ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

"30" листопада 2016 р. Справа № 903/809/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Освіта Плюс", м. Луцьк

до релігійної громади ОСОБА_1, Надії, Любові та їх матері ОСОБА_2 Православної Церкви-Київський Партіархат, м. Луцьк

про визнання недійсним договору пожертви будівлі церкви від 22.11.2011р.,

Суддя Якушева І.О.,

при секретарі судового засідання Хомич О.В.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_3 (дов. б/н від 29.11.2016р.),

від відповідача: ОСОБА_4 (дов. б/н від 30.11.2016р.)

Суть спору: позивач в позовній заяві просить визнати недійсним договір пожертви будівлі церкви від 22.11.2011p., укладений між позивачем та відповідачем, який посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області ОСОБА_5, і зареєстрований в реєстрі за №6694, у відповідності до якого позивачем відчужено відповідачеві будівлю церкви /Г-2/, загальною площею 81,8 кв. м., що знаходиться за адресою: м.Луцьк, вул. Сагайдачного гетьмана, буд. 6.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на момент укладення договору пожертви будівлі церкви від 22.11.2011р. предмет договору - будівля церкви /Г-2/ належала позивачеві на праві власності як об'єкт нерухомого майна на підставі рішення господарського суду Волинської області від 27.09.2010р. у справі № 6/25-75, яке набрало законної сили з 11.01.2011 p. та було чинним до 16.03.2016 р.

16.03.2016 року Вищим господарським судом України за результатами розгляду касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Луцький біотехнічний інститут Міжнародного Науково-Технічного Університету" постанову Львівського апеляційного господарського суду від 11.01.2011р. та рішення господарського суду Волинської області від 27.09.2010р. у справі № 6/25-75 було скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Волинської області.

За результатами нового розгляду господарським судом Волинської області 05.07.2016р. прийнято рішення, яким у позові ТзОВ «Освіта-Плюс» про визнання за ним права власності на самочинне будівництво складського приміщення В-1. пл. 459, 8 кв.м. та будівлі церкви Г-2, пл. 81.8 кв.м. в місті Луцьку, по вулиці Сагайдачного, 6, було відмолено. Рішення набрало законної сили 20.07.2016 року.

З 20.07.2016 року предмет договору пожертви будівлі церкви перестав існувати як такий у зв'язку з остаточним встановленням факту відсутності правових підстав для «переведення» вказаного самочинного будівництва в об'єкт нерухомості в судовому порядку. Відповідно цим і встановлено, що пожертвувач, тобто ТзОВ «Освіта-Плюс», не могло бути власником будівлі церкви Г-2, пл. 81,8 кв.м. як об'єкту нерухомого майна, ним розпоряджатись, в тому числі і відчужувати його відповідачеві за оскаржуваним договором пожертви.

Таким чином, позивач не міг бути і не є власником майна (в статусі об'єкта нерухомості), яке є предметом оскаржуваного договору, і як самого предмету оскаржуваного договору пожертви (в статусі об'єкту нерухомості) не існує.

Ухвалою суду від 04.11.2016р. було порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.11.2016р., зобов'язано позивача подати суду письмові пояснення на обґрунтування доводів про те, що зміст договору пожертви від 22.11.2011р. суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, зазначивши, яким саме нормам Цивільного кодексу України та яким саме іншим актам цивільного законодавства суперечить зміст договору; належним чином завірену копію договору суборенди землі від 05.12.2007р.; зобов'язано відповідача подати суду обґрунтовані письмові пояснення на заявлений позов, докази на їх підтвердження.

В судовому засіданні 30.11.2016р. представник позивача звернувся до суду із заявою б/н від 30.11.2016р., в якій зазначив, що позивач не відмовляючись від попередньо вказаних у позовній заяві, письмових поясненнях підстав недійсності оскаржуваного договору, вважає за необхідне доповнити підстави позову ще однією самостійною правовою підставою.

Посилаючись на положення статті 229 Цивільного кодексу України щодо правових наслідків правочину, який вчинено під впливом помилки, позивач зазначив, що на момент вчинення оскаржуваного правочину сторона позивача помилялась щодо його предмету (відповідно і статусу речі, її властивостей), а саме щодо того, що будівля церкви, яка відчужена за договором, є нерухомим майном, і належала позивачу як об'єкт нерухомості, оскільки рішення господарського суду Волинської області від 27.09.2010р. у справі № 6/25-75, за яким це самовільно збудоване приміщення церкви «легалізовано» в об'єкт нерухомості, в подальшому було скасоване як незаконне.

Оскільки частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, заяву судом було прийнято до розгляду.

В судовому засіданні 30.11.2016р. представник позивача позовні вимоги з врахуванням заяви б/н від 30.11.2016р., підтримав, супровідним листом б/н від 28.11.2016р. подав письмові пояснення від 28.11.2016р., копії договору суборенди землі від 05.12.2007р., договору про надання правової допомоги від 21.06.2016р., ордеру серії ВЛ №000,026905 на надання правової допомоги від 21.06.2016р., свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ВЛ № 834 від 25.04.2016р.

В судовому засіданні 30.11.2016р. представник відповідача позову не визнала, подала письмові заперечення на позовну заяву б/н від 30.11.2016р.

У зв'язку з необхідністю витребування додаткових пояснень та доказів розгляд справи слід відкласти.

Керуючись п.3 ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

у х в а л и в:

1. Розгляд справи відкласти на 14.12.2016р. на 11 год. 15 хв.

2. Зобовязати позивача до 12.12.2016р. подати суду:

2.1. Належним чином завірену копію Статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Освіта Плюс".

2.2. Письмові пояснення по справі, враховуючи заперечення відповідача на позов, викладені у письмових запереченнях б/н від 30.11.2016р.

2.3. Письмові пояснення з огляду на приписи ст.1 Господарського процесуального кодексу України, в яких обґрунтувати, яке саме право позивача порушено укладенням договору пожертви будівлі церкви від 22.11.2011p., за захистом якого він звернувся з позовом до суду.

2.4. Письмові пояснення в яких зазначити, яким саме нормам Цивільного кодексу України та чи яким саме іншим актам цивільного законодавства суперечить зміст договору.

3. Зобовязати відповідача до 12.12.2016р. подати суду:

3.1. Письмові пояснення, враховуючи заяву позивача про зміну підстав позову від 30.11.2016р.

Сторонам надіслати ухвалу суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Суддя І. О. Якушева