РІШЕННЯ

28 листопада 2016 року Справа № 913/1099/16

Провадження №26/913/1099/16

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Украгропром, м. Київ

до Державного підприємства Дослідне господарство Агроспілка Національного наукового центру Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1 (ДП "ДГ "Агроспілка" ННЦ "ІГА ІМЕНІ ОСОБА_1"), с. Металіст, Словяносербський р-н, Луганська область

третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 аграрних наук України, м. Київ

про стягнення 2923955,77 грн

Суддя Масловський С.В.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_3, представник за довіреністю №11 від 18.05.2016.

від відповідача: представник не прибув.

від третьої особи: представник не прибув.

В судовому засіданні 28.11.2016 судом у відповідності до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

10.10.2016 ТОВ Торговий дім Украгропром звернувся до господарського суду Луганської області з позовом до "ДГ "Агроспілка" ННЦ "ІГА ІМЕНІ ОСОБА_1" про стягнення попередньої оплати за форвардним контрактом № 29/11-11-01 від 29.11.2011, в розмірі 2923955,77 грн, з яких 1657373,01 грн основний борг, 1149260,25 грн інфляційні витрати, 117322,51 грн 3% річних, а також просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 аграрних наук України.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 10.10.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 24.10.2016, залучено до участі у справі №913/1099/16 третю особу яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 аграрних наук України.

Ухвалою від 24.10.2016 розгляд справи відкладено на 07.11.2016 та зобовязано ОСОБА_2 науковий центр Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1 надати інформацію щодо відповідача та вчинити дії з повідомлення останнього про час і місце розгляду справи.

04.11.2016 ОСОБА_2 науковий центр Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1 через канцелярію господарського суду Луганської області подав лист, в якому зазначає, що Державне підприємство Дослідне господарство Агроспілка Національного наукового центру Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1 як самостійна юридична особа безпосередньо підпорядковане Національному науковому центру Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1 та знаходиться у віданні ОСОБА_2 академії аграрних наук України; що у звязку з проведенням воєнних дій на території його місцезнаходження та неможливістю здійснення фінансово-господарської діяльності підприємства наказом в.о. директора №42 від 16.06.2014 призупинена його діяльність; що на даний час на Державному підприємстві Дослідне господарство Агроспілка Національного наукового центру Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1 не призначений керівник чи особа, яка виконує його обовязки; що згідно з фінансовою звітністю про результати фінансово-господарської діяльності господарства за І квартал 2014 року кредиторська заборгованість Державного підприємства Дослідне господарство Агроспілка Національного наукового центру Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1 перед Товариством з обмеженою відповідальністю Дорговий Дім Украгропром станом на 01.04.2014 відображена в бухгалтерському обліку в розмірі 2321 тис. грн. До листа був доданий перелік кредиторів Державного підприємства Дослідне господарство Агроспілка Національного наукового центру Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1, відповідно до якого за відповідачем обліковується кредиторська заборгованість перед позивачем, в тому числі за горох та оливу в сумі 637 тис. грн.

07.11.2016 позивач в судовому засіданні надав письмове підтвердження того, що в провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, немає рішення цих органів з такого спору. Також, позивач зазначає, що станом на 24.10.2016 відзив від відповідача не надходив.

28.11.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити посилаючись на те, що позивачем на виконання умов форвардного контракту № ФК 29/11-11-01 від 29.11.2011 було перераховано на рахунок відповідача попередню оплату в сумі 1727373,01 грн, але відповідач свій обовязок по поставці товару у відповідності до умов контракту не виконав.

Відповідач своїх представників з судові засідання 24.10.2016, 07.11.2016, 28.11.2016, не направив, вимог ухвали суду щодо надання витребуваних документів не виконав, письмових пояснень по суті спору, письмовий відзив на позов з наданням доказів не надав. Про проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд зазначає про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на позов та письмові пояснення по суті спору через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням.

Справа розглядається в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суду Луганської області,-

В С Т А Н О В И В:

29.11.2011 між позивачем, Товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Украгропром, як покупцем, та відповідачем, ДП "ДГ "Агроспілка" ННЦ "ІГА ІМЕНІ ОСОБА_1", як продавцем, укладено форвардний контракт № ФК 29/11-11-01 (далі - контракт).

Відповідно до умов контракту продавець зобов'язується виростити власними силами та передати покупцю у власність базовий актив насіння сільськогосподарських культур (озимі) урожаю 2012 року, у номенклатурі, кількості та за цінами, вказаними в цьому контракті, а покупець зобовязується прийняти та оплатити його у кількості, строки та за ціною вказаною в контракті (п. 1.1), поставка товару за цим контрактом здійснюється на умовах Інкотермс 2010 ЕХW (франко-склад продавця) за адресою: Луганська область, Словяносербський район, с. Металіст, вул. Октябрська, б.14 (п. 3.1), строк поставки за цим контрактом до 01 серпня 2012 року (п. 3.2), ціна однієї тони товару в заліковій вазі на базисі поставки ЕХW (франко-склад продавця) відповідно до умов п. 3.1 цього контракту, встановлюється сторонами (п. 4.1), загальна вартість контракту 1019325,00 (один мільйон девятнадцять тисяч триста двадцять пять гривень 00 коп.) (п. 4.2).

12.04.2012 сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до форвардного контракту № ФК 29/11-11-01 від 29 листопада 2011, відповідно до умов якої вартість контракту збільшена до 3539325,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень (належним чином засвідчені копії яких знаходяться в матеріалах справи а.с. 19-38), позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 1727373,01 грн.

Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача, відповідач повернув грошові кошти в сумі 70000,00 грн.

Згідно з актом звірки взаєморозрахунків підписаним повноважними представниками позивача (покупця) та відповідача (продавця), посвідченого печатками сторін, станом на 01.11.2013, сальдо на користь позивача по форвардному контракту № ФК 29/11-11-01, складає 1507373,01 грн.

08.05.2014 позивач з метою безпосереднього врегулювання спору направив на адресу відповідача вимогу №07/05/14-03 від 07.05.2014, якою просив останнього добровільно повернути грошові кошти, отримані на виконання форвардного контракту № ФК 29/11-11-01.

Частина 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлює, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Зобов`язання, в силу вимог ст.526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу та інших актів законодавства.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 ст.692 Цивільного кодексу України, встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п1. ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення передбачені і ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Стаття 663 Цивільного кодексу України передбачає, що продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 673 Цивільного кодексу України Продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до ст. 266 Господарського кодексу України предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Загальна кількість товарів, що підлягають поставці, їх часткове співвідношення (асортимент, сортамент, номенклатура) за сортами, групами, підгрупами, видами, марками, типами, розмірами визначаються специфікацією за згодою сторін, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Частин 1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем на виконання умов форвардного контракту № ФК 29/11-11-01 від 29.11.2011, як покупцем було перераховано попередню оплату на рахунок відповідача в сумі 1727373,01 грн., що підтверджується платіжними дорученнями з відбитками штампу банку та актом звірки взаєморозрахунків, а відповідач свій обовязок щодо поставки товару в строк встановлений пунктом 3.2 контракту (до 01.08.2012) не виконав, не поставив товар, а лише повернув 70000,00 грн на рахунок позивача, що підтверджується випискою з банку по особовому рахунку останнього.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, доказів належного виконання ним зобовязань щодо поставки товару по форвардному контракту № ФК 29/11-11-01 від 29.11.2011 не надав.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми попередньої оплати є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 1657373,01 грн (1727373,01 сума попередньої оплати 70000 сума повернутих грошових коштів = 1657373,01)

Також, позивач просить стягнути з відповідача на підставі ст.625 Цивільного кодексу України 3% річних у розмірі 117322,51 грн та інфляційні витрати в розмірі 1149260,25 грн.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 ст.612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушенням зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобовязання виконано неналежним чином, то воно не припиняється, а, навпаки, на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові обовязки, в тому числі встановлені статтею 625 Цивільного кодексу України.

За положеннями частини 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 17.07.2012 № 01-06/928/2012 сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу.

Як зазначено у пункті 3.2 Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Судом встановлено, що відповідачем прострочено виконання свого зобовязання по поставці товару у відповідності до умов форвардного контракту, але відповідальність встановлена п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу, передбачена за порушення саме грошового зобовязання.

Так у відповідності до умов форвардного контракту № ФК 29/11-11-01 від 29.11.2011, у позивача існує обовязок щодо оплати товару, а у відповідача обовязок щодо поставки товару. Право позивача, на повернення попередньої оплати виникає на підставі ч. 2 статті 693 ЦК України, в наслідок чого у відповідача виникає обовязок повернути отриманні грошові кошти, та жодним чином не випливає з умов контракту, а отже не є грошовим зобовязанням.

Так у постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі 3-30гс13 зазначено: водночас застосування судами частини другої статті 625 ЦК України щодо стягнення з відповідача суми індексу інфляції та трьох процентів річних є помилковим, оскільки стягнення з постачальника суми попередньої оплати, перерахованої за договором на поставку природного газу, не вважається грошовим зобовязанням у розумінні статті 625 ЦК України.

У постанові судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 16 листопада 2014 року у справі 3-90гс14 зазначено: в свою чергу стягнення з відповідача суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним грошового зобовязання, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе грошових зобовязань, а з інших підстав повернення сплаченого авансу за непоставлений товар.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних та втрат від інфляції не є законною та обґрунтованою, а тому задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме: основний борг в розмірі 1657373,01 грн, а в іншій частині позову суд відмовляє.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача в розмірі пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 24860,60 грн.

Керуючись ст.ст.33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Луганської області,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства Дослідне господарство Агроспілка Національного наукового центру Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені ОСОБА_1 (, місцезнаходження: 93733, вул. Октябрьська, б.14, с. Металіст Словяносербського району Луганської області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Украгропром, (, місцезнаходження: 04060, вул. Щусєва, б.36, м. Київ) суму основного боргу в сумі 1657373 (один мільйон шістсот пятдесят сім тисяч триста сімдесят три) грн 01 коп., а також витрат по сплаті судового збору в сумі 24860 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят) грн 60 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ відповідно до статті 116 Господарсько-процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.12.2016.

Суддя С.В. Масловський