ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"21" листопада 2016 р.Справа № 916/2621/16

За позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін-Порт";

про стягнення 1 479,16 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №2732 від 03.12.2015р.;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту) звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін-Порт", в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 479,16 грн., з яких 1 293,23 грн. основного боргу; 170,98 грн. пені та 14,95 грн. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг № 1000-П-ОДФ від 05.02.2016р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.09.2016р. було порушено провадження у справі № 916/2621/16 із призначенням розгляду в засіданні суду 02.11.2016р.

Ухвалою суду від 02.11.2016р., з огляду на незявлення в судове засідання представника відповідача, від якого не надходило клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також у зв'язку із неподанням витребуваних ухвалою суду доказів, розгляд справи було відкладено на 21.11.2016р.

У судове засідання 21.11.2016р. зявився представник позивача, які під час розгляду справи по суті в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Грін-Порт" про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, шляхом надсилання вищевказаних судових ухвал на юридичну адресу, а також на поштову адресу, що зазначена у позовній заяві, у судове засідання не зявлявся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву та витребувані судом документи не надав.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги зазначене та те, що вищевказана ухвала суду про порушення провадження у справі від 26.09.2016р. була повернута з відміткою поштової установи „за закінченням терміну зберігання (а.с.24-27), з урахуванням того, що ухвала про відкладення розгляду справи від 02.11.2016р. була отримана відповідачем, що підтверджується відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.34), суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача, за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, надані в ході розгляду справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Положенням ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2015р. між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Грін-Порт" (Замовник) було укладено договір про надання послуг № 1000-П-ОДФ-15 (а.с.12-14), згідно п.1.1 якого Виконавець надає послуги Замовнику щодо забезпечення засобами колективного захисту працівників Замовника з розрахунку найбільшої працюючої зміни, а саме 23 особи, а Замовник зобовязується прийняти та оплатити надані послуги відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.п. 2.1.5 п. 2.1 договору Виконавець зобовязаний, зокрема, не пізніше 1 числа кожного місяця наступного за звітним складати та надавати Замовнику акти наданих послуг.

В свою чергу, згідно пп. 2.2.4 п.2.2. договору, до обовязків Замовника, зокрема, належить своєчасно оплачувати вартість наданих Виконавцем послуг згідно з розділом 3 цього договору.

Приписами п. 3.1 сторони погодили, що вартість послуг визначається за тарифами Виконавця на такі послуги, що діють на час надання послуг.

Відповідно до п. 3.3 договору вартість послуг щодо забезпечення засобами колективного захисту працівників Замовника (23 особи) в місяць становить 522,55 грн., без урахування ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до діючого законодавства.

Згідно наказу адміністрації Одеського морського порту ДП „АМПУ від 16.12.2015р. №878 (а.с.40), затверджено розрахунок вартості укриття у захисних спорудах цивільного захисту ОФ ДП „АМПУ 1 особи в рік.

Введено в дію з 01.01.2016р. вартість укриття у захисних спорудах цивільного захисту ОФ ДП „АМПУ 1 особи на 1 рік 370,86 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 3 вказаного наказу попередній наказ №626 від 21.11.2014р. слід вважати таким, що втратив чинність.

Пунктом 7.1 договору встановлено, що даний договір набуває чинності з дати підписання його сторонами, скріплення печатками та діє до 31.12.2015р. Договір вважається автоматично продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляду його умов. Договір може бути розірвано в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

Згідно п.7.3 договору, всі права та обовязки ДП „АМПУ (в т.ч. ведення бухгалтерського обліку, проведення розрахунків, підписання первинних документів, приймання-передача робіт та послуг за кількістю, якістю, тощо), які передбачені цим договором, виконуються Одеською філією ДП „АМПУ.

Як встановлено судом, додатковою угодою від 18.03.2016р. до договору № 1000-П-ОДФ від 05.02.2015р. (а.с.41) сторонами було розірвано договір з дати підписання вказаної угоди.

Таким чином, вищезазначений договір було розірвано 18.03.2016р.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як встановлено судом та вказане не спростовано в ході розгляду справи, позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу в період з 01.02.2016р. по 18.03.2016р. послуги щодо забезпечення засобами колективного захисту працівників ТОВ „Грін порт на суму 1 293,23 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 18.03.2016р. (а.с.15).

Згідно п. 3.4 договору Замовник сплачує Виконавцю вартість послуг, підтверджену актами наданих послуг, не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним.

Таким чином, відповідач у відповідності до вищевказаних умов договору повинен був сплатити вартість наданих позивачем послуг у строк до 20.04.2016р.

Разом з тим, як зазначено позивачем та не спростовано в ході розгляду справи, ТОВ „Грін порт свої зобовязання за договором щодо сплати вищезазначеної заборгованості не виконав.

Крім того, як встановлено судом, позивач з метою досудового врегулювання спору 18.07.2016р. на адресу відповідача направляв претензію з вимогою сплатити існуючу заборгованість, яка була отримана останнім 21.07.2016р., що підтверджується наявним в матеріалам справи відповідним рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.20), проте залишена Товариством з обмеженою відповідальністю "Грін-Порт" без задоволення.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем будь-яких належних доказів, які б спростовували наявність вищевказаної заборгованості, згідно приписів ст.ст. 33-34 ГПК України, суду не надано, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з ТОВ „Грін Порт суми основного боргу у розмірі 1 293,23 грн. цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення пені у розмірі 170,98 грн., суд вказує наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 4.2 договору сторони встановили, що у разі порушення термінів оплати послуг відповідно до п. 3.4 договору, Замовник платить Виконавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення виконання грошових зобовязань за кожен день прострочення від суми простроченого платежу.

За приписами частини першої статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд, перевіривши розрахунок пені, що також наведений у позовній заяві (а.с.4), вважає його вірним, а вимоги про її стягнення у сумі 170,98 грн. такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 3 % річних у сумі 14,95 грн. суд вказує таке.

Згідно частини статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, що наведений у позові (а.с.5), встановив правильність їх нарахування, у звязку із чим вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 14,95 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення судом позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України (Адміністрація Одеського морського порту), витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін-Порт" (65029, м. Одеса, вул. Пішонівська, буд. 30 А, ) основну заборгованість у розмірі 1 293 /одна тисяча двісті девяносто три/ грн. 23 коп.; пеню у сумі 170 /сто сімдесят/ грн. 98 коп.; 3 % річних у сумі 14 /чотирнадцять/ грн. 95 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 /одна тисяча триста сімдесят вісім/ грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28 листопада 2016 р.

Суддя Ю.М. Щавинська