номер провадження справи 7/108/16-32/112/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2016 Справа № 908/2248/16

за позовом Товариства з обмеженою від повільністю ЛОГІСТ-ХІМ, м. Запоріжжя до відповідача: Запорізької митниці ДФС, м. Запоріжжя

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Управління державної казначейської служби України у Запорізькій області, м. Запоріжжя

про стягнення 1534,19грн.

Суддя Колодій Н.А.

Представники сторін:

позивача: не зявився.

відповідача: ОСОБА_1, на підставі довіреності б/н від 16.05.2016р.

Товариство з обмеженою відповідальністю ЛОГІСТ-ХІМ звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення 1534,19 грн. з Запорізької митниці ДФС матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 26.08.2016 р. (суддя Кутіщева-Арнет Н.С.) порушено провадження у справі 908/2248/16, розгляд справи призначено на 05.10.2016 р.

06.10.2016р., відповідно до пунктів 2.3.3., 2.3.47, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, враховуючи закінчення повноважень судді Кутіщевої-АрнетН.С., справу № 908/2248/16 передано на розгляд судді Колодій Н.А.

Ухвалою суду від 10.10.2016р. справу прийнято до провадження, присвоєно номер 7/108/16-32/112/16, розгляд призначено на 09.11.2016р.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 24.11.2016р.

Представник позивача в судове засідання 24.11.2016р. не зявився, про поважність причин неявки суд не повідомив.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК (1798-12 ).

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК) (1798-12), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 ГК України, ст. 1166 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача 1534грн. 19коп. матеріальної шкоди.

Відповідач надав суду письмовий відзив, в якому проти позову заперечив, в обґрунтування посилається на той факт, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Судовий процес ведеться без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу.

Згідно зі ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

24.11.2016р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши та проаналізувавши надані сторонами матеріали та фактичні обставини справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Притягнення до господарсько-правової відповідальності можливе лише при наявності всіх передбачених законом умов, їх сукупність утворює склад господарського правопорушення, який є підставою господарсько - правової відповідальності.

В ст.218 ГК України вказано, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

24.06.2014 підприємством ТОВ «Логіст-Хім» до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв'язку згідно ст. 257 МКУ митну декларацію (далі - МД), режим ЇМ 40, якій було присвоєно №112050000/2014/014772 на товар: «О85-1 (деемульгатор і коагулянт для очищення промислових стічних вод ,...».

26.08.2014 підприємством ТОВ «Логіст-Хім» до митного контролю та митного оформлення було надіслано засобами електронного зв'язку згідно ст. 257 МКУ митну декларацію режим ІМ 40, якій було присвоєно №112050000/2014/019211 на товар: «DSS-1 (деемульгатор і коагулянт для очищення промислових стічних вод ......

Відповідно до статті 8 Митного кодексу України? державна митна справа здійснюється на основі принципу виключних повноважень органів доходів і зборів України щодо здійснення державної митної справи.

Контроль за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється відповідно до ст.ст. 49 - 64 р. Ш Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-1V із змінами та доповненнями. Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII ГАТТ.

Відповідно до норм Митного кодексу України (Розділ III), Генеральної угоди з тарифів та торгівлі від 30.10.1947 (зі змінами та доповненнями) орган доходів зборів було здійснено контроль правильності визначення митної вартості товарів. Органом доходів і зборів було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 24.06.2014 №112050000/2014/000238/2. У митному оформленні МД №112050000/2014/014772 від 24.06.2014 було відмовлено, складено картку відмови в митному оформлені №112050000/2014/00413 від 24.06.2014. Даний товар було випущено у вільний обіг за МД від 25.06.2014 №112050000/2014/014851 з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів зі сплатою гарантійних зобов'язань. Також органом доходів і зборів було прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 26.08.2014 №112050000/2014/000318/2. У митному оформленні МД №112050000/2014/019211 від 26.08.2014р.було відмовлено, складено картку відмови в митному оформлені №112050000/2014/00545 від 26.08.2014. Даний товар було випущено у вільний обіг за МД від 27.08.2014р. №112050000/2014/019298 з урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів зі сплатою гарантійних зобов'язань.

22.12.2015 року підприємство звернулось до Запорізької митниці ДФС з листом від 22.12.2015р. № 808/9713/14 про повернення надмірно сплачених коштів за МД від 25.06.2014р. № 112050000/2014/014851 та від 27.08.2014р. № 112050000/2014/019298.

Орган доходів і зборів листом від 29.12.2015р. №1546/11/08-70-25 надав відповідь та зазначив, що підстави для повернення коштів з державного бюджету відсутні.

ТОВ «Логіст -Хім» звернувся до господарського суду з вимогою стягнути шкоду у розмірі зростання митних платежів в сумі 1534грн. 19 коп., згідно заявленої митної вартості товарів, вважаючи, що це є шкодою, завданої протиправними рішеннями та діями Запорізької митниці.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що у звязку із зростанням курсу валют, що призвело до збільшення митних платежів, відповідач повинен відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду у розмірі 1534грн. 19коп.

Відповідач заперечив проти доводів позивача, вказуючи на те, що позивачем не наведено наявність підстав до притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування збитків, а саме не доведено складу правопорушення.

Оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, судом встановлено, що для настання деліктної відповідальності необхідною умовою є наявність складу правопорушення, яке передбачено ст. 1166 ЦК України, а саме: протиправної поведінки (неправомірними діями), шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою, вини особи, яка заподіяла шкоду. Крім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. При цьому встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків.

Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, є наслідком такої протиправної поведінки.

Переплата в митному оформленні за своєю правою природою не є збитками, її повернення передбачено статтею 43 Податкового кодексу України, статтею 301 Митного кодексу України, наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 «Про затвердження Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу, як передоплата, митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364 (далі - Наказ).

Відповідно до статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платникам відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п. 1 наказу № 618 затверджено порядок повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами.

Повернення надмірно сплачених коштів регулюється ст. 55, 301 Митного кодексу, наказом Державної митної служби України від 20.07.2007 № 618 «Про затвердження Порядку повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу як передоплата, і митних та інших платежів, помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, контроль за справлянням яких здійснюється митними органами», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2007 року за № 1097/14364, та не є шкодою.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивача посилається на ті обставини, що сума понесених ним витрат по митним платежам згідно із заявленою митною вартістю товарів зросла на 1384 грн. 70 коп., що обумовлено падінням курсу національної валюти на день оформлення митних декларацій.

Оцінюючи доводи позивача, суд дійшов висновку, що збільшення витрат позивача сталося не внаслідок дій митниці, а у звязку з коливанням курсу національної валюти. А тому суд не вбачає прямого причинного звязку між діями відповідача та понесеними позивачем витратами.

За таких обставин, суд погоджується з запереченнями відповідача щодо відсутності вини Запорізької митниці ДФС в понесенні позивачем додаткових витрат.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, в позові слід відмовити.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Товариства з обмеженою від повільністю ЛОГІСТ-ХІМ, (69034, м.Запоріжжя, вул. Цимлянська, 29а) до Запорізької митниці ДФС (69041, м. Запоріжжя, вул.Кремлівська, буд. 12) про стягнення 1534 грн. 19коп. матеріальної шкоди відмовити у повному обсязі.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 84, 85 ГПК України 30 листопада 2016 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.