донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

23.11.2016 року справа №908/1274/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді За участю представників сторін: від апелянта: від відповідача-1: від відповідача-2: від відповідача-3:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 не зявились; не зявились; не зявились; не зявились;
розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС", м. Київ
на рішення господарського суду Запорізької області
від14.09.2016 року (повний текст складено 16.09.2016р.)
у справі№ 908/1274/16 (суддя Колодій Н.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС", м. Київ
до відповідача 1 до відповідача - 2 до відповідача 3Державного бюджету України в особі управління Державної Казначейської служби України у місті Запоріжжя Запорізької області, м. Запоріжжя Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області, м. Запоріжжя Державної казначейської служби України, м. Київ
простягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у звязку із невиконанням рішення господарського суду Київської області у справі №911/3323/14 від 09.10.2014 року

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016 року до господарського суду Запорізької області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС" (далі за текстом ТОВ "Компанія "НОТАПС", Позивач) з позовом до Державного бюджету України в особі управління Державної Казначейської служби України у м. Запоріжжя Запорізької області (далі за текстом - Державна казначейська сужба України у м. Запоріжжя, Відповідач-1) та до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізької області (далі за текстом - Орджонікідзевський ВДВС Запорізького МУЮ, Відповідач-3) про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у звязку із невиконанням рішення господарського суду Київської області у справі № 911/3323/14 від 09.10.2014 року.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.07.2016 року в порядку ст. 24 ГПК України залучено до участі у справі №908/1274/16 в якості відповідача 3 - Державну казначейську службу України (далі за текстом - Державна казначейська служба України, Відповідач-3).

Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.09.2016 року у справі 908/1274/16 (суддя Колодій Н.А.) відмовлено ТОВ "Компанія "НОТАПС" у задоволенні позову до Державного бюджету України в особі управління Державної Казначейської служби України у місті Запоріжжя Запорізької області, Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ та Державної казначейської служби України про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у звязку із невиконанням рішення господарського суду Київської області у справі № 911/3323/14 від 09.10.2014 року.

Позивач - ТОВ "Компанія "НОТАПС" не погодився з вищевказаним рішенням місцевого господарського суду та звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вих.№23-1/09 від 23.09.2016р.), в якій просить поновити процесуальний строк, встановлений на апеляційне оскарження рішення, апеляційну скаргу задовольнити, рішення господарського суду Запорізької області від 14.09.2016 року у справі №908/1274/16 скасувати та як наслідок прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Компанія "НОТАПС" повністю.

Апелянт вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 14.09.2016 року у справі 908/1274/16 прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, є таким, що підлягає скасуванню.

ТОВ "Компанія "НОТАПС" не погоджується з висновком господарського суду про те, що позивачем не надано доказів того, що рішення господарського суду Київської області від 09.10.2014 року у справі №911/3323/14 могло бути виконано Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ в період його перебування на примусовому виконанні.

В апеляційній скарзі ТОВ "Компанія "НОТАПС" зазначає, що згідно положень чинного законодавства, примусове виконання Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 року по справі №911/3323/14 мало б розпочатись 18.11.2014 року та завершитись 12.05.2015 року.

Так, одним із доводів апелянта є те, що ухвалою господарського суду Київської області від 19.02.2015 року у справі №911/3323/14, скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ під час примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі №911/3323/14 задоволено та визнано бездіяльність Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ під час примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі №911/3323/14 незаконною та протиправною.

Крім того, ухвалою господарського суду Київської області від 07.04.2016 року у справі №911/3323/14, скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ під час примусового виконання наказів господарського суду Київської воласті від 28.10. 2014 року у справі №911/3323/14 задоволено та визнано бездіяльність Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ під час примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 року по справі №911/3323/14 незаконною та протиправною.

На момент подання позову накази господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі №911/3323/14 не виконані.

Враховуючи те, що заборгованість згідно наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі №911/3323/14 не погашена, за твердженням позивача, у звязку з бездіяльністю відповідача-2, позивачем нараховано до стягнення 3% річних та інфляційні втрати в якості понесених втрат (збитків) та існування шкоди за рахунок неправомірних та протиправних дій відповідача-2 на загальну суму 5289,22 грн., що й стало підставою для звернення до господарського суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2016 року визначено колегію суддів для розгляду апеляційної скарги та сформовано у складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., судді Малашкевич С.А., Будко Н.В.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.10.2016 року прийнято апеляційну скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні на 02.11.2016 року о 12 год. 30 хв.

25.10.2016 року через канцелярію суду від ТОВ "Компанія "НОТАПС" надійшло клопотання в якому позивач просить долучити до матеріалів справи судову практику господарських судів у аналогічних спорах.

25.10.2016 року через канцелярію суду від ТОВ "Компанія "НОТАПС" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні, призначеному на 02.11.2016 рок, в режимі відеоконференції.

Відповідно до розпорядження Керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №1483 від 01.11.2016 року, у звязку з відпусткою судді члена колегії Будко Н.В., було призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1274/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.11.2016 року визначено нову колегію суддів для розгляду справи №908/1274/16 у складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), судді Малашкевич С.А., Мясищев А.М.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.11.2016 року відмовлено ТОВ "Компанія "НОТАПС" у задоволенні клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у звязку з відсутністю технічного оснащення приміщень суду.

02.11.2016 року через канцелярію суду від відповідача-1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому Державна Казначейська служба України у м. Запоріжжя просить суд залишити апеляційну скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції просить залишити без змін. Крім того, у вказаному відзиві відповідач-1 просив суд розглядати апеляційну скаргу без участі представника Державної Казначейської служби України у м. Запоріжжя за наявними матеріалами справи.

02.11.2016 року через канцелярію суду від відповідача-3 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому Державна Казначейська служба України просить суд залишити апеляційну скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" без задоволення, а оскаржуване рішення господарського суду першої інстанції просить залишити без змін. Крім того, у вказаному відзиві відповідач-3 просив суд розглядати апеляційну скаргу без участі представника Державної Казначейської служби України за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 02.11.2016 року відкладено розгляд апеляційної скарги на 23.11.2016 року о 14 год. 30 хв.

21.11.2016 року через канцелярію суду від від відповідача-1 надійшло клопотання (вих. №03-12/421-3258), в якому Державна Казначейська служба України у м. Запоріжжя просить суд розглянути справу без участі представника.

Відповідно до розпорядження Керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №1565 від 22.11.2016 року, у звязку з находженням у відрядженні судді члена колегії Малашкевича С.А., було призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1274/16.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2016 року визначено нову колегію суддів для розгляду справи №908/1274/16 у складі: ОСОБА_1 головуючий (суддя-доповідач), судді Мясищев А.М., Будко Н.В.

23.11.2016 року в судове засідання апеляційної інстанції представники сторін не зявились. Відповідно до статті 98 ГПК України про час і місце проведення судового засідання сторін по справі було повідомлено належним чином про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про вручення поштових відправлень долучені до матеріалів справи. Явка сторін у судові засідання апеляційної інстанції не була визнана обовязковою.

Особливості меж перегляду справи в апеляційній інстанції, передбачені нормами ст. 101 ГПК України, які полягають у тому, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Нормами частини 2 цієї статті передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Київської області у від 09.10.2014 року у справі №911/3323/14 позов ТОВ "Компанія "НОТАПС" задоволено повністю.

28.10.2014 року на виконання вказаного рішення господарського суду Київської області у справі №911/3323/14, яке набрало законної сили, було видано накази.

Відповідно до наказу господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі №911/3323/14 стягнуто з ТОВ "ЕКОСВІТ" на користь ТОВ "Компанія "НОТАПС" 6032,00 грн. заборгованості, 569,43 грн. адвокатських витрат, 1257,57 грн. судового збору. Всього - 7859,00 грн.

Відповідно до наказу господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі №911/3323/14 стягнуто з ТОВ "ЕКОСВІТ" на користь ТОВ "Компанія "НОТАПС" 939,12 грн. 3%-річних, 1791,50 грн. інфляційних втрат, 230,57 грн. адвокатських витрат. Всього - 3513,32 грн.

В подальшому, постановою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 12.11.2014 року відкрито виконавче провадження №45389704 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі №911/3323/14 про стягнення із ТОВ "ЕКОСВІТ" на користь ТОВ "Компанія "НОТАПС" суми заборгованості у загальному розмірі 7859,00 грн.

Разом з тим, постановою Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 12.11.2014 року відкрито виконавче провадження №45389945 щодо примусового виконання наказу господарського суду Київської області від 28.10.2014 року по справі №911/3323/14 про стягнення із ТОВ "ЕКОСВІТ" на користь ТОВ "Компанія "НОТАПС" суми заборгованості у загальному розмірі 3513,32 грн.

Заборгованість згідно наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі №911/3323/14 не погашена, за твердженням позивача, у звязку з бездіяльністю відповідача-2, позивачем нараховано до стягнення 3% річних та інфляційні втрати в якості понесених втрат (збитків) та існування шкоди за рахунок неправомірних та протиправних дій відповідача-2 на загальну суму 5289,22 грн., що й стало підставою для звернення до господарського суду першої інстанції.

Як вже зазначалось, рішенням господарського суду Запорізької області від 14.09.2016 року у справі 908/1274/16 відмовлено ТОВ "Компанія "НОТАПС" у задоволенні позову до Державного бюджету України в особі управління Державної Казначейської служби України у м. Запоріжжя, Орджонікідзевського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізької області та Державної казначейської служби України про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у звязку із невиконанням рішення господарського суду Київської області у справі № 911/3323/14 від 09.10.2014 року.

Рішення господарського суду першої інстанції вмотивоване тими обставинами, що докази, які наводить позивач не підтверджують сукупність необхідних складових до притягнення до цивільної відповідальності, а отже не дають правових підстав для задоволення позову. Основним мотивом вищевказаного процесуального документу була відсутність доведеного позивачем причинного звязку цієї шкоди із неправомірними діями заподіювача шкоди.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне погодитись з висновком місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтею 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Дане правило застосовується і до відшкодування позадоговірної майнової шкоди, визначеної статтею 1166 ЦК України.

Частиною 3 ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу" визначено, що шкода, заподіяна державним виконавцем юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

За приписами ч. 2 ст. 87 Закону України "Про виконавче провадження" збитки, завдані державним виконавцем юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди втілено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (стаття 1173 ЦК України).

Таким чином на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма ст. 1173 ЦК України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

За таких обставин необхідною підставою для притягнення органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факти неправомірних дій цього державного органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Причому неправомірність рішення, дій або бездіяльності органу державної влади має підтверджуватись відповідним рішенням суду, яке буде мати преюдиційне значення для справи про відшкодування шкоди.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки органу державної виконавчої служби та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

В силу ч. 2 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки ухвалою господарського суду Київської області від 19.02.2015 скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність відділу Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ щодо виконання наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі №911/3323/14 задоволено, визнано бездіяльність Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ під час виконання наказу господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі №911/3323/14 незаконною та протиправною та ухвалою господарського суду Київської області від 07.04.2016 року у справі № 911/3323/14, скаргу ТОВ "Компанія "НОТАПС" на бездіяльність Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ під час примусового виконання наказів господарського суду Київської воласті від 28.10. 2014 року у справі №911/3323/14 задоволено та визнано бездіяльність Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ під час примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 28.10.2014 року у справі № 911/3323/14 незаконною та протиправною, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про доведеність позивачем протиправності (незаконності) поведінки органу Державної виконавчої служби.

Згідно статті 1173 ЦК України відшкодовуванню підлягає шкода, яка фактично завдана матеріальним благам особи незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади. У разі наявності лише незаконної бездіяльності державного органу без настання наслідків у вигляді шкоди, відсутні правові підстави для її відшкодування.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму ВГС України від 17.10.2012 року № 9 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України у розгляді позовів про відшкодування шкоди (збитків), заподіяної діями (бездіяльністю) державного виконавця, суди повинні виходити з положень статті 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", статті 87 Закону України "Про виконавче провадження", статті 1174 ЦК України, маючи на увазі, що в таких випадках відповідачами можуть бути відповідні органи Державної виконавчої служби, в яких працюють державні виконавці, та відповідні територіальні органи Державної казначейської служби України, і враховуючи викладене в роз'ясненні президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 року №02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 року № 04-5/239), зокрема в пункті 9 цього роз'яснення.

Як зазначено у п. 9 роз'яснення президії Вищого арбітражного суду України від 01.04.1994 року № 02-5/215 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з відшкодуванням шкоди" (в редакції роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.12.2007 N 04-5/239), у вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок невиконання рішення суду, господарським судам слід враховувати, що для висновку про наявність безпосереднього причинного зв'язку між невиконанням судового рішення, яке набрало законної сили, та заподіяною шкодою недостатньо встановити тільки факт невиконання судового рішення та неотримання кредитором присудженого судом. Під час розгляду справи суду необхідно встановити, чи могло бути таке судове рішення фактично виконане в момент пред'явлення його до виконання, зокрема, чи мав боржник майно, достатнє для виконання судового рішення в порядку та у спосіб, зазначений в ньому, чи не було це майно обтяжене іншими зобов'язаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, чи були заявлені в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника тощо.

З пояснень відповідача 2 вбачається, що на виконанні у Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ перебував судовий наказ №911/3323/14 від 28.10.2014 року виданий господарським судом Київської області про стягнення з ТОВ "ЕКОСВІТ" на користі ТОВ "Компанія "НОТАПС" заборгованості в розмірі 3531,32 грн. та судовий наказ №911/3323/14 від 28.10.2014 року виданий господарським судом Київської області про стягнення з ТОВ "ЕКОСВІТ" на користі ТОВ "Компанія "НОТАПС" заборгованості в розмірі 7859,00 грн. 12.11.2014 року державним виконавцем, керуючись ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №45389704 та №45989945. З метою отримання інформації щодо майнового стану боржника державним виконавцем було направлено відовідні запити до реєструючих органів. Згідно відповіді від користувача бази даних АІС "Автомобіль" в якій зазначається що записи щодо боржника відсутні. Державним виконавцем було сформовано інформаційну довідку з Реєстру прав власності на нерухоме майно; Державного реєстру іпотек; Єдиного реєстру заборон відчудження обєктів нерухомого майна відомості відсутні. 18.11.2014 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження. Згідно запиту до ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржникаи юридичними особами та/або фізичними особами-підприємцями відомості відсутні. Державним виконавцем було здійснено вихід за адресою місцезнаходження підприємства та встановлено, що за даною адресою підприємство відсутнє. Встановити місцезнаходження ТОВ "ЕКОСВІТ" не виявилось можливим. Державним виконавцем було здійснено повторний вихід за адресою місцезнаходження підприємства та встановлено, що за даною адресою підприємство відсутнє. Встановити місцезнаходження ТОВ "ЕКОСВІТ" не виявилось можливим. 11.03.2016 року державним виконавцем направлено запит до Державної сільськогосподарської інспекції, ГУ Держземагенства у Запорізькій області відомості відсутні. 07.04.2016 року державним виконавцем направлено запити до ГУ Держпраці у Запорізькій області, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Територіального управління держпромнагляду по Запорізькій області, Державіаслужби України згідно відповідей відомості відсутні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ТОВ "Компанія "НОТАПС" у позовній заяві послався на те, що неправомірні дії Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ полягали у бездіяльності державного виконавця під час примусового виконання рішення господарського суду Київської області від 09.10.2014 року по справі №911/3323/14, що було встановлено ухвалами господарського суду Київської області від 19.02.2015 року та від 07.04.2016 року у справі №911/3323/14, тому згідно зі ст. 35 ГПК України не потребують доказування. Вказані неправомірні дії Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ, за твердженням позивача, позбавили його можливості отримати задоволення своїх вимог щодо отримання позивачем грошових коштів за рішенням господарського суду Київської області від 09.10.2014 року по справі № 911/3323/14.

Статтею 33 ГПК України покладено на кожну зі сторін, що беруть участь у справі, обов'язок доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, колегія суддів зазначає, що позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не надав жодного доказу, який свідчив би про наявність на той момент, коли Орджонікідзевським ВДВС Запорізького МУЮ мали б вчинятися дії по виявленню грошових коштів та майна боржника, а також в продовж всього часу здійснення виконавчого провадження та до теперішнього часу у ТОВ "ЕКОСВІТ" належного йому майна або грошових коштів, на яке можливо було б звернути стягнення в межах примусового виконання рішення у справі №911/3323/14.

Оскільки необхідною передумовою для відшкодування шкоди, завданої невиконанням рішення суду, є наявність у боржника грошових коштів та майна, присудженого до передачі за рішенням, чи достатнього для звернення стягнення та сплати присудженої суми, на момент відкриття чи перебігу виконавчого провадження.

Держава не несе відповідальності за стягнення за виконавчим документом, якщо виконати рішення було обєктивно не можливо через відсутність у боржника коштів та майна.

Обовязок доведення наявності причинно наслідкового зв'язку між противоправною поведінкою (бездіяльністю) органу виконавчої служби та причиненою шкодою покладений на позивача.

ТОВ "Компанія "НОТАПС" не надано доказів того, що у боржника за виконавчим провадженням ТОВ "ЕКОСВІТ" під час перебігу виконавчого провадження було наявне майно та грошові кошти, достатні для звернення до стягнення, майно не було обтяжене іншими зобовязаннями, які перешкоджали б виконанню рішення, не було заявлено в цей час вимоги інших стягувачів на майно боржника, інше. Зазначені обставини ухвалами суду не встановлювались та позивачем такі обставини не доведено.

Наявність лише ухвал суду про визнання протиправною бездіяльності органу державної виконавчої служби не може бути єдиною підставою для відшкодування збитків.

В зазначених ухвалах не містяться висновки суду та встановлення фактів щодо наявності об'єктивної можливості виконання рішення суду за рахунок належних боржникові коштів та майна.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ТОВ "Компанія "НОТАПС" до Державного бюджету України в особі управління Державної Казначейської служби України у м. Запоріжжя та Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ про стягнення грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди (збитків) у звязку із невиконанням рішення господарського суду Київської області у справі №911/3323/14 від 09.10.2014 року.

Поряд з цим, ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України передбачено, що відшкодування відповідно до шкоди, завданої юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх посадових і службових повноважень, здійснюється державою (Автономною республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з п.п. 2 п. 9 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України встановлено, що до законодавчого врегулювання безспірного списання коштів бюджету та відшкодування збитків, завданих бюджету, відшкодування відповідно до закону, шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади ( органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) за рахунок коштів державного бюджету ( місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо для відшкодування такої шкоди необхідно додаткові кошти понад обсяг бюджетних призначень, в установленому законодавством порядку подаються відповідні пропозиції щодо внесення змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) та /або виділення коштів з резервного фонду державного ( місцевого бюджету).

Згідно з абз.3 п. 2, п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 року № 45, рішення про стягнення коштів боржників (розпорядники (бюджетні установи) та одержувачі бюджетних коштів, а також підприємства, установи та організації, рахунки яких відкриті в органах Казначейства) виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій)).

Виходячи з положень ст. 56 Конституції України, ст. 1173 ЦК ч. 3 ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування шкоди, завданої незаконними діями, дією чи бездіяльністю органу державної влади (у даному випадку органу державної виконавчої служби) при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою за рахунок державного бюджету.

При цьому, враховуючи правовий висновок, наведений в рішенні Конституційного Суду України від 03.10.2001 № 12-рп/2001, не допускається відшкодування шкоди, завданої законними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади за рахунок коштів, що виділяються на утримання цих органів.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 43 Бюджетного кодексу України Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Таким чином, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, заподіяної діями бездіяльністю) органів державної виконавчої служби, співвідповідачами є відповідні органи Державного казначейства України (Державної казначейської служби України), до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів. При цьому, не вимагається наявність порушення вказаними органами прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Згідно положень п. 1.3 постанови пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року №18, якщо у розгляді справи господарським судом буде з'ясовано, що іншим або належним відповідачем у ній мала б бути особа, яка згідно з процесуальним законом не може бути учасником судового процесу в господарському суді, а позивач наполягає на розгляді відповідної справи саме господарським судом, останній не вправі ні залучати відповідну особу до участі у справі, ані припиняти провадження в ній, а повинен розглянути справу стосовно того відповідача, якому пред'явлено позовну вимогу, та прийняти рішення по суті справи (в тому числі про відмову в позові, якщо відповідач є неналежним).

Взявши до уваги викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ "Компанія "НОТАПС" до Державної казначейської служби України на підставі того, що відповідач-3 є неналежним відповідачем по справі.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено в п. 4.1 постанови пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року №14 сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів вважає, що положення ст. 625 ЦК України не застосовується до відносин з відшкодування шкоди органами виконавчої служби, адже відшкодування шкоди в даному випадку є відповідальністю, а не грошовими зобовязаннями, яке виникає із зобовязальних відносин.

Обовязок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних не виникає у випадках відшкодування збитків та шкоди.

Таким чином, спірні правовідносини вказаною нормою не регулюються.

При цьому, стягувач не позбавлений процесуальної можливості подати позов на підставі ст. 625 ЦК України і стягнути з боржника 3% річних та інфляційні витрати за весь період прострочення виконання рішення суду, незалежно від діяльності виконавчої служби з цього приводу.

Посилання ТОВ "Компанія "НОТАПС" на судову практику в аналогічних спорах Львівського, Київського апеляційних господарських судів та судову практику Вищого господарського суду України не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги з огляду на різницю у встановлених обставин.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про не обґрунтованість заявлених позивачем вимог, а відтак у задоволенні позову правомірно було відмовлено.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення і неправильне застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження, у звязку з чим підстави для скасування законного та обгрунтованого рішення господарського суду Запорізької області від 14.09.2016 рок у справі № 908/1274/16 відсутні.

Що стосується розподілу судових витрат за подання апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що в силу п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю зазначених у цій нормі органів та осіб так і не справляється за подання апеляційної скарги на судові рішення, прийняті за результатом розгляду справи. Питання стосовно незаконності відповідних рішень, дій чи бездіяльності можуть вирішуватися господарським судом лише за результатами розгляду справи по суті, тому пов'язані з цим обставини не підлягають з'ясуванню під час прийняття судом позовної заяви чи апеляційної скарги, і останні не може бути повернуто судом у зв'язку з несплатою судового збору. Розподіл останнього (та інших сум судових витрат) між сторонами здійснюється в подальшому згідно з судовим рішенням, прийнятим по суті справи, з урахуванням приписів статті 49 ГПК України (п. 2.3 п. 2 постанови Пленуму ВГС України № 7 від 21.06.2013 (із змінами) "Про деякі питання практики застосування розділу VI ГПК України").

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 49 ГПК України, за подання апеляційної скарги слід стягнути з ТОВ "Компанія "НОТАПС" до Державного бюджету України судовий збір в сумі 1515,80 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС", м. Київ, на рішення господарського суду Запорізької області від 14.09.2016 року у справі №908/1274/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.09.2016 року у справі №908/1274/16 - залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НОТАПС", (03187, м. Київ, вул. Академіка Заболотного, буд. 38, офіс 23, ідентифікаційний код 38964292) на користь Державного бюджету України на рахунок № 2002, отримувач: ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО: 851011, код класифікації доходів (ККД): 22030101, назва "Судовий збір" Державна судова адміністрація України - 101, код суду: 26020508, судовий збір в сумі 1515 грн. 80 коп.

Господарському суду Запорізької області видати наказ Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд.23).

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Головуючий Н.О. Мартюхіна

Судді А.М. Мясищев

ОСОБА_3