ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року Справа № 904/6888/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Дмитренко Г.К.- доповідач

суддів Джихур О.В., Антоніка С.Г.

при секретарі Погорєловій Ю.А.

За участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1, довіреність №14-109 від 18.04.2014 р.;

відповідача: ОСОБА_2, довіреність №143 від 01.04.2016 р.;

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року у справі № 904/6888/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь", м. Дніпро

про стягнення штрафних санкцій

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року (суддя Воронько В.Д.) з товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України" стягнуто 200621 грн. 37 коп. штрафу та 10031 грн. 07 коп. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення скасувати в частині зменшення розміру штрафу на 468116 грн. 53 коп. та прийняти в цій частині нове рішення, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального і процесуального права. В апеляційній скарзі позивач стверджує, що право на зменшення неустойки (штрафу, пені) виникає у господарського суду виключно за наявності значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків. При цьому публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" посилається на недоведення винятковості обставин у даній справі. Позивач зазначає, що при розгляді даної справи суд першої інстанції дослідив лише ступінь виконання зобовязання боржником, не виконавши вимоги закону щодо оцінки майнового стану обох сторін, які беруть участь у зобовязанні, та не врахувавши інтереси позивача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" у відзиві на апеляційну скаргу просить в її задоволенні відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, зазначаючи, що господарський суд правомірно застосував до спірних відносин ст.233 Господарського кодексу України, зменшивши штраф на 70%, оскільки судом першої інстанції було взято до уваги ступінь виконання зобов`язання, а також те, що прострочення в оплаті було незначним 2,5 місяці, позивач жодного разу не скористався своїм правом щодо обмеження або припинення поставки газу, як ефективного засобу для стимулювання належного виконання зобов`язань своїм контрагентом; крім того, за судовим рішенням у справі № 904/5711/15 позивачу були компенсовані грошові втрати від несвоєчасного виконання зобов`язань відповідачем, оскільки з останнього було стягнено 818 181,71 грн. інфляційних втрат, 49468,28 грн. 3% річних, 198 658,35 грн. пені, отже, сплату в межах цієї справи ще й 7% штрафу в сумі 668 737,90 грн. відповідач вважає незаконним. Також відповідач зазначає, що вищевказані нарахування з боку позивача мають постійний характер, внаслідок чого неустойка перетворюється на джерело невиправданих додаткових прибутків для позивача та є додатковим фінансовим навантаженням для відповідача, що не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, закріпленим у п.6 ст.3 Цивільного кодексу України.

Заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 року між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу № 188/14-ПР, за п.1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для власних потреб (п. 1.2. договору).

Продавець передає покупцеві з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року газ обсягом до 21450 тис. куб.м. (п. 2.1. договору).

Приймання передача газу, переданого продавцем покупцю у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання передачі газу (п. 3.3. договору).

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобовязується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п. 3.4. договору).

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. договору).

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором (п. 7.1 договору).

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1. договору).

На виконання умов договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято природний газ на загальну суму 9553398 грн. 52 коп., що підтверджується підписаним сторонами та скріпленим їх печатками актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2014 року (а.с. 19).

Відповідач за природний газ не розрахувався, у звязку з чим публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" 668737 грн. 90 коп. штрафу. Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 року №188/14-ПР в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ, що встановлено у рішенні господарського суду від 13.10.2015 року та постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 року у справі № 904/6462/15.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2015 року у справі № 904/6462/15 з товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України" стягнуто 662194 грн. 47 коп. пені, 49468 грн. 28 коп. 3 % річних, 818181 грн. 71 коп. інфляційних втрат та 10055 грн. 81 коп. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 29.02.2016 року) рішення господарського суду Дніпропетровської області від 13.10.2015 року у справі №904/5711/15 змінено, його резолютивну частину викладено в наступній редакції: Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України" 1066308 грн. 34 коп., з яких: 198658 грн. 35 коп. пеня, 49468 грн. 28 коп. 3 % річних, 818181 грн. 71 коп. інфляційні втрати, про що видати наказ. В решті позовних вимог відмовити". Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія" Нафтогаз України" 10055 грн. 81 коп. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.04.2016 року постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 року у справі № 904/5711/15 залишено без змін.

В силу вимог частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.02.2016 року у справі № 904/5711/15, в якій сторони є ті ж, що і у даній справі, - № 904/6888/16, встановлено факт неналежного виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" договору купівлі-продажу природного газу від 27.12.2013 року №188/14-ПР в частині своєчасних розрахунків за отриманий природний газ.

У постанові також зазначено, що під час розгляду судом першої інстанції справи № 904/5711/15 відповідачем сплачено основний борг у сумі 9553398 грн. 52 коп., що підтверджується копією платіжного доручення від 19.03.2015 року № 939.

Предметом позову у даній справі є стягнення 668737 грн. 90 коп. штрафу, передбаченого п. 7.2 договору купівлі-продажу природного газу.

Частинами 1,7 ст. 193 Господарського кодексу України унормовано, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За визначенням, наведеним у ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України унормовано, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього договору він повинен сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, а за прострочення понад 30 днів додатково сплатити штраф у розмірі 7 % від суми простроченого платежу.

В пункті 9.3 договору вказано, що строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у п`ять років.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання та обґрунтовані розрахунки позивача, сума штрафу складає 668737 грн. 90 коп.

12.09.2016 року товариством з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" до суду першої інстанції подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив зменшити розмір штрафу на 100% (т.1, а.с. 41-43).

Судом першої інстанції клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" задоволено частково та зменшено суму нарахованого штрафу на 70%, тобто із заявлених позивачем 668737 грн. 90 коп. судом стягнуто 200621 грн. 37 коп.

В силу ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Колегія суддів вважає, що в даному випадку судом першої інстанції враховано інтереси сторін та правомірно зменшено суму пені на 70%.

Відповідно пояснень відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву від 25.10.2016 року, на сьогоднішній день негайна сплата штрафу об'єктивно є неможливою. Господарські витрати у вигляді комунальних платежів, заробітна плата із нарахуваннями, податки, інші обов'язкові платежі за останній рік та по теперішній час сплачувались підприємством не за рахунок доходів, отриманих від реалізації продукції, а із власних резервів, які, як зазначає відповідач, на сьогоднішній день вичерпано.

У зв'язку із політичною та економічною кризою більшість контрагентів, у тому числі іноземні, не в змозі здійснювати оплату за раніше поставлений товар. Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" не має можливості звернутись за захистом своїх прав та інтересів в Луганській та Донецькій областях, оскільки судова та виконавча система з причин проведення АТО майже не працює.

Свідченням вкрай складного фінансового положення товариства з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" є той факт, що з 01.11.2014 року на підприємстві встановлено семичасовий робочий день, відповідно, заробітна плата працівників стала значно нижчою, оскільки дорівнює пропорційно відпрацьованому часу (а.с. 45). Значно скоротилась реалізація продукції, тому що 60% виробленого товару реалізовувалось на території Російської Федерації, а зараз поставки не здійснюються.

Відповідач стверджує, що заявлена до стягнення сума штрафу є непомірно великою, на момент звернення позивача до суду основного боргу не існувало (зобов'язання виконано у добровільному порядку та у повному обсязі), період прострочення є незначним (2,5 місяці), у матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження збитків, які зазнав позивач через несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов'язання, і відсутні відомості щодо майнового стану позивача.

Відповідач вказує, що здійснені позивачем нарахування мають постійний характер, внаслідок чого неустойка перетворюється на джерело невиправданих додаткових прибутків для позивача та додаткове фінансове навантаження для відповідача, що не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності та розумності.

Також на підтвердження збитковості підприємства товариством з обмеженою відповідальністю "Металургійний завод "Дніпросталь" надано звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2014 рік, згідно якого збиток підприємства складає 3034381 тис. грн. (а.с.61-63), та звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік, згідно якого збиток підприємства складає 3015334 тис. грн. (а.с. 64-65).

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції не враховано інтереси публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та не виконані вимоги закону щодо оцінки майнового стану обох сторін, які беруть участь у зобовязанні.

З такими доводами позивача колегія суддів не погоджується з огляду на те, що позивачем не надано жодних фінансових та бухгалтерських документів, зокрема, баланс річний (звіт про фінансовий стан підприємства), річний звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід), що характеризують його фінансовий стан.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що прострочення по оплаті даного зобовязання з боку відповідача мало місце незначний період часу (2,5 місяці) та виконане повністю до звернення з позовом до господарського суду про стягнення заборгованості по справі № 904/5711/15, прострочення компенсовано стягненням досить значних сум інфляційних втрат 818181 грн. 71 коп., 3% річних в сумі 49468 грн. 28 коп. та 198 658 грн. 35 коп. пені, судом першої інстанції обґрунтовано зменшено суму пені за порушення відповідачем грошового зобовязання на 70%.

Відповідно п.3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.10.2016 року у справі № 904/6888/16 залишити без змін, а скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" без задоволення.

Головуючий суддя Г.К. Дмитренко

Суддя О.В. Джихур

Суддя С.Г. Антонік

повний текст постанови виготовлений 30.11.16р.