ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

"28" листопада 2016 р.№ 916/3220/16

Суддя Степанова Л.В., розглянувши позовну заяву вх.суду№3448/16 від 25.11.2016р.

за позовом ОСОБА_1;

до відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Гаджиєва С.О.;

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на Ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Гаджиєва С.О. в якій просить визнати ОСОБА_1 вкладником ПАТ "ІМЕКСБАНК" та зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Гаджиєва С.О. надати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо виплати гарантованої суми за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1 за договором №230060819 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. укладеним з АТ "ІМЕКСБАНК".

Відповідно до статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю); 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно зі ст. 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач. Позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Таким чином, з наведеного вбачається, що господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження в разі, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

За відсутності згаданих умов, коли склад учасників спору не відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник на підставі договору №230060819 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р. укладеним з АТ "ІМЕКСБАНК".

Відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015р. №330 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №105 від 27.05.2015р. "Про початок процедури ліквідації АТ "ІМЕКСБАНК" та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку відкликано ліцензію ПАТ "ІМЕКСБАНК" та розпочато процедуру ліквідації.

Спір у даній справі виник на підставі цивільно-правових угод, а саме у зв'язку з укладенням 20.01.2015р. фізичною особою ОСОБА_4, яка діяла в інтересах ОСОБА_1 з ПАТ "ІМЕКСБАНК" договору №230060819 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014р.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини другої статті 3 Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до статті 47 Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації банку; здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Разом з тим, суд зазначає, що звернення позивача до суб'єкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач - фізична особа, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності, звернулася за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правових угод, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016р. у справі № 6-2309цс16.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що правова позиція, наведена у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016р. у справі № 6-2309цс16, не суперечить та повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 у справі №21-4846а15, на яку посилається Одеський окружний адміністративний суд в ухвалі про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі №815/3475/16 від 07.09.2016 та в якій суд дійшов висновку, що виходячи з системного аналізу норм законодавства та ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, оскільки позивачем у справі №21-4846а15 було Управління Пенсійного фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області, тобто юридична, а не фізична особа, тоді як позивачем у даній справі є фізична особа, яка не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

З огляду на викладене, враховуючи суб'єктний склад учасників спору (позивачем у даній справі є фізична особа) та предмет спору, суд дійшов висновку, що даний спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, у зв'язку з чим відмовляє у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1.

При цьому, судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1378,00грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Таким чином, у випадку подання ОСОБА_1 клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі №916/3220/16, судовий збір у розмірі 1378,00грн. буде повернуто з Державного бюджету України позивачу.

Згідно п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах.

Враховуючи те, що позов ОСОБА_1 подано з порушенням вищенаведених норм, суд, відмовляє у його прийнятті до розгляду на підставі п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті позовної заяви до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на Ліквідацію АТ "ІМЕКСБАНК" Гаджиєва С.О. про зобов'язання вчинити певні дії.

Додаток на 18 (вісімнадцять) аркушах та конверт.

Суддя Л.В. Степанова