Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================

РІШЕННЯ

"05" грудня 2016 р. справа № 927/1052/16

Позивач: Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз»,

юридична адреса: вул. Лебединська, 13, м. Суми, Сумська область, 40021

адреса для листування: вул. Береста, 21, м. Суми, Сумська область, 40030

Відповідач: Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія»

вул. Шевченка, 15, м. Чернігів, Чернігівська область, 14000

Предмет спору: про стягнення заборгованості в сумі 8709,77 грн.

Суддя І.Г.Мурашко

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність № 30/90 від 21.11.2016, представник

від відповідача: ОСОБА_2 довіреність № 19/650 від 21.11.2016, представник

В судовому засіданні 05.12.2016 р., на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» подано позов до Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» про стягнення 8709,77 грн. заборгованості, з якої 6718,87 грн. сума основного боргу за поставлений природний газ в березні 2015 року,1673,00 грн. сума інфляційних втрат за період з квітня 2015 року по вересень 2016 року та 317,90 грн. трьох відсотків річних за період з 06.04.2015 по 03.11.2016. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № ТП-ПР-20.5276/2013 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 31.12.2012 року та додатків до нього.

Позивач в судовому засіданні 05.12.2016 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 05.12.2016 підтвердив наявність заборгованості в сумі 6718,87 грн. за поставлений природний газ в березні 2015 року згідно договору № ТП-ПР-20.5276/2013 від 31.12.2012 року. Проти позовних вимог в частині нарахування та стягнення інфляційних втрат представник відповідача заперечив частково, зазначивши, що відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений , помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж. Враховуючи зазначене, повноважний представник відповідача ствердив, що інфляційні втрати мають нараховуватись та заявлятись до стягнення починаючи з травня 2015 року, а не з квітня 2015 року, оскільки виходячи з умов спірного договору, а саме п. 4.6, кінцевий строк оплати вартості поставленого природного газу - 05 квітня 2015 року.

Позивач в судовому засіданні 05.12.2016 заперечив проти доводів відповідача та пояснив суду, що проводив нарахування інфляційних втрат згідно позиції щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді справ, викладених в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р.

Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, зясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд, -

ВСТАНОВИВ :

31 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (надалі позивач, постачальник) та Дочірнім підприємством Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» в особі відокремленого підрозділу Роменської нафтогазрозвідувальної експедиції ДП НАК «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» (надалі відповідач, споживач) було укладено договір № ТП-ПР-20.5276/2013 на постачання природного газу за регульованим тарифом, за умовами якого постачальник зобовязався постачати природній газ споживачу в обсягах і порядку, передбаченому договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та умовах, передбачених договором (п. 1.1 договору).

Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (надалі пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в додатку № 1 до договору (п. 1.2 договору) (а.с.24).

Пунктом 2.1 договору визначено, що договірні обсяги постачання газу споживачу наводяться в додатку № 2 до договору, згідно якого протягом 2015 року постачальник здійснює постачання природного газу споживачу для власного споживання в обсязі 7,6 тис. куб. м, у тому числі по місяцях та кварталах: у січні 2015 року 0,7 тис.куб.м., у лютому 2015 року 1,5 тис.куб.м., у березні 2015 року 1,2 тис.куб.м. (всього у І кварталі 2015 року 3,4 тис.куб.м.), у квітня 2015 року -0,5 тис.куб.м. (всього у ІІ кварталі 0,5 тис.куб.м.), у жовтні 20185 року -0,7 тис.куб.м., у листопаді 2015 року 1,0 тис.куб.м., у грудні 2015 року 2,0 тис.куб.м. (всього у ІV кварталі - 3,7 тис.куб.м) (а.с.25).

Облік обсягів газу, що поставляється на умовах договору, здійснюється згідно з правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618, зареєстрованого в МЮУ 26.01.2006 за № 67/11941 (п. 3.2 договору). Кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності обєктів споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у додатку № 1 до договору (п. 3.3 договору). На підставі обсягів вимірювання газу вузлами обліку складаються щомісячно акти приймання передачі газу (п. 3.5 договору)

Пунктом 2.6 договору, сторони визначили, що послуги з постачання природного газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку № 1 до договору (п. 2.6 договору).

Постачальник до 5-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє споживачу два примірники акта приймання передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника (п. 2.7 договору). Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання передачі природного газу зобовязаний повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання передачі газу, підписаний уповноважений представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання - передачі газу (п. 2.8 договору). Акти приймання передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п. 2.9 договору).

Відповідно до приписів п.п.4.1-4.2 та 4.4 договору, розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики. У випадках, передбачених законом, до ціни на природний газ додаються: збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ, тариф на транспортування газу магістральними трубопроводами, тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами, тариф на постачання газу за регульованим тарифом, податок на додану вартість. Сторони домовились, що ціна газу розрахована відповідно до п. 4.1 та 4.2 договору, є обовязковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору.

Договір № ТП-ПР-20.5276/2013 на постачання природного газу за регульованим тарифом від 31 грудня 2012 року набув чинності з дати його підписання та був укладений на строк по 31 грудня 2013 року. Договір вважається пролонгованим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток №2 щодо договірних обсягів постачання природного газу, у якому визначаються планові обсяги газу на продовжений термін.

У відповідності зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору від 31.12.2012 за № ТТП-ПР-20.5276/2013, між постачальником та споживачем було складено акт приймання передачі природного газу від 31.03.2015 № СУМ00006348, згідно якого позивачем у березні 2015 року було поставлено, а відповідачем прийнято природний газ обсягом 0,693 тис. куб.м. загальною вартістю 7897,70 грн. (а.с. 28).

Судом встановлено, що позивачем правомірно визначена вартість послуг з постачання природного газу у спірному періоді виходячи з умов п.п. 4.1, 4.2, 4.4. договору та вимог Постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.02.2015 за № 227 «Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для промислових споживачів та інших субєктів господарювання» (чинна з 01 березня 2015 року), № 606 від 30.04.2014 «Про встановлення тарифів на транспортування природного газу розподільними трубопроводами та постачання природного газу за регульованим тарифом для ПАТ «Сумигаз» (чинна з 01 травня 2014 року, втратила чинність станом на 01 квітня 2015 року), № 786 від 30.05.2014 «Про внесення змін до постанови НКРЕ від 30.04.2014 № 578» та додатку № 1 до неї, яким затверджено тарифи на транспортування природного газу магістральними трубопроводами для ПАТ «Укртрансгаз» відповідно до території ліцензованої діяльності газорозподільних підприємств (а.с.47-50, 70-72).

У відповідності до п. 5.3.3. договору на відповідача покладено обовязок оплачувати позивачеві вартість поставленого газу на умовах та в обсягах, визначених договором.

Розрахунковий період за договором становить один місяць з 08:00 год першого місяця до 08:00 год. першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість визначається як добуток ціни газу на загальну кількість реалізованого газу, визначену згідно з розділом 3 договору. Загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу (п. 4.5 договору).

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% попередньої оплати за 5 банківських днів до початку місяця поставки з розрахунку вартості договірного обсягу постачання газу відповідно до додатка № 2 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла в попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

Згідно вимог ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач частково розрахувався за поставлений природний газ у березні 2015 року на суму 1000,00 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача від 02.04.2015 (а.с.54-57). Враховуючи наявність у відповідача переплати за попередні місяці в сумі 178,83 грн., вказана сума була зарахована позивачем в рахунок погашення заборгованості відповідача у спірному періоді (а.с.54-57, 85-93)

Таким чином, сума основної заборгованості відповідача на день прийняття рішення по справі становить 6718,87 грн. (7897,70 грн. - 1178,83 грн.), що не спростовується відповідачем та підтверджується актом звірки розрахунків сторін за договором № ТП-ПР-20.5276/2013, підписаного та завіреного печатками обох сторін станом на 29 січня 2016 року (а.с.30).

На момент винесення рішення відповідач наявну заборгованість не погасив, доказів сплати до суду не надав.

Виходячи із змісту ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання(неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Керуючись приписами ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 317,90 грн. трьох відсотків річних за період з 06.04.2015 по 03.11.2016 та 1673,00 грн. інфляційних втрат за період квітень 2015 року - вересень 2016 року.

Повноважний представник відповідача проти нарахування та стягнення інфляційних втрат за квітень 2015 року заперечив, виходячи з того, що кінцевий строк розрахунку за поставлений природний газ виходячи з умов п. 4.6 договору настав 05 квітня 2015 року, а тому розрахунок інфляційних втрат мав бути проведений починаючи з наступного місяця, тобто з травня 2015 року з урахуванням приписів п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Судом встановлено, що позивач провів нарахування інфляційних втрат, що заявлені до стягнення в межах даної справи згідно рекомендацій Верховного Суду України щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, що визначені останнім в листі від 03.04.1997 за № 62-97р.

Пунктом 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 за № 14, на який посилається відповідач обґрунтовуючи свої заперечення, визначено, що у застосуванні індексації можуть враховуватись рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених в листі ВСУ від 03.04.1997 за № 62-97р, на підставі якого позивачем був проведений розрахунок інфляційних втрат, що заявлені до стягнення.

Так, згідно листа Верховного Суду України від 03.04.1997 за № 62-97р у випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із внесків, зроблених у різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно потрібно вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Враховуючи, що умови договору містять вимоги про 100% передоплату до початку місяця поставки, а також те, що прострочення відповідачем остаточної оплати за поставлений природний газ настало 07 квітня 2015 року, виходячи з умов п. 4.6 договору № ТП-20.5276/2013 від 31.12.2012 року та приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що позивачем вірно проведено нарахування інфляційних втрат з урахуванням місяця, у якому настало прострочення (квітня 2015 року).

Таким чином, враховуючи, що відповідач порушив умови договору, взяті на себе зобовязання належним чином не виконав, суд, перевіривши розрахунок позивача, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення основного боргу та трьох відсотків річних в повному обсязі в сумі 6718,87 грн. та 317,90 грн. відповідно, та про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 1672,99 грн., враховуючи наявність арифметичної помилки в наданому розрахунку.

Враховуючи вимоги ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам, тобто з відповідача на користь позивача присуджено до стягнення судовий збір у розмірі 1377,86 грн.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Чернігівнафтогазгеологія» (14000, Чернігівська область, м. Чернігів, вул. Шевченка, 15, р/р 26 в ТВ БВ, МФО 337568, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» (40021, Сумська область, м. Суми, вул. Лебединська, 13, п/р в АБ «Кліринговий Дім» м. Київ, МФО 300647, ) 6718,87 грн. основного боргу, 1672,99 грн. інфляційних витрат, 317,90 грн. трьох відсотків річних та 1377,86 грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення оформлено відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 07.12.2016.

Суддя І.Г.Мурашко