ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.12.2016 Справа № 920/991/16

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Спецсервіс АДС, м. Суми,

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Керуюча компанія Коменерго-Суми, м. Суми,

про стягнення 24 208 грн. 94 коп.,

Суддя Жерьобкіна Є.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 16.10.2015);

Від відповідача ОСОБА_3 (довіреність б/н від 01.07.2016);

При секретарі судового засіданні ОСОБА_4,

У судовому засіданні 22.11.2016 судом оголошено перерву до 1 грудня 2016 року об 11 год. 40 хв.

Суть спору: позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача свою користь 24 208 грн. 94 коп., з яких: 23 938 грн. 76 коп. основного боргу відповідно до договору б/н від 31.12.2015 на надання послуг по організації і виконанню робіт повного технічного обслуговування та ремонту ліфтів і диспетчерських систем та диспетчерського обслуговування ліфтів по житловим будинкам, розташованим за адресами: вул. Інтернаціоналістів, 41 та вул. Інтернаціоналістів, 43 у місті Суми, 243 грн. 40 коп. 3% річних, 26 грн. 78 коп. інфляційних збитків, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

Позивач підтримує позовні вимоги.

Відповідач подав відзив на позовну заяву № 1135/07-02 від 29.11.2016, в якому вказує на те, що з 01.07.2016 договір б/н від 31.12.2015 на надання послуг по організації і виконанню робіт повного технічного обслуговування та ремонту ліфтів і диспетчерських систем та диспетчерського обслуговування ліфтів по житловим будинкам, розташованим за адресами: вул. Інтернаціоналістів, 41 та вул. Інтернаціоналістів, 43 у місті Суми, припинив свою дію, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги надані у липні - серпні 2016 року є безпідставними, з 01.07.2016 обслуговування ліфтів здійснюється відповідачем власними силами.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи визначений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору, достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд встановив:

31.12.2015 між сторонами було укладено договір б/н відповідно до умов якого відповідач доручає, а позивач зобовязується власними силами та засобами надати послуги по організації і виконанню робіт повного технічного обслуговування та ремонт ліфтів і диспетчерських систем та диспетчерського обслуговування ліфтів на обєктах відповідача, розташованих за адресами: вул. Інтернаціоналістів, 41 та вул. Інтернаціоналістів, 43 у місті Суми.

Щомісячна оплата послуг згідно з договором визначена за узгодженням сторін на день укладення і складає 3 184,76 гри. (п. 2.1. договору).

Порядок розрахунків визначений сторонами у розділі 5 договору.

У кінці поточного місяця позивач надає відповідачу акти виконаних робіт із зазначенням їх вартості та врахуванням днів простою ліфтів. Відповідач підписує акти виконаних робіт, засвідчує підпис печаткою і у 3-денний термін повертає один примірник акту позивачу. На підставі підписаних актів відповідач оплачує надані позивачем послуги до25 числа місяця, наступного за звітним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином умов укладеного між сторонами договору в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, у звязку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 23 938 грн. 76 коп. за послуги надані у січні-серпні 2016 року.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти позову вказує на те, що з 01.07.2016 договір б/н від 31.12.2015 припинив свою дію, тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за послуги надані у липні - серпні 2016 року є безпідставними, з 01.07.2016 обслуговування ліфтів здійснюється відповідачем власними силами.

Статтями 32, 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що факт надання позивачем відповідачу послуг у січні-червні 2016 року на загальну суму 18 715 грн. 54 коп. підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками товариств актами надання послуг № 21 від 31.01.2016 на суму 3184 грн. 76 коп., № 49 від 29.02.2016 на суму 3184 грн. 76 коп., № 83 від 31.03.2016 на суму 3184 грн. 76 коп., № 105 від 30.04.2016 на суму 3184 грн. 76 коп., № 123 від 31.05.2016 на суму 2791 грн. 74 коп., № 158 від 30.06.2016 на суму 3184 грн. 76 коп. При цьому, за надані послуги відповідач не розрахувався, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Також, листами б/н від 03.08.2016 та від 05.09.2016 позивачем відповідачу були направлені акти № 187 від 31.07.2016 на суму 2611 грн. 61 коп. та № 215 від 31.08.2016 на суму 2611 грн. 61 коп. за послуги надані у липні - серпні 2016 року.

На підтвердження надання послуг у вказаний період позивачем подані наказ про призначення осіб, відповідальних за організацію робіт по технічному обслуговуванню, ремонту та справному стану ліфтів № 1 від 31.12.2015 з додатками, журнали технічного огляду ліфтів, журнали реєстрації викликів ліфтової аварійної служби, приймання заявок по ліфтам.

Акти № 187 від 31.07.2016 на суму 2611 грн. 61 коп. та № 215 від 31.08.2016 на суму 2611 грн. 61 коп. за послуги надані у липні - серпні 2016 року не підписані відповідачем.

Листом від 05.08.2016 № 689/07-02 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для надсилання останнім та підписання сторонами актів наданих послуг, у звязку з припиненням дії договору з 01.07.2016.

На підтвердження самостійного обслуговування ліфтів у липні - серпні 2016 року відповідачем подано дозвіл № 074.16.59, виданий відповідачу 16.03.2016 на виконання ремонту, технічного обслуговування ліфтів, акти приймання виконаних будівельних робіт за липень серпень 2016 року на поточний ремонт ліфтів, у будинках розташованих за адресами: вул. Інтернаціоналістів, 41 та вул. Інтернаціоналістів, 43 у місті Суми, журнали технічного огляду ліфтів, а також паспорти ліфтів, наказ № 41-ОП від 01.07.2016 про призначення особи, відповідальної за справний стан ліфтів, наказ № 42-ОП від 01.07.2016 про призначення особи відповідальної за організацію робіт з технічного обслуговування і ремонту ліфтів., журнал реєстрації звернень мешканців.

Згідно з п. 7.1. договору, останній діє з 1 січня 2016 року до 31 березня 2016 року включно.

Якщо за місяць до закінчення строку дії договору, визначеного у п. 7.1., жодна із сторін не повідомить про припинення його дії договір вважається продовженим на наступні три календарні місяці (п. 7.2. договору).

Судом встановлено, що за місяць до закінчення строку дії договору визначеного у п. 7.1., жодна із сторін не повідомила про припинення його дії, тому договір вважається продовженим до 30 червня 2016 року.

Разом з цим, листом № 465/07-02 від 30.05.2016 відповідач повідомив позивача про припинення дії договору з 01.07.2016. Факт отримання позивачем вказаного листа підтверджується відміткою про отримання (вх. № 24 від 30.05.2016).

З урахуванням викладеного, дотриманням відповідачем строку визначеного п. 7.2. договору, для повідомлення про припинення дії договору, останній припинив свою дію з 01.07.2016 у звязку з закінченням строку на який договір було укладено.

В силу ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобовязання не допускається; договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Враховуючи встановлений судом факт надання позивачем відповідачу послуг у січні - червні 2016 року на загальну суму 18 715 грн. 54 коп. відповідно до договору б/н від 31.12.2015 на надання послуг по організації і виконанню робіт повного технічного обслуговування та ремонту ліфтів і диспетчерських систем та диспетчерського обслуговування ліфтів по житловим будинкам, розташованим за адресами: вул. Інтернаціоналістів, 41 та вул. Інтернаціоналістів, 43 у місті Суми, невиконання відповідачем зобовязань щодо оплати наданих послуг за вказаний період, правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 18 715 грн. 54 коп. основного боргу.

В іншій частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на користь позивача 5223 грн. 22 коп. заборгованості за послуги надані у липні - серпні 2016 року відповідно до договору б/н від 31.12.2015, суд відмовляє за їх необґрунтованістю, оскільки у відповідача не виникло зобовязання підписувати акти наданих послуг за липень серпень 2016 року та оплачувати такі послуги на підставі договору, строк дії якого закінчився 01.07.2016 та не продовжений сторонами на новий термін.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачеві нараховано 3 % річних в загальній сумі 243 грн. 48 коп. та інфляційні збитки в загальній сумі 26 грн. 78 коп., помісячно, виходячи з суми заборгованості за послуги надані у січні-серпні 2016 року.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

На підставі встановлених у справі обставин, судом здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних збитків, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру, помісячно, виходячи з суми заборгованості за послуги надані у січні - червні 2016 року, згідно з яким 3% річних складають 235 грн. 18 коп., інфляційні збитки 501 грн. 32 коп. Розрахунок здійснений судом за допомогою програми Ліга: ОСОБА_5 9.4.1. ТОВ Інформаційно-аналітичний центр Ліга, ТОВ Ліга Закон, 2016 та долучений до матеріалів справи.

Перевіривши обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобовязання з оплати послуг наданих у січні - червні 2016 року, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних збитків передбачене діючим законодавством України, правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 235 грн. 18 коп., інфляційних збитків в сумі 26 грн. 78 коп. (в межах заявленої до стягнення суми).

В іншій частині позовних вимог, щодо стягнення з відповідача на користь позивача 8 грн. 22 коп. 3% річних, суд відмовляє за їх необґрунтованістю, у звязку з відсутністю у відповідача зобовязання оплачувати послуги за липень серпень 2016 року на підставі договору, строк дії якого закінчився.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Коменерго - Суми" (40013, м. Суми, вул. Котляревського, 2/5; ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Спецсервіс АДС" (40022, АДРЕСА_1; ) 18715 грн. 54 коп. заборгованості, 235 грн. 18 коп. 3% річних, 26 грн. 78 коп. інфляційних збитків, 1378 грн. 00 коп. судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.12.2016

Суддя Є.А. Жерьобкіна