РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2016 р. Справа № 902/1255/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

суддя Демидюк О.О. ,

суддя Савченко Г.І.

при секретарі Кушніруку Р.В.

за участю представників сторін:

від скаржника: Довгаль І.О. - представник за довіреністю від 05.01.2016р.

від кредиторів: не з'явились

від арбітражного керуючого (ліквідатора): Василик В.В.

від боржника: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", м.Київ

на ухвалу господарського суду Вінницької області

від 30.08.16 р. у справі № 902/1255/15 (суддя Тісецький С.С.)

за заявою Приватного підприємства "Нафтотрейдинг", м.Вінниця

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 30.08.2016р. у справі №902/1255/15 про банкрутство Приватного підприємства "Нафтотрейдинг", відмовлено в задоволенні клопотання ТОВ "Транс Петрол Груп" б/н від 10.02.2016р. (вх.№06-52/1411/16 від 18.02.2016р.) про заміну кредитора у справі № 902/1255/15.

Задоволено клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора) Василика В.В. №16-68 від 22.07.2016р. (вх.№06-54/100/16 від 26.07.2016р.) про надання згоди на продаж майна Приватного підприємства "Нафтотрейдинг".

Надано згоду на продаж майна Приватного підприємства "Нафтотрейдинг" (21034, м.Вінниця, вул.Немирівське шосе, 187Б, ), що є предметом забезпечення в складі цілісного майнового комплексу Приватного підприємства "Нафтотрейдинг", разом з іншими майновими активами в порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Зобов'язано арбітражного керуючого (ліквідатора) Василика В.В. обговорити на комітеті кредиторів боржника поточний звіт ліквідатора №16-76 від 30.08.2016р. про виконану роботу по справі №902/1255/15 та надати суду відповідне протокольне рішення.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати в частині надання згоди арбітражному керуючому (ліквідатору) Василику В.В. на продаж майна Приватного підприємства "Нафтотрейдинг", що є предметом забезпечення у складі цілісного майнового комплексу банкрута, разом з іншими майновими активами та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання ліквідатора Василика В.В. відмовити.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, зокрема, наступне:

- вважає ухвалу місцевого господарського суду незаконною та необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм матеріального права та процесуального права;

- обґрунтовує, що судом Вінницької області, при розгляді вказаного клопотання арбітражного керуючого, були порушені приписи п.1 ч.4 ст.42 , ч.5 ст.44 та ч.9 ст.45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом";

- стверджує, що обраний арбітражний керуючим Василиком В.В. спосіб продажу майна, що перебуває в заставі ПАТ "ОТП Банку, не відповідає наведеним приписам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Адже, у випадку виставлення для продажу предметів застави разом з іншим майном банкрута на повторний та другий повторний аукціони одним лотом, майно ПП "Нафтотрейдинг", що є предметом забезпечення, буде внесено до складу ліквідаційної маси, що прямо заборонено законом. При цьому, включення предметів застави до складу ліквідаційної маси банкрута, матиме наслідком порушення приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" про виключне та позачергове використання коштів отриманих від реалізації майна банкрута, що є предметом забезпечення, для задоволення вимог заставного кредитора, адже, не можливо буде достеменно встановити та виокремити реальну ціну продажу предметів іпотеки, яку необхідно окремо перерахувати ПАТ "ОТП Банк", від ціни продажу іншого майна (майнових прав, автомобілів, офісної техніки та ін.), яку необхідно розподілити між конкурсними кредиторами відповідно до черговості, встановленої ст.45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у випадку їх спільної реалізації одним лотом на повторному чи другому повторному аукціонах;

- зазначає, що ПАТ "ОТП Банк" переконане у необхідності реалізації майна, що знаходиться у нього в іпотеці, окремими лотами від іншого майна ПП "Нафтотрейдинг", у випадку, якщо на аукціоні з продажу всіх майнових активів банкрута в складі цілісного майнового комплексу за ціною, що дорівнює сумі всіх визнаних вимог кредиторів, такі активи не будуть продані. При цьому, окрім дотримання наведених положень, що спрямовані на захист інтересів заставного кредитора, у такому випадку, будуть дотримані й приписи ч.5 ст.44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", щодо встановленого обов'язку продажу майна банкрута окремими лотами, у випадку не продажу їх у складі ЦМК;

- додає, що оскаржувана ухвала не є належним чином вмотивована та обґрунтована, всупереч приписів ст.86 ГПК України та параграфу 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950р., адже не містить наданої судом оцінки наведеним ПАТ "ОТП Банк" аргументам і доводам та підстав їх відхилення, що дозволяє стверджувати про порушення господарським судом Вінницької області права на справедливий розгляд;

- зауважує, що попри наведені роз'яснення Вищого господарського суду України та практику Європейського суду з прав людини, господарський суд Вінницької області в ухвалі від 30.08.2016р. не вказав аргументи, що були наведені заставним кредитором в якості підстав для своїх заперечень, а саме, те, що продаж заставного майна банкрута разом з іншим майном на повторному та другому повторному аукціонах одним лотом суперечить положенням п.1 ч.4 ст.42 , ч.5 ст.44 та ч.9 ст.45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (щодо заборони включення майна банкрута, що є предметом забезпечення до складу ліквідаційної маси та обов'язку його використання виключно для позачергового задоволення вимог заставного кредитора) і вимогам п.2 ч.1 ст.44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (щодо обов'язку ліквідатора обрання такого способу продажу, який би сприяв відчуження майна за найвищою ціною), адже, реалізацію об'єктів нерухомості, що розташовані на значній відставні один від одного в окремих районах Вінницької області, різного технічного стану, з відмінними умовами конкуренції та ведення діяльності, які можуть використовуватися згідно їх цільового призначення кожний самостійно, доцільніше здійснювати окремими лотами. У такому випадку це забезпечить можливість для участі найбільшої кількості бажаючих придбати об'єкти продажу (як окремо, так і разом) та сприятиме їх реалізації в умовах реальної конкуренції за найбільш високою ціною;

- вказує, що місцевим господарським судом не були відображені наведені ПАТ "ОТП Банк" доводи, оскаржувана ухвала не містить ні оцінки судом таких аргументів, ні підстав їх відхилення, зокрема, підстав відхилення аргументів заставного кредитора про наявність його згоди на продаж заставного майна у складі ЦПК за ціною, що дорівнює сумі всіх визнаних кредиторських вимог на одному аукціоні та запевнень у наданні згоди на подальший продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, окремими лотами, після ознайомлення ліквідатором з їх оцінкою та повідомленням умов продажу. Ухвала містить лише посилання суду на норми законодавства без аргументації їх застосування, що свідчить про її неналежне обґрунтування та обмежує заставного кредитора у можливості її оскарження з врахуванням мотивів суду, якими він керувався при відхилення аргументів ПАТ "ОТП Банку";

- також зазначає, що при розгляді клопотання ліквідатора про надання дозволу на продаж майна, місцевим господарським судом були порушені приписи ч.1 ст.44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", адже відповідно до згаданої норми закону ліквідатор здійснює продаж майна банкрута тільки після проведення його інвентаризації та оцінки. Проте, на час розгляду клопотання ліквідатора, матеріали справи №902/1255/15 не містили доказів проведення арбітражним керуючим Василиком В.В. інвентаризації та оцінки майна боржника. Крім того, в матеріалах справи взагалі була відсутня інформації про виявлене ліквідатором майно (окрім предметів застави ПАТ "ОТП Банк"), яке має реалізовуватися ним одним лотом разом з майном банкрута, що є предметом забезпечення та відповідність такого майна ознакам цілісного майнового комплексу;

- обґрунтовує, що розглядаючи клопотання ліквідатора Василика В.В. про надання дозволу на продажу майна у судовому засідання 30.08.2016р., господарським судом Вінницької області, були порушені приписи ч.2 ст.238 ЦК України, ст.22 ГПК України та п.1 ч.1 ст.1, ст.41, 98, 102, 103 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" внаслідок допущення до участі у справі з наданням прав арбітражного керуючого, неналежного представника арбітражного керуючого Василика В.В. - Петрової В.Л...

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19.10.2016р. відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 31.10.2016р..

31.10.2016р. на електронну адресу суду від арбітражного керуючого (ліквідатора) ПП "Нафтотрейдинг" - Василика В.В. надійшов письмовий відзив від 31.10.2016р. №16-90 на апеляційну скаргу, в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги ПАТ "ОТП Банк" відмовити. Також, додано клопотання від 31.10.2016р. про розгляд справи за його відсутності.

31.10.2016р. до суду від ПАТ "ОТП Банк" надішли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

В судовому засіданні 31.10.2016р. від представника ПАТ "ОТП Банк" надійшло клопотання від 31.10.2016р., в якому останній просить продовжити розгляд справи на 15 днів та розглядати її у більш тривалий строк, ніж передбачено ст.102 ГПК України.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 31.10.2016р. у справі №902/1255/15 продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів та відкладено її розгляд на 14.11.2016р..

14.11.2016р. на електронну адресу суду та 16.11.2016р. на поштову адресу суду від арбітражного керуючого (ліквідатора) Василика В.В. надійшло клопотання від 11.11.2016р. №16-97, в якому останній просить продовжити строк розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 30.08.2016р. на 15 днів; вважати відкликаним раніше подане клопотання ліквідатора ПП "Нафтотрейдинг" про розгляд справи за його відсутності; відкласти розгляд апеляційної скарги; зобов'язати ПАТ "ОТП Банк" не пізніше до дати наступного судового засідання надіслати на адресу ПП "Нафтотрейдинг" (21034, Вінницька обл., м.Вінниця, віл.Немирівське шосе, 187 Б) та адресу ліквідатора (01030, м.Київ, а/с 23) копії всіх додаткових пояснень (змін, уточнень, доповнень) до апеляційної скарги на ухвалу господарського суд Вінницької області від 30.08.2016р.; надати ліквідатору ПП "Нафтотрейдинг" матеріали судової справи №902/1255/15 для ознайомлення та зняття фотокопій до дня наступного судового засідання у справі.

14.11.2016р. на електронну адресу суду та на 16.11.2016р. на поштову адресу суду від арбітражного керуючого (ліквідатора) Василика В.В. надійшло клопотання від 11.11.2016р. №16-100 про долучення до матеріалів справи документів, а саме: копії листа ТБ "Подільський Контракт" №224/16 від 11.11.2016р., копії заявки на проведення оцінки №1 від 11.04.2016р. згідно договору №С-121/02 від 21.03.2016р., та копії ухвал Рівненського апеляційного господарського суду по справі №902/1255/15 та роздруківок із сайту Укрпошти про дату надходження на відділення.

Також, 14.11.2016р. до суду від ПАТ "ОТП Банк" надійшов супровідний лист з документами на підтвердження повноважень його представників.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 14.11.2016р. у справі №902/1255/15 продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів та відкладено її розгляд на 24.11.2016р..

16.11.2016р. на електронну адресу суду від ПАТ "ОТП Банк" надійшов супровідний лист про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження направлення на адресу арбітражного керуючого (ліквідатора) Василика В.В. копій всіх додаткових пояснень (змін, уточнень, доповнень) до апеляційної скарги на ухвалу господарського суд Вінницької області від 30.08.2016р. у справі №902/1255/15.

22.11.2016р. на електронну адресу суду від ПАТ "ОТП Банк" надішли письмові пояснення від 22.11.2016р. №В00-12-4-10/214 до апеляційної скарги на ухвалу суду.

24.11.2016р. до суду від арбітражного керуючого (ліквідатора) Василика В.В. надійшли додаткові пояснення від 23.11.2016р. №16-102 до відзиву на апеляційну скаргу.

Також, 24.11.2016р. до суду від ПАТ "ОТП Банк" надійшла заява від 23.11.2016р. вих.№В00-12-4-10/218 про вжиття заходів забезпечення, в якій останнє просило прийняти судове рішення про заборону Товарній Біржі "подільський контракт" (, адреса для листування :21050, Вінниця-50, а/с №8124) проводити аукціон з продажу майнових активів Приватного підприємства "Нафтотрейдинг" у справі №902/1255/15, у тому числі й аукціон призначений на 16.12.2016р., до повернення матеріалів справи №902/1255/15 до господарського суду Вінницької області. Також, відносно даної заяви, представник ПАТ "ОТП Банк" в судовому засіданні 24.11.2016р. пояснив, що її належить розглядати в межах апеляційного провадження на ухвалу господарського суду Вінницької області від 30.08.2016р..

Представник скаржника в судовому засіданні 24.11.2016р. підтримав доводи апеляційної скарги, додаткових пояснень до апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу господарського Вінницької області від 30.08.2016р. у справі №902/1255/15 скасувати в частині надання згоди арбітражному керуючому (ліквідатору) Василику В.В. на продаж майна Приватного підприємства "Нафтотрейдинг", що є предметом забезпечення у складі цілісного майнового комплексу банкрута, разом з іншими майновими активами та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання ліквідатора Василика В.В. відмовити. Також, підтримав заяву про вжиття заходів забезпечення від 23.11.2016р. вих.№В00-12-4-10/218.

Арбітражний керуючий у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, додаткових поясненнях до відзиву на апеляційну скаргу та в судовому засіданні 24.11.2016р. заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважаючи її безпідставною та необґрунтованою. Просить суд ухвалу господарського суду Вінницької області від 30.08.2016р. у справі №902/1255/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Також, заперечив проти заяви про вжиття заходів забезпечення від 23.11.2016р. вих.№В00-12-4-10/218.

Інші учасники судового процесу не скористався правом подачі письмового відзиву на апеляційну скаргу, що, у відповідності до ч.2 ст.96 ГПК України, не перешкоджає перегляду ухвали місцевого господарського суду.

Інші учасники судового процесу в судове засідання 24.11.2016р. не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ухвали суду від 14.11.2016р. про відкладення розгляду апеляційної скарги направлена належним чином усім учасникам провадження у справі про банкрутство та повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується реєстром на відправку рекомендованої кореспонденції від 15.11.2016р..

При цьому, ухвалою суду від 14.11.2016р. про відкладення розгляду апеляційної скарги участь учасників судового процесу в судовому засіданні визначалась на власний розсуд, нові докази не витребовувались та повідомлено, що неявка уповноважених представників сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи приписи ст.101 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції та той факт, що неявка в засідання суду відсутніх представників учасників судового процесу, належним чином та відповідно до законодавства повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого судового акту, судова колегія розглянула апеляційну скаргу за відсутності представників останніх.

У відповідності до ч.4 ст.106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення скаржника та арбітражного керуючого (лліквідатора) обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені оскарженої ухвали, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1255/15 за заявою Приватного підприємства "Нафтотрейдинг" про визнання банкрутом.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 17.09.2015р. порушено провадження у справі про банкрутство Приватного підприємства "Нафтотрейдинг" (код 30836601), введено мораторій та призначено засідання на 01.10.2015р..

Постановою господарського суду Вінницької області від 09.10.2015р. у справі №902/1255/15 визнано боржника - Приватне підприємство "Нафтотрейдинг" (код ЄДРПОУ код 30836601) банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Василика Віталія Валентиновича.

В подальшому, ухвалою господарського суду Вінницької області від 03.08.2016р. у справі №902/1255/15 прийнято до розгляду клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. №16/68 від 22.07.2016р. про надання згоди на продаж майна приватного підприємства "Нафтотрейдинг"; відкладено розгляд справи на 30.08.2016р.; зобов'язано арбітражного керуючого надати суду звіт про виконану роботу по даній справі разом із підтверджуючими документами; відзив на клопотання ТОВ "Транс Петрол Груп" про заміну кредитора; зобов'язано ТОВ "НК-Віфарт" надати суду письмові пояснення щодо обставин викладених у клопотанні ТОВ "Транс Петрол Груп" про заміну кредитора; зобов'язано ПАТ "ОТП Банк" надати суду відзив на клопотання арбітражного керуючого Василика В.В. №16/68 від 22.07.2016р. про надання згоди на продаж майна приватного підприємства "Нафтотрейдинг".

Також, 30.08.2016р. від ПАТ "ОТП Банк" до місцевого господарського суду надійшов письмовий відзив (вх.№06-52/7843/16 від 30.08.2016р.) на клопотання ліквідатора про надання згоди на продаж майна ПП "Нафтотрейдинг", в якому останній зазначає, зокрема наступне.

Згідно положень ч.4 ст.42 Закону України ""Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", ПАТ "ОТП Банк" листом №73-06/2264 від 29.06.2016р. надало згоду ліквідатору Василику В.В. на продаж заставленого майна із іншим майном ПП "Нафтотрейдинг" у вигляді цілісного майнового комплексу на першому аукціоні, за початковою вартістю, що відповідає сукупності всіх визнаних вимог кредиторів у справі №902/1255/15.

Також, вказаним листом ліквідатора було повідомлено, що у випадку не продажу майна боржника на першому аукціоні у вигляді цілісного майнового комплексу, відповідно до положень ч.5 ст.44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", таке майно має реалізовуватися окремими лотами. При цьому, згоду на продаж заставного майна окремими лотами ПАТ "ОТП Банк" також надасть, але після ознайомлення з умовами та ціною такого продажу, адже, відповідно до ч.3 п.33 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VІ)" та ч.10. ст.41 заставний кредитор має право на ознайомлення з вказаної інформацією, а ліквідатор зобов'язаний її надавати (при цьому матеріали справи №902/1255/15 не містили інформації про визначену вартість заставного майна). Також, у листі №73-06/2264 від 29.06.2016р. ПАТ "ОТП Банк" не ставилася умова про необхідність погодження заставним кредитором порядку та ціни продажу заставного майна окремими лотами, як обов'язкова підстава для надання згоди на продаж заставного майна.

Тому, за наведених обставин, на думку ПАТ "ОТП Банк", відсутні перешкоди для виставлення майна ПП "Нафтотрейдинг" на перший аукціон у вигляді цілісного майнового комплексу, та, у випадку, якщо продати майно банкрута в вигляді цілісного майнового комплексу за ціною, що дорівнює сумі всіх вимог кредиторів не вдасться - для подальшого продажу заставного майна окремими лотами, адже після отримання інформації від арбітражного керуючого про порядок такого продажу, банк надасть згоду на продаж.

Проте, попри наявність вищезазначеної згоди, ліквідатор має намір отримати дозвіл суду на проведення повторного та другого повторного аукціону з продажу майна, в тому числі і предметів іпотеки, в якості цілісного майнового комплексу. Але, можливість продажу майна банкрута цілісним майновим комплексом на повторному та другому повторному аукціоні не передбачена ні положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ні роз'ясненнями, викладеними у інформаційному листі Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011р. №4212-VІ). Більше того, продаж заставного майна банкрута разом з іншим майном на повторному та другому повторному аукціонах суперечить принципам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Крім того, реалізувати положення ч.5 ст.44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом" щодо продажу майна банкрута, в тому числі і заставного, окремими лотами взагалі не можливо буде, оскільки, воно буде реалізоване за значно заниженою вартістю при продажі його одним лотом.

За таких умов, ПАТ "ОТП Банк" заперечує проти задоволення поданого арбітражним керуючим Василиком В.В. клопотання про продаж заставного майна ПП "Нафтотрейдинг" разом з іншим майном банкрута одним лотом на повторному та другому повторному аукціонах у зв'язку з невідповідністю обраного ліквідатором способу продажу майна вимогам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", та принципу визначення таких умов продажу активів, які б сприяли їх відчуженню за найбільшою ціною.

Як вже зазначалося, ухвалою господарського суду господарського суду Вінницької області від 30.08.2016р. у справі №902/1255/15 між іншим задоволено клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора) Василика В.В. №16-68 від 22.07.2016р. (вх.№06-54/100/16 від 26.07.2016р.) про надання згоди на продаж майна Приватного підприємства "Нафтотрейдинг" та надано згоду на продаж майна Приватного підприємства "Нафтотрейдинг" (21034, м.Вінниця, вул.Немирівське шосе, 187Б, ), що є предметом забезпечення в складі цілісного майнового комплексу Приватного підприємства "Нафтотрейдинг", разом з іншими майновими активами в порядку передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статей 12, 15, 16, 20 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Господарським процесуальним кодексом України у випадках, коли його норми безпосередньо визначають правила даного провадження (статті 2, 4-1, 12 та 15) або мають універсальний характер для будь-якої стадії судового процесу, або процесуальної дії (статті, вміщені в розділах I, V, VI, VII, XII, XIII), з урахуванням встановлених Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" особливостей.

Відповідно до ч.2 ст.4-1 ГПК України провадження у справах про банкрутство здійснюється у порядку, передбаченому цим кодексом з врахуванням вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", норми якого, як спеціальні норми права, превалюють у застосуванні над загальними нормами Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ч.1 ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи про банкрутство.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання йог банкрутом", провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що арбітражний керуючий - фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України;

Частиною 1 та п.14 ч. 2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ч.4 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Отже, аналізуючи положення ч.4 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. При цьому виконання ліквідатором вимог ч.4 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" щодо погодження з заставним кредитором умов реалізації заставного майна повинно передувати процедурі визначення організатора аукціону, оскільки відповідні погоджені умови проведення аукціону в обов'язковому порядку повинні бути відображені в проекті договору про проведення аукціону. Отже, у будь-якому випадку погодження початкової вартості заставного майна та інших умов його продажу (із заставним кредитором або судом) повинно передувати реалізації майна боржника.

У разі ж наявності спору між заставним кредитором та ліквідатором щодо умов реалізації заставного майна, з метою оптимізації порядку здійснення ліквідаційної процедури він повинен вирішуватися судом саме на етапі визнання організатора аукціону учасником провадження у справі. У свою чергу безпосередньо процедура реалізації майна боржника розпочинається з моменту винесення судом ухвали про визнання організатора аукціону учасником провадження у справі.

Згідно вимог ст.1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом;

майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи - боржника.

Частиною 6 ст.3 вказаного Закону визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

Виходячи із вимог частини першої ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Згідно вимог ч.1 ст.11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Виходячи із вказаних правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що в разі невиконання боржником основного кредитного зобов'язання, кредитор має право отримати задоволення своїх вимог, передбачених ст.7 Закону України "Про іпотеку", від майнового поручителя, зокрема, в процедурі банкрутства останнього, але виключно лише за рахунок проданого в ліквідаційній процедурі предмету забезпечення, тобто - незалежно від їх розміру вказані вимоги за їх правовою природою є забезпеченими.

Обсяг задоволення вказаних вимог прямо залежить від вартості фактичної реалізації предмета майнової поруки в ліквідаційної процедурі відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" заставний кредитор надає згоду на реалізацію заставного майна, а порядок продажу такого майна банкрута у вигляді цілісного майнового комплексу встановлений спеціальними нормами Закону, у тому числі, щодо встановлення початкової вартості цілісного майнового комплексу та порядку її зниження, Закон не надає права кредитору, вимоги якого забезпечені заставою майна, встановлювати додаткові вимоги щодо початкової вартості майна, що підлягає продажу на аукціоні, а також порядку її зниження. Також, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено обов'язку ліквідатора визначати граничну межу, до якої на аукціоні може бути знижена початкова вартість майна у вигляді цілісного майнового комплексу, в тому числі і за вимогою заставного кредитора.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.

Ліквідатор організовує проведення аукціону з продажу активів банкрута з урахуванням вимог цього Закону. На аукціоні можуть продаватися: основні засоби (нерухомість, незавершене будівництво, транспортні засоби, будівельні матеріали тощо); відокремлений структурний підрозділ банкрута як частина цілісного майнового комплексу; необоротні активи банкрута; дебіторська заборгованість на умовах договору про відступлення права вимоги банкрута. Ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор аукціону не може бути заінтересованою особою стосовно кредитора чи боржника.

Згідно ч.5 ст.44 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

Відповідно до ч.9 ст.45 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

У відповідності до ч.1 ч.2 ст.49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам.

Пунктами 31, 33 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011р. №4212-VI)" від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 роз'яснено, що порядок продажу майна банкрута врегульовано ст.44 Закону. При цьому продаж майна частинами здійснюється лише у випадку, коли не вдалося реалізувати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. Новою редакцією Закону на відміну від попередньої редакції ліквідатору надається право вибору способу продажу активів банкрута для забезпечення відчуження майна за найвищою ціною. Такими способами є проведення аукціону та продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Законом визначено склад майна, яке може продаватися ліквідатором на аукціоні (ч.2 ст.44 Закону) та активів, які можуть бути реалізовані безпосередньо юридичній або фізичній особі (ч.6 ст.44 Закону). Особи, з якими ліквідатором укладено договори на реалізацію майна банкрута, мають провести розрахунки не пізніше моменту передачі їм придбаного майна. Усі спори, пов'язані з реалізацією майна банкрута, вирішуються господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство.

З числа положень Закону, в яких ідеться про продаж майна у провадженні справи про банкрутство, господарським судам слід виходити насамперед з тих приписів, які визначають відповідну судову процедуру і вміщені в розділі III "Ліквідаційна процедура" (оцінка майна банкрута; продаж майна банкрута; передання активів боржника, які залишаються не проданими на час закінчення ліквідаційної процедури тощо) та в статтях, що визначають процедуру санації (продаж майна боржника як цілісного майнового комплексу; відчуження майна боржника шляхом заміщення активів; продаж частини майна боржника тощо). Що ж до норм розділу IV Закону "Продаж майна у провадженні у справі про банкрутство", то вони застосовуються господарськими судами, якщо відповідне питання не врегульовано зазначеними приписами.

З матеріалів справи вбачається, що 16.06.2016р. ліквідатор ПП "Нафтотрейдинг" звернувся до керівника ПАТ "ОТП Банк" із заявою №16-50 про надання згоди на продаж вказаного заставного майна в складі цілісного майнового комплексу.

22.07.2016р. ліквідатором ПП "Нафтотрейдинг" отримано відповідь (лист №73- 66/2264 від 29.06.2016р.) за підписом начальника управління збору та врегулювання кредитів ПАТ "ОТП Банк" та підписом начальника Управління по врегулюванню корпоративних кредитів ПАТ "ОТП Банк" про надання згоди на продаж заставного майна разом з іншим майном ПП "Нафтотрейдинг" виключно на першому аукціоні та про ненадання згоди на продаж заставного майна ПП "Нафтотрейдинг" у складі ЦМК на подальших аукціонах.

Надалі до господарського суду Вінницької області арбітражний керуючий (ліквідатора) Василик В.В. звернувся з клопотанням №16-68 від 22.07.2016р. (вх.№06-54/100/16 від 26.07.2016р.) про надання згоди на продаж майна ПП "Нафтотрейдинг".

У відповідності до змісту вказаного клопотання, згідно матеріалів справи, кредиторські вимоги ПАТ "ОТП Банк" на суму 11705390,15грн. забезпечені заставою наступного майна:

1) нежитлові будівлі та споруди (Вінницька обл., Тиврів вул. Матросова, буд. 30), заг.пл.23,7м.кв.;

2) автозаправочна станція (Вінницька обл., Літинськнй район, смт. Літин, вул.Радянська, буд. 72), заг.пл.75,0м.кв.;

3) комплекс, будівлі та споруди (Вінницька обл., м. Вінниця, Немирівське шосе, буд.187Б), заг.пл.101,3м.кв.;

4) комплекс, будівель та споруд автозаправлювальної станції (Вінницька обл., Тростянецький район, смт. Тростянець, вул. XX Партз'їзду , 44-а), заг.пл.23,0м.кв.;

5) земельна ділянка площею 1,2 га, кадастровий номер :01:059:0026, що розташована за адресою: Вінницька область, м.Вінниця, вул.Немирівське шосе, 1876;

6) земельна ділянка площею 0,1918 га, кадастровий номер :02:003:0001, яка розташована за адресою: Вінницька область, Тростянецький район, смт.Тростянець, вул.XX Партз'їзду, 44а;

7) основні засоби виробництва, обладнання, що входять до складу комплексу будівель і споруд, розташованого за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, буд.1876, а саме: - вагон (битовка) - 1 шт., інв. № 1; вагончик - 1 шт., інв. №2; насосний агрегат - 1 піт., інв. №77; насос - 2 шт., інв. №159; насос - 2 шт., інв. №27; насос - 1 шт., інв. №161; насос - 1 шт., інв. №7; насос - 1 шт., інв. №150; насос масляний - 1 шт., інв. №81: насос ручний - 1 шт., інв. №6; насос пересувний масляний - 1 шт., інв. №89; насосний агрегат - 1 шт., інв. №8; насосний агрегат - 1 шт., інв. № 155; колонка - 1 шт., інв. №3: мотокоса - 1 шт., інв. №163; мотопомпа 1 шт., інв. №115; контур заземлення - 1 шт. інв. №94/135; кабельні комунікації -1 шт., інв. № 94/136.

Також, повідомлено, що оскільки лист ПАТ "ОТП Банк" спрямований фактично на самовільну зміну порядку продажу майна ПП "Нафтотрейдинг" шляхом продажу майна тільки на першому аукціоні, а також враховуючи, що повноваження осіб, які підписали лист ПАТ "ОТП Банк", а саме начальників управлінь ПАТ "ОТП Банк" В.Воробей та О.Мельникова не підтверджені документально (не надано довіреності), що не дає можливості ліквідатору ПП "Нафтотрейдинг" встановити, що лист підписаний уповноваженими керівником ПАТ "ОТП Банк" особами, ліквідатор боржника просить суд надати згоду на продаж майна ПП "Нафтотрейдинг", що є предметом забезпечення в складі цілісного майнового комплексу ПП "Нафтотрейдинг", разом з іншими майновими активами в порядку передбаченому Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ПАТ "ОТП Банк" було надано згоду ліквідатору боржника на продаж заставного майна виключно на першому аукціоні за початковою вартістю. При цьому, у листі №73- 66/2264 від 29.06.2016р. банк повідомив, що згода на продаж заставленого майна банку на аукціонах окремими лотами буде надана після надання ліквідатором звітів про визначення його ринкової вартості та повідомлення умов його продажу.

Водночас, слід зазначити, що згідно наведених вище норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатору надано повноваження на здійснення продажу майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу або ж продажу його частинами у разі, якщо продати таке майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдасться. При цьому, продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

Крім того, слід звернути увагу на те, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no.4241/03, від 28.10.2010р. Суд повторює, що, хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Колегія вважає, що в зазначеному питанні слід керуватися принципом "обґрунтованої достатності" визначених судом мотивів та підстав прийняття відповідного рішення.

Отже, розглянувши клопотання ліквідатора боржника №16-68 від 22.07.2016р. про надання згоди на продаж майна ПП "Нафтотрейдинг", суд встановив, що останнє не суперечить приписам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та спрямоване на здійснення ліквідатором повноважень у ході ліквідаційної процедури стосовно продажу майна банкрута для задоволення вимог кредиторів, а тому, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком місцевого господарського суду про задоволення зазначеного вище клопотання у повному обсязі.

Відповідно до ст.66 ГПК України, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених ст.67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

За приписами ч.ч.1, 3 ст.18 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", господарський суд має право за клопотанням сторін або учасників справи про банкрутство чи за своєю ініціативою вжити заходів до забезпечення вимог кредиторів; господарський суд за клопотанням розпорядника майна, кредиторів або з власної ініціативи може заборонити боржнику укладати без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) правочини (договори), а також зобов'язати боржника передати цінні папери, майно, інші цінності на зберігання третім особам, вчинити чи утриматися від вчинення певних дій або вжити інших заходів для збереження майна боржника (у тому числі шляхом позбавлення боржника права розпорядження його нерухомим майном без згоди розпорядника майна або суду, який розглядає справу про банкрутство; накладення арешту на конкретне рухоме майно боржника), про що виноситься ухвала; заходи щодо забезпечення вимог кредиторів діють відповідно до дня введення процедури санації і призначення керуючого санацією або до прийняття постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, або до припинення провадження у справі.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів відмовляє у задоволенні заяви ПАТ "ОТП Банк" від 23.11.2016р. вих.№В00-12-4-10/218 про вжиття заходів забезпечення, оскільки вона суперечить приписам Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який відповідно регулює правовідносини у ліквідаційній процедурі.

Згідно з ч.1 ст.32, ч.1 ст.33 та ч.2 ст.34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд відповідно до приписів ст.43 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, на основі вичерпних та достеменно підтверджених висновків, визначитись чи потребуються спеціальні знання для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору.

Також, в іншій частині оскаржена ухвала місцевого господарського суду не переглядається, оскільки вона не оскаржується учасниками судового процесу.

Доводи Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", наведені в апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами справи, наведеним вище і висновків суду не спростовують, а тому відсутні підстави для її задоволення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала господарського суду Вінницької області від 30.08.2016р. у справі №902/1255/15 винесена з повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст.101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 30.08.2016р. у справі №902/1255/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", м.Київ - без задоволення.

2. В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", м.Київ про вжиття заходів забезпечення від 23.11.2016р. №В00-12-4-10/218 - відмовити.

3. Справу №902/1255/15 та матеріали оскарження ухвали суду повернути до господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Павлюк І. Ю.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Савченко Г.І.