ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 р. Справа № 917/1555/16

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес", вул. Білоруська,3, м. Київ, 04050

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна", вул. Пушкіна,47, м. Полтава, 36000

про стягнення 24173,37 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 03 від 04.01.2016р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 48/16 від 18.01.2016р.

Розглядається позов про стягнення 24173,37 грн., у тому числі 21 825,13 грн. компенсації витрат по виплаті страхового відшкодування, 2 149,12 грн. пені, 199,12 грн. 3% річних.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві.

Від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив, в якому він проти позову заперечує.

Представник відповідача проти позову заперечує за обґрунтуванням, наведеним у відзиві.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд встановив:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно визначення ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. В силу п. 6 ч. 4 наведеної статті одним із видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2015 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» (далі - Позивач) та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 006-4643 00/01НТ (далі - Договір страхування), об'єктом страхування якого є транспортний засіб «HYUNDAI» д. н. зн. ВС 9798 СК.

Відповідно до п. 12.1.3 Договору страхування, Позивач зобов'язаний виплатити ОСОБА_3 страхове відшкодування у випадку пошкодження застрахованого транспортного засобу.

02.03.2016 р. у м. Львові на перехресті вулиць Керченської та Зеленої сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого у Позивача транспортного засобу «HYUNDAI» д. н. зн. ВС 9798 СК під керуванням власника ОСОБА_3 та транспортного засобу «OPEL» д. н. зн. ВС 6395 ЕК під керуванням ОСОБА_4.

Як вбачається з умов Договору страхування дана дорожньо-транспортна пригода визначена сторонами як страховий ризик, на випадок якого здійснювалось страхування.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» до обов'язків страховика належить, зокрема, при настанні страхового випадку у передбачений договором строк виплата страхового відшкодування, яке ч. 16 ст. 9 даного Закону визначено як страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до п. 8.1 Договору страхування, виплата страхового відшкодування здійснюється без врахування зносу та знецінення транспортного засобу.

Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 5208 від 11.03.2016 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «HYUNDAI» д. н. зн. ВС 9798 СК складає 56 451,97 грн.

Згідно заяви про щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування від 15.03.2016р. ОСОБА_3 просив виплатити страхове відшкодування на рахунок ТОВ "Автостар Львів".

Позивач вказує, що на виконання умов Договору страхування ним здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок ТОВ "Автостар Львів" у розмірі 56 349,73 грн.

В підтвердження здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 56 349,73 грн. позивач вказує на наступні обставини та докази:

- 24.10.2013р. між Позивачем та ТОВ «ОСОБА_5 Еліт» було укладено договір № 01/10/2013 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, за яким позивачем надано ТОВ «ОСОБА_5 Еліт» безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у розмірі 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень 00 коп.) для поповнення обігових коштів Позичальника з метою використання їх останнім у власній господарській діяльності. Вказані кошти були перераховані згідно платіжного доручення 9921 від 25.10.2013 р.

Згідно з додатковою угодою від 30.01.2014р. до Договору №01/10/2013 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 24.10.2013р. дата повернення допомоги - не пізніше 30 вересня 2014р.

- 15 вересня 2014р. між Позивачем та ТОВ «ОСОБА_5 Еліт» було укладено Договір №С-0001726 про надання послуг з відновлювального ремонту транспортних засобів. Згідно предмету даного договору Позивач направляє транспортні засоби для проведення відновлювального ремонту до ТОВ «ОСОБА_5 Еліт», а останній зобов'язується виконати відновлювальний ремонт транспортних засобів, які належать Позивачу на праві приватної власності, або перебувають у її володінні, користуванні, а також транспортні засоби, з якими сталася страхова подія, для проведення Страховою компанією «БРОКБІЗНЕС» врегулювання страхових випадків за укладеними договорами страхування, у відповідності до технологічного процесу відновлення автомобілів та норм заводу-виробника.

Згідно з додатковими угодами №1 від 17.09.2014р. (на суму 295000,00 грн.), №2 від 18.09.2014р. (на суму 295000,00 грн.) та №3 від 19.09.2014р. (на суму 290000,00 грн.) до Договору №С-0001726 від 15 вересня 2014р. відповідно до п. 5.7 Договору, Страхова компанія «БРОКБІЗНСЕ» здійснює оплату послуг ТОВ «ОСОБА_5 Еліт» з відновлювального ремонту транспортних засобів шляхом передплати грошових коштів на загальну суму 880000,00 грн. (вісімсот вісімдесят тисяч гривень 00 коп.), на рахунок останнього в строк до 30 вересня 2014р.

- 30 вересня 2014р. Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», маючи вимоги до ТОВ «ОСОБА_5 Еліт» по Договору №01/10/2013 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 24.10.2013р. та ТОВ «ОСОБА_5 Еліт», маючи вимоги до Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС» по Договору №С-0001726 про надання послуг з відновлювального ремонту транспортних засобів., уклали Угоду №1 про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 880000,00 грн. (вісімсот вісімдесят тисяч гривень 00 коп.)

- 05 лютого 2015р. Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», ТОВ «ОСОБА_5 Еліт» та ТОВ «Автостар Львів» уклали Договір про зміну сторони у Договорі №С-0001726 від 15.09.2014р. про надання послуг з відновлювального ремонту транспортних засобів. Згідно даного Договору ТОВ «Автостар Львів» набув всіх прав та прийняв на себе виконання усіх зобов'язань ТОВ «ОСОБА_5 Еліт» за Договором №С-0001726 від 15.09.2014р. про надання послуг з відновлювального ремонту транспортних засобів. Сума передоплати в розмірі 880 000 (вісімсот вісімдесят тисяч) гривень 00 коп., сплачена Страховою компанією «БРОКБІЗНЕС» та отримана ТОВ «ОСОБА_5 Еліт» відповідно до умов Договору № С-0001726 від 15.09.2014 p., визнається ТОВ «Автостар Львів» як сума передплати за Договором № С-0001726 від 15.09.2014 р. ТОВ «Автостар Львів» визнає своє зобов'язання виконувати роботи з відновлювального ремонту транспортних засобів згідно умов Договору № С-0001726 від 15.09.2014 р. в межах грошової суми зазначеної в цьому пункті Договору.

- Згідно Рахунку № 120 від 04.03.2016р. ТОВ «Автостар Львів» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «HYUNDAI» д. н. зн. ВС 9798 СК складає 56 349,73 грн.

- На виконання умов Договору страхування та на підставі Рахунку ТОВ «Автостар Львів» № 120 від 04.03.2016р., Страхова компанія «БРОКБІЗНЕС», здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 56 349,73, що підтверджується Платіжним дорученням № 22888 від 01.04.2016р. на суму 28 174,86 грн. та Актом № 58056/1 від 28.03.2016р. про зменшення передплаченої суми за договором №00001726 від 15.09.2014р. та Договору про зміну сторони від 05.02.2015р. на суму 28 174,87 грн.

- Транспортний засіб «HYUNDAI» д. н. зн. ВС 9798 СК, був відремонтований на станції технічного обслуговування ТОВ «Автостар Львів», що підтверджується актом виконаних робіт №ТР-1 на суму 56 349,73 грн.

Суд погоджується з твердженням позивача про здійснення ним виплати страхового відшкодування у розмірі 56 349,73 грн. з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Системне тлумачення наведених вище положень чинного законодавства дає підстави вважати, що в разі пошкодження транспортного засобу розмір шкоди, завданої транспортному засобу, що підлягає відшкодуванню страховиком, визначається виходячи з оцінки вартості витрат, які несе власник пошкодженого транспортного засобу при здійсненні його відновлювального ремонту.

Водночас, як зазначено в прийнятих за результатами перегляду справ даної категорії постановах Вищого господарського суду України від 23.08.11 р. у справі №42/92, від 07.08.12 р. у справі №2/22, від 01.03.11 р. у справі №47/372, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Крім того, листом від 19.07.11 р. Верховним Судом України роз'яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Отже, наявність Рахунку № 120 від 04.03.2016р. ТОВ «Автостар Львів», Платіжного доручення № 22888 від 01.04.2016р. на суму 28 174,86 грн., Акту № 58056/1 від 28.03.2016р. про зменшення передплаченої суми за договором №00001726 від 15.09.2014р., Договору про зміну сторони від 05.02.2015р. на суму 28 174,87 грн., Акту виконаних робіт №ТР-1 на суму 56 349,73 грн. є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, а заперечення відповідача щодо безтоварності господарської операції між позивачем та ТОВ «Автостар Львів» та її нікчемність стростовуються вищевикладеним, є необгрунтованими, тому судом відхиляються як безпіставні.

Згідно ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув права потерпілої особи в межах здійсненої виплати.

Згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності зі ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у Позивача транспортного засобу «HYUNDAI» д. н. зн. ВС 9798 СК під керуванням власника ОСОБА_3 та транспортного засобу «OPEL» д. н. зн. ВС 6395 ЕК під керуванням ОСОБА_4 сталася з вини водія транспортного засобу «OPEL» д. н. зн. ВС 6395 ЕК ОСОБА_6, що підтверджується постановою Франківського районного суду м. Львова від 13.04.2016 р. у справі про притягнення до адміністративної відповідальності № 465/1477/16-п.

На дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «OPEL» д. н. зн. ВС 6395 ЕК ОСОБА_6 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «САЛАМАНДР А-УКРАЇНА» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/8555194 від 26.10.2015р. (далі - Поліс страхування).

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АІ/8555194 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації транспортного засобу «OPEL» д. н. зн. ВС 6395 ЕК на час спірної ДТП.

Страховик, виплативши страхове відшкодування, набуває право зворотної вимоги до страховика (винної особи) в сумі страхового відшкодування у межах суми фактичних витрат страхувальника за вирахуванням франшизи (постанова ВСУ від 15.04.2015 року у справі №910/7163/14).

27.04.2016 р. Позивач в досудовому порядку звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САЛАМАНДР А-УКРАЇНА» з вимогою за вих. №1679 від 27.04.2016р. про відшкодування 50 000,00 грн., оскільки відповідно до п. 4 Полісу страхування, ліміт страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн.

Відповідач виплатив на користь Позивача лише 27 664,87 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1900 від 24.06.2016р.

Таким чином, відповідач є зобов"язаною особою у відповідності до договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодувати завдані винуватцем ДТП матеріальні збитки, які складають 21 825,13 грн. = 50 000,00 грн. (ліміт відповідальності Відповідача) - 27 664,87 грн. (виплачена Відповідачем сума) -510,00 грн. (франшиза).

Відповідно до ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. і 29 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу вимог статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач доказів оплати страхового відшкодування у повному обсязі не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 21 825,13 грн. страхового відшкодування підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача, на підставі ст. 625 ЦК України, 199,12 грн. 3% річних за період з 04.06.2016р. по 22.09.2016р., які підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 625 ЦК встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовом' еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Статтею 979 ЦК встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов'язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов'язанням.

Стаття 625 ЦК розміщена в розділі "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань.

Відповідно до статті 509 ЦК зобов'язання виникають із підстав, встановлених статею 11 ЦК.

Згідно зі статтею 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 ЦК.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 01.06.2016р по справі № 3-295гс1б.

Суд, дослідивши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, визнав його арифметично вірним.

Позовні вимоги про стягнення пені в сумі 2149,12 грн. судом відхиляються зважаючи на таке.

У ст. 610 Цивільного кодексу України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Господарськими санкціями ст. 217 Господарського кодексу України визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, як-то відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Штрафні санкції визначаються ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України як господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За наведених обставин, оскільки такий вид договірної неустойки як пеня за прострочення сплати страхового відшкодування в порядку регресу сторонами передбачений не був, позовні вимоги про стягнення 2149,12 грн. задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра-Україна", вул. Пушкіна,47, м. Полтава, 36000, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3, ) 21 825,13 грн. компенсації витрат по виплаті страхового відшкодування, 199,12 грн. 3% річних та 1255,49 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.В іншій частині позову - відмовити.

Повне рішення складено 02.12.2016р.

Суддя Киричук О.А.