ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.11.2016 р. Справа№ 914/2952/16

Суддя Сухович Ю.О. розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Кіровоград

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Львів

про стягнення 34 973,32 грн.

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 подано позов (вх.. №3065 від 21.11.16р.) до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення 34 973,32 грн.

Ухвалою суду від 24.11.2016р. позовну заяву прийнято та призначено до розгляду в судовому засіданні, яке відбудеться 12.12.2016р. в 10:20 год. в приміщенні Господарського суду Львівської області.

Як встановлено судом, разом з позовною заявою про стягнення заборгованості позивачем подано також заяву б/н від 16.11.2016р. (вх.№5534/16 від 21.11.16р.) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунок ФОП ОСОБА_3

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Статтею 66 ГПК України, передбачено, що господарський суд за заявою сторони, прокурора або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову як гарантію реального виконання рішення суду. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно ст.67 ГПК України позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Пунктом 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами та доповненнями передбачено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За вимогами ст. 66 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову. У даному випадку обов'язок доказування наявності підстав для забезпечення позову покладається на позивача, який подав заяву.

Постанова пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" також трактує положення статті 66 ГПК України у такому значенні. Так, згідно абзацу 2 п.1 постанови особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Як вказано у вищенаведеній постанові Пленуму, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість невиконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач не наводить жодних фактичних даних щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання чи імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а лише зазначає, що відповідач умисно добровільно не сплачує заборгованість що виникла перед позивачем і в разі задоволення позову буде ухилятись від виконання рішення суду. Тобто заява про забезпечення позову побудована на припущеннях.

Провівши аналіз заяви про вжиття заходів забезпечення позову, обставин, якими вона обгрунтована, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено підстав для вжиття заходів до забезпечення позову з долученням належних та допустимих доказів в підтвердження того, що його припущення (без підтвердження належними доказами) вказують на необхідність застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на рахунки відповідача, а відтак подана заява про вжиття заходів до забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 66, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви позивача (вх.№5534/16 від 21.11.16р.) про вжиття заходів до забезпечення позову.

Суддя Сухович Ю.О.