ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016 Справа № 917/1384/16

По позову Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКОАГРО ФІРМА СЕМЕНІВСЬКА ЩЕДРА ЗЕМЛЯ, 38200, Полтавська область, Семенівський район, смт. Семенівна, вул. Космонавтів, б. 17 корп. 1

До відповідача ОСОБА_1 підприємство Полтавський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України, 36039, м. Полтава, вул. Куйбишева, 22а

Про визнання укладеним Договір оренди індивідуально визначеного майна №19, укладеного між сторонами 14.05.2015р. на тих самих умовах на той самий строк ( в редакції клопотання про зміну позовних вимог в частині предмету позову від 29.09.2016р., вх. №11985),

Суддя БУНЯКІНА Ганна Іванівна

Представники:

від позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 (див. протокол)

від відповідача ОСОБА_4 (див. протокол)

Рішення прийняте після перерви, обявленої в судових засіданнях 29 вересня та 27 жовтня 2016року в порядку ст. 77 ГПК України в реагування на клопотання представників сторін щодо перенесення слухання та надання додаткових документальних доказів, про що зафіксовано в протоколах судових засідань.

17.11.2016р. в судовому засідання оголошено вступну та резолютивну частину рішення, дотримуючись приписів ст. 85 ГПК України ( в редакції Закону України №2453-ІУ) з залученням її до матеріалів справи.

Суть спору: Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКОАГРО ФІРМА СЕМЕНІВСЬКА ЩЕДРА ЗЕМЛЯ, смт. Семенівка про визнання укладеним Договір оренди індивідуально визначеного майна №19, укладеного між сторонами 14.05.2015р. на тих самих умовах на той самий строк ( в редакції клопотання про зміну позовних вимог в частині предмету позову від 29.09.2016р., вх. №11985).

Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що:

(1) В період з 14.05.2015р. по 13. 05. 2016р. ОСОБА_1 підприємство «Полтавський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (відповідач) та товариство з обмеженою відповідальністю «ЕкоАгро фірма Семенівська щедра земля» (позивач) знаходилися в договірних відносинах щодо оренди майна за умовами Договору оренди індивідуально визначеного майна №19, за яким в строкове платне користування позивачу було передано: змішувальне відділення АБЗ і агрегат точильний; колонний апарат; чотири бітумних котли; реакторну установку; будівництво фундаментів, навісу, сходів і площадки; місткість ПММ; дві цистерни з/д та шафу КТП, що знаходяться за адресою: вул. Леніна, 2а в смт. Семенівна Полтавської області (балансоутримувач майна філія «Глобинський райавтодор»). Додатковою угодою до зазначеного договору, що була підписана сторонами 01.10.2015 року, майновий обєкт оренди звужено до: змішувальне відділення АБЗ і агрегат точильний, один бітумний котел, дві цистерни з/д та шафу КТП.

Строк дії договору визначено календарною датою до 13 травня 2016 року.

Листом від 9 лютого 2016 року орендар-позивач з вернувся до орендодавця-відповідача з пропозицією пролонгувати Договір №19 від 14.05.2015р. На це звернення було отримано письмову відповідь, датовану 02.03.2016р., за №01-18/42-2, за якою орендодавець повідомляв про попередню згоду на співпрацю та відповідно до п. 9.3 договору №19 від 14.05.2015р. не заперечує щодо їх пролонгації в подальшому.

На повторні письмові звернення 04.05.2016р. за №19 та 07.06.2016р. за №30 відповідь від орендодавця отримана не була.

(2) Користуючись переважним правом на укладення договору найму на новий строк за ст. 777 Цивільного кодексу України, ТОВ «ЕкоАгро фірма Семенівська щедра земля» (як вже зазначалося) 09.02.2016р. звернулася до ДП «Полтавський облавтодор» щодо подовження договірних відносин.

Розцінюючи:

(а) себе орендарем, який належно виконував договірні зобовязання щодо цільового використання найманого майна,

(б) дії керівництва ДП «Полтавський облавтодор» як мовчазну згоду на пролонгацію спірного договору,

ТОВ «ЕкоАгро фірма Семенівська щедра земля», приводячи положення ст. 764 ЦКУ, за якою «якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором», констатує, що договір №19 від 14.05.2015р. є продовженим на той самий строк, за тих самих умов, оскільки обєкти оренди після закінчення терміну дії його (договору) не були повернуті.

Підстави для звернення з захистом до суду в спосіб визначений за предметом цього позову і яке саме право позивача порушено, останній в позові не приводить.

В письмових поясненнях до позовної заяви (а.с. 46-51) позивач відсилається до Закону України «Про оренду державного та комунального майна», за п. 8 ст.9 якого визначено, що у разі відмови в укладенні договору оренди, а також неодержанні відповіді у встановлений термін заінтересовані особи мають право звернутися за захистом своїх інтересів до суду.

Відповідач вимоги позивача відхилив за мотивами, викладеними в відзиві від 29.09.2016р. №01-18/187-1 на позовну заяву, вх. №11990, наголошуючи на тому, що: а) спірний договір оренди майна є строковим і строк дії його закінчився; б) питання подовження договірних відносин між сторонами є правом орендодавця, а не його обовязком; в) доказом відмови у подовженні дії договору №19 від 14.05.2015р. є комісійний акт про відмову від повернення майна та підписання акту приймання-передачі майна яке знаходиться за адресою: Полтавська область, смт. Семенівна, вул. Леніна, 2а, від 09.06.2016р. (а.с. 155-156).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд

в с т а н о в и в:

14.05.2015р. між ОСОБА_1 підприємством «Полтавський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та товариством з обмеженою відповідальністю «ЕкоАгро фірма Семенівська щедра земля» було укладено Договір оренди індивідуально визначеного майна №19, за яким в строкове платне користування позивачу було передано: змішувальне відділення АБЗ і агрегат точильний; колонний апарат; чотири бітумних котли; реакторну установку; будівництво фундаментів, навісу, сходів і площадки; місткість ПММ; дві цистерни з/д та шафу КТП, що знаходяться за адресою: вул. Леніна, 2а в смт. Семенівна Полтавської області (балансоутримувач майна філія «Глобинський райавтодор»).

За Додатковою угодою до зазначеного договору, що була підписана сторонами 01.10.2015 року, в оренді позивача залишено змішувальне відділення АБЗ і агрегат точильний, один бітумний котел, дві цистерни з/д та шафу КТП.

За умовами п. 2.1 Договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору, згідно з Актом приймання-передачі вказаного майна.

У разі припинення цього Договору, майно повертається орендарем орендарю за Актом приймання-передачі в день закінчення дії договору (п.2.3 договору). При цьому обовязок зі складання Акта приймання-передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні Договору (п.2.4).

Підстави для припинення зазначеного договору сторони визначили в його п. 9.6, а саме:

- закінчення строку дії Договору,

- загибелі орендованого майна,

- достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням суду,

- банкрутства орендаря,

- в інших випадках, передбачених законом або Договором.

Сам договір було укладено на 1 рік з визначенням календарних дат: початок його дії дата підписання 14.05.2015р. і закінчення дії по 13.05.2016р.

Відповідно до п. 9.3 Договору сторони-контрагенти обумовили, що зміни і доповнення до Договору допускаються за взаємною згодою сторін та оформляються додатковими угодами і вступають в силу з моменту їх укладення, за винятком випадків, передбачених цим Договором.

Визначення поведінки контрагентів в аспекті мовчазної згоди, умови спірного договору не містять, як не дає визначення такої і законодавець, врегульовуючи відносини найму(оренди) за Главою 58 Цивільного кодексу України, як і Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Навпаки, як закон, так і умови Договору №19, визначають дотримання сторонами угоди певної поведінки.

Зокрема, за п. 5.4 договору саме орендарю надано право ініціативи щодо внесення змін (в т.ч. і щодо строку дії договору) за правилами, викладеними в п. 9.3 договору, а саме шляхом оформлення додаткової угоди. Докази дотримання цієї умови договору (направлення проекту додаткової угоди на адресу наймодавця) позивач не надав.

Стаття 764 ЦКУ, до якої відсилається позивач, дійсно закріплює правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору найму. Однак, ця норма діє під умовою відсутності заперечень з боку наймодавця протягом місяця з часу закінчення дії договору.

Як засвідчують матеріали справи, позивач-орендар не дотримавшись умов п.п. 2.3, 2.4, 9.3 Договору №19 від 14.05.2015р., після закінчення дії договору, розцінюючи останній пролонгованим, притримує майно, що зафіксовано актом від 09.06.2016р. про відмову від повернення майна та підписання акту приймання-передачі майна, яке знаходиться за адресою: Полтавська область, смт. Семенівна, вул. Леніна, 2а.

Недотримання процедури поновлення договірних відносин з боку орендаря-позивача не дає підстав розцінити укладеним Договір оренди індивідуально визначеного майна №19 від 14.05.2015р. на тих самих умовах на той самий строк ( за сформульованим предметом вимог), при наявності лише звернення з метою використання права переважності ( за ст. 777 ЦКУ) на укладання договору найму.

Крім того, стаття ж 1 ГПК України закріплює право на звернення до господарського суду.

Так, за цією нормою підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Приведені в обґрунтування позовних вимог ( в аспекті вибраного способу захисту в суді) доводи позивача не містять доказів в підтвердження порушеного права останнього саме відповідачем ДП Полтавський облавтодор ВАТ Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України.

Доводи позивача (з оцінкою пролонгації спірного договору) з посиланням на ч. 2 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», за якою «у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором», не приймаються ГСПО, оскільки за таких обставин законодавець виключає винесення ще й окремого рішення суду. Це по-перше.

По-друге, умови спірного договору виключають утримування майна після закінчення його дії і закріплюють процедуру подовження договірних відносин, про що є свідченням п.п. 2.3, 2.4 договору, приведені вище. Ці умови договору не є суперечними ні положенням зазначеної норми, як і ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» в цілому.

За викладеного суд дійшов висновку, що підстави для задоволення вимог відсутні.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

СУДДЯ Г.І.БУНЯКІНА

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24.11.2016р.