УХВАЛА

29.11.2016Справа № 910/11203/16

За скаргою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

За заявою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

про видачу виконавчого документу на виконання рішення третейського суду по третейській справі №17/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькхім - Хімічний завод»

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Олвін-Сервіс»

про стягнення заборгованості

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Власюк Н.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи - не з'явився;

від ВДВС - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» звернулось до господарського суду міста Києва із зазначеною скаргою.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що 24.10.2016 відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Вказане повідомлення мотивоване тим, що виконавчий документ не підвідомчий відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, оскільки відповідно до п.4 розділу І інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (в редакції від 29.09.2016) відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінню юстиції Міністерства юстиції України в АРК, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими: боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Проте Банк не погоджується із зазначеними висновками ВДВС оскільки відповідно до фіскального чеку та опису вкладення у цінний лист від 21.09.2015 вбачається, що заява про відкриття виконавчого провадження з наказом була направлена до ВДВС 21.09.2016, відповідно датою пред'явлення виконавчого документу до виконання слід вважати 21.09.2016.

Відтак, оскільки Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII набрав чинності з 05.10.2016, то Банк звернувся до ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження до набрання чинності зазначеного закону, відповідно у ВДВС не було правових підстав закон, який на момент пред'явлення виконавчого документу до виконання не набрав чинності.

На підставі викладеного скаржник просить суд визнати неправомірним та скасувати Повідомлення відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ВП52732152 від 24.10.2016 про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття; зобов'язати відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області розглянути заяву про відкриття виконавчого провадження від 20.09.2016 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 21.07.2016 по справі №910/11203/16.

Ухвалою від 16.11.2016 господарського суду міста Києва скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» прийнято до провадження та призначено її до розгляду у судовому засіданні.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні підтримав обставини викладені у скарзі та просив її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час і місце розгляду скарги були повідомленні у встановленому законом порядку.

Представник ВДВС в судове засідання не з'явився, проте через загальний відділ діловодства господарського суду міста Києва подав відзив на скаргу в якому заперечив проти її задоволення, зазначивши, що оскільки заяву про відкриття виконавчого провадження ВДВС було отримано 24.10.2016, то державний виконавець правомірно керувався положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII який набрав чинності з 05.10.2016, а не попередньою редакцією зазначеного закону.

Крім того зазначив, що у відповідності до п.4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (в редакції від 29.09.2016) відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінню юстиції Міністерства юстиції України в АРК, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Крім того додав, що Банком в порушення вимог ч.2 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» не було додано до заяви про примусове виконання рішення квитанцію про сплату авансового внеску.

Вказане також суперечить положенням Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 в редакції від 29.09.2016.

Додатково зазначив, що твердження скаржника стосовно того, що датою пред'явлення виконавчого документа до виконання слід вважати 21.09.2016 (дату надсилання виконавчого документа) є хибним, оскільки за таких обставин ВДВС мало прийняти рішення щодо прийняття чи повернення виконавчого документа до 23.09.2016, тобто ще до надходження зазначеного виконавчого документа до ВДВС.

За таких обстави ВДВС вважає датою пред'явлення виконавчого документа до виконання саме дату надходження останнього до відділу примусового виконання рішень та просить відмовити Публічному акціонерному товариству «Сбербанк» у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.07.2016 по справі №910/11203/16 заяву Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» про видачу виконавчого документу на виконання рішення третейського суду по третейській справі №17/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькхім - Хімічний завод», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Олвін-Сервіс» про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі.

21.07.2016 на примусове виконання зазначеної ухвали видано відповідні накази у справі №910/11203/16.

Як вбачається із матеріалів скарги 21.09.2016 скаржник направив на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області заяву №669/05 від 20.09.2016 про відкриття виконавчого провадження.

Вказана заява була отримана ВДВС 21.10.2016 та зареєстрована 24.10.2016 за вхідним номером №826-395/3-02.2-37/16П, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» та відповідною вхідною відміткою на копії заяви про відкриття виконавчого провадження.

24.10.2016 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Косаревою І.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

В обґрунтування своїх дій державний виконавець посилається на те, що відповідно до п.4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 (в редакції від 29.09.2016), відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в АРК, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті, відтак виконавчий документ не підвідомчий відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Скаржник не погоджується із такими діями державного виконавця, та стверджує, що оскільки Публічне акціонерне товариство «Сбербанк» надіслало на адресу ВДВС заяву 21.09.2016, що підтверджується описом вкладення в цінний лист та касовим чеком відділення поштового зв'язку, відповідно датою пред'явлення наказу до виконання слід вважати 21.09.2016.

Відтак, на думку скаржника, державним виконавцем неправомірно застосовані норми Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII який набрав чинності з 05.10.2016.

Згідно із ст.4-5 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

За приписами ст.115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, відповідно до ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

В силу ст.1 Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

У відповідності до п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Як вбачається з матеріалів скарги, заява про відкриття виконавчого провадження надійшла до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 24.10.2016, що підтверджується відповідною вхідною відміткою Відділу на вказаній заяві.

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно п.4 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2016 (в редакції від 29.09.2016), відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими боржниками є територіальні органи центральних органів виконавчої влади та їх структурні підрозділи, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, місцеві прокуратури, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи; сума зобов'язання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Вказана редакція Інструкції набрала чинності одночасно з Законом України «Про виконавче провадження», з 05.10.2016 року.

Враховуючи, що сума зобов'язання за Наказом суду становить 3821671,70 грн., вказане виконавче провадження не було підвідомче Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Донецькій області, відповідно, на час отримання заяви про відкриття виконавчого провадження у Державного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження, яке йому не підвідомче.

Щодо посилань заявника на те, що наказ було пред'явлено до виконання ще у вересні 2016 року, до набрання чинності нової редакції Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим підвідомчість мала визначатись за нормами закону в попередній редакції, то суд зазначає, що з огляду на положення норм Закону України «Про виконавче провадження», строки на вчинення виконавцем дій, визначених зазначеним Законом обраховуються з дня отримання виконавцем виконавчого документу, отже датою пред'явлення виконавчого документу є дата отримання виконавцем виконавчого документу.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.26 Закону, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Зазначеною нормою також передбачений вичерпний перелік обставин за якими стягувач звільняється від сплати авансового платежу.

Відповідно до п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо вавнсування є обов'язковим.

Згідно з п.4 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2016 (в редакції від 29.09.2016), виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред'явлення виконавчого документа.

Таким чином Законом чітко визначено, що державний виконавець вчиняє дії щодо відкриття виконавчого провадження або повертає виконавчий документ без прийняття від дня отримання виконавчого документа, а не від дня передачі останнього до відділення поштового зв'язку.

Відтак, суд приходить до висновку, що державним виконавцем абсолютно правомірно застосовано норми Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, який набрав чинності з 05.10.2016.

За таких обставин, суд не вбачає в діях державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області порушення Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, скарга Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області по справі №910/11203/16 щодо винесення повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя Я.В. Маринченко