1313 га, з кадастровим номером :02:000:0020, площею 63,6383 га, передані в суборенду ТОВ "Агрохолдинг Водолага" строком до 19.02.2018 року.

Так, з 20 лютого 2015 позивач, ТОВ "Агрохолдинг Водолага", набув статусу належного землекористувача земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:0106, площею 49,9647 га, :02:000:0108, площею 54,1313 га, :02:000:0020, площею 63,6383 га.

Користуюсь правом на господарювання на землі з дотриманням умов договорів суборенди, позивач, в період строку дії договорів суборенди землі, восени 2015 року, провів комплекс робіт по посіву озимої сільськогосподарської культури - пшениці фуражної, сорт першої репродукції "Богдана".

Як вказує позивач в позовній заяві, йому стало відомо, що 27 липня 2016 року працівники відповідача - Липковатівського аграрного коледжу, самовільно, без законних підстав, за допомогою сільськогосподарської техніки Липковатівського аграрного коледжу, здійснюють збір врожаю озимої пшениці, що була засіяна позивачем на земельних ділянках з кадастровими номерами :02:000:0106, площею 49,9647 га, :02:000:0108, площею 54,1313 га, :02:000:0020, площею 63,6383 га.

Позивач вказує, що станом на день подання позову збір врожаю, належного позивачу на праві власності, здійснено відповідачем наступним чином: на земельній ділянці з кадастровим номером :02:000:0106, площею 49,9647 га, відповідачем врожай зібрано повністю, а на земельних ділянках з кадастровими номерами :02:000:0020 та :02:000:0108, зібрано врожаю на площах, відповідно, близько 20 та 15 гектарів. Таким чином, усього відповідачем зібрано врожай на площі близько 85 гектарів. Після збору врожай перевезено відповідачем до складу (складського приміщення), який знаходиться за адресою: Харківська область, селище Бірки, вулиця Зоряна.

Як зазначає позивач в позовній заяві, оскільки у нього відсутня можливість визначити точну вартість врожаю, який без законних підстав був зібраний відповідачем на земельних ділянках, з кадастровими номерами :02:000:0106, :02:000:0108, :02:000:0020, з огляду на відсутність у позивача даних про вагу врожаю пшениці, вартість неодержаної сільськогосподарської продукції (розрахунок ціни позову) була обчислена за ринковими цінами, з урахуванням середньої врожайності пшениці в господарстві та становить близько 1 040 400,00 грн.

Таким чином, позивач вважає, що внаслідок безпідставних та необґрунтованих дій відповідача позивач позбавлений права розпоряджатися власним майном та спричинено йому майнову шкоду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Крім того, у відповідності до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: витрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

У розясненні Вищого господарського суду України N 02-5/215 від 01.04.94 Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди зазначається, що вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків (відшкодування шкоди), господарський суд перш за все повинен з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності, а саме наявність правил поведінки, встановленого законом або договором; наявність факту порушення такого правила поведінки винною особою; наявність збитків у потерпілої особи; наявність безпосереднього причинно - наслідкового звязку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони.

Відповідно до ч.1 п. 8 ст. 16 ЦК України, відшкодування збитків є одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів.

Збитками відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Відповідно до ч.1 ст. 22, ч.1 ст. 623 ЦК України, відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв`язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв`язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Таким чином, вимоги про стягнення збитків можуть бути задоволені лише у випадку, якщо буде доведено кожний з елементів складу правопорушення. Недоведення хоч би одного з них виключає можливість задоволення вимоги про стягнення збитків.

Викладена позиція підтримана численною судовою практикою, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 20 червня 2011 р. у справі №3-56гс11; від 4 липня 2011 р. у справі №3-59гс11; від 4 липня 2011 р. у справі № 3-64гс11, а також в листі Вищого господарського суду, від 24.04.2013, № 01-06/757/2013 "Про доповнення інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.11р. №01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів.

На підтвердження протиправних дій відповідача позивачем надано письмові пояснення директора ТОВ "Агрохолдинг Водолага" ОСОБА_4 в яких зазначено, що cаме співробітниками відповідача було здійснено збір врожаю позивача.

Також, позивачем вказано, що 28.07.16р. керівник ТОВ "Агрохолдинг Водолага" ОСОБА_4 звернувся до Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області із заявою про вчинення злочину, (талон - повідомлення №138882, реєстровий номер 2485). Та, як вказує позивач, 04.08.2016 року, на підставі даної заяви, 29 липня 2016 року було порушено кримінальне провадження № 000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 Кримінального кодексу України.

Доказів, на підтвердження того, що за результатами кримінального провадження було встановлено вину відповідача, позивачем до суду не надано.

Таким чином, позивачем не доведено наявність спричинення шкоди позивачу шляхом збирання врожаю позивача, тобто вини відповідача, як обов`язкової підстави для застосування до відповідача цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оскільки позивач не довів господарському суду наявність всіх чотирьох елементів складу правопорушення, як підставу для задоволення заявленої до стягнення суми збитків, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в позові підмовлено повністю, тому судові витрати у даній справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. 55 Конституції України; ст. 22, 623, 1166 ЦК України, ст.ст. 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_5