ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2016 р. Справа № 911/3142/16

За позовом Вишгородського районного споживчого товариства

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Візит

про стягнення 28375,00грн

Суддя С.І.Чонгова

Представники:

від позивача ОСОБА_2 (довіреність №277 від 20.09.2016);

від відповідача не зявився.

СУТЬ СПОРУ: Вишгородське районне споживче товариство (далі Вишгородське РайСТ) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Візит (далі ТОВ Візит) про стягнення 28375,00грн заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобовязання за договором оренди будівлі, споруди (іншого обєкта нерухомості) б/н від 01.02.2013 в частині сплати орендної плати у встановлений договором строк.

Відповідач у справі ТОВ Візит у своєму відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи на те, що спірний договір був підписаний не уповноваженою особою, яка не мала відповідних повноважень від директора ТОВ Візит ОСОБА_3 на підписання договору та актів прийому передачі. Також, зазначає, що відповідачем виконано свої зобовязання перед позивачем в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями.

21.11.2016 відповідачем подано клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Клопотання мотивоване тим, що відповідач заперечує факт підписання спірного договору та актів приймання передачі директором ТОВ «Візит» ОСОБА_3

Судом відмовлено у задоволенні відповідного клопотання з огляду на те, що суд був позбавлений можливості відбору зразків підпису ОСОБА_3 у судовому засіданні, через відсутність останньої у судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013 між Вишгородським районним споживчим товариством та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю договір оренди будівлі, споруди (іншого обєкта нерухомості).

За умовами договору, орендодавець передає, а орендар приймає в операційну оренду основні засоби будівлю кафе Димерчанка площею 276м2, що знаходиться за адресою: смт. Димер, вул. Леніна,13А, склад і вартість яких визначено за даними балансу орендодавця за станом на 01.02.2013 згідно з актом приймання-передачі основних засобів в операційну оренду, що є невід'ємною частиною договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до пункту 2.1 вступ орендаря у користування орендованими основними засобами настає одночасно із підписання сторонами договору та акту приймання-передачі.

Згідно п. 2.3 передача основних засобів в операційну оренду та їх повернення здійснюється за актами приймання-передачі основних засобів в операційну оренду.

Орендна плата визначається у розмірі 4500грн за місяць за позаквартальним перерахунком орендної плати на індекс інфляції за даними Дежкомстату України (п. 3.1 договору).

Орендар зобовязується своєчасно, не пізніше 10 числа поточного місяця і в повному обсязі слачувати орендодавцю орендну плату, а оплату комунальних послуг та інших платежів здійснювати у 3-денний термін після отримання рахунка орендодавця (п.п. 4.1, 4.1.2 договору).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що договір діє з 01.02.2013 по 31.12.2013, а в частині обов'язків по розрахунках у разі невиконання їх орендарем та нанесенні збитків орендодавцю до повного проведення розрахунків та відшкодування збитків.

У пунктом 6.5 договору зазначено, що у випадку відсутності заяви однієї із сторін про припинення провадження договору після закінчення його терміну протягом одного місяця він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, що були передбачені договорм.

Як встановлено судом, актом приймання-передачі основних засобів в операційну оренду від 01.02.2013 (а.с. 34) позивач передав, а відповідач прийняв майно, що було предметом оренди за вказаним договором та користувався майном до середини червня 2014 року.

Предметом спору у даній справі є виконання відповідачем обовязку щодо здійснення оплати орендної плати, а також застосування до відповідача відповідальності, встановленої договором та чинним законодавством України.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України що визначено с. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України .

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобовися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За умовами договору розрахунки з орендної плати проводяться не пізніше 10 числа поточного місяця (п. 4.1.2 договору).

Звертаючись з даним позовом позивачем заявлено до стягнення 28375,00грн боргу зі сплати орендних платежів за 2013 та 2014 роки.

Відповідач заперечуючи проти позовних вимог посилається на те, що договір ним не підписувався, печатка у договорі є підробною та йому не належить, а орендну плату він здійснював на підставі рахунків на зазначену в них суму платежу та така сума складала 2500,00грн на місяць.

Проте, на підтвердження заперечень відповідач надав копії зразків підписів директора, який працював на день підписання договору.

Суд не приймає зазначені зразки підписів, як доказ, оскільки вони є копією підписів, що зроблені поза межами судового засідання невідомою особою та у суду відсутня суду відсутня можливість зробити відбір підписів вказаної особи.

Відповідач не надав доказів на підтвердження наявності рахунків на оплату оренди на суму 2500,00грн в місяць, не надав доказів щодо відсутності у нього печатки, якою з його боку посвідчено договір.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні буди підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, в силу ст.610 ЦК України, відповідач є таким, що допустив порушення зобов'язань, тому суд вважає вимоги позивача простягнення з відповідача 28 375,00грн заборгованості з оренди, обгрунтованими та таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

В силу ст.49 ГПК України, судові витрати понесені позивачем у зяв'язку з оплатоюпозову судовим збором, підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, а саме у розмірі 1450,00грн

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю Візит на користь Вишгородського районного споживчого товариства 28 375,00грн основного боргу, а також 1450,00грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 28.11.2016.

Суддя С.І. Чонгова