КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2016 р. Справа№ 910/15316/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Гройсберг К.М.

в судове засідання з'явились представники:

від позивача: Киричук Р.П. - представник, дов. № 377 від 10.08.2016;

від відповідача: Лавринович В.О. - представник, дов. № 2016-МК від 11.03.2016;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Сбербанк"

на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.09.2016

у справі № 910/15316/16 (суддя Привалов А.І.)

винесену за результатом розгляду заяви Публічного акціонерного товариства „Кондитерська фабрика „А.В.К." м. Мукачево"

про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Союз інвесторів України" від 03.06.2016 у справі № 19/16

за позовом Публічного акціонерного товариства „Сбербанк"

до Публічного акціонерного товариства „Кондитерська фабрика „А.В.К." м. Мукачево"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство „АВК"

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство „Кондитерська фабрика „А.В.К." м. Мукачево" із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Союз інвесторів України" від 03.06.2016 у справі №19/16.

Ухвалою від 29.09.2016 господарський суд міста Києва заяву Публічного акціонерного товариства „Кондитерська фабрика „А.В.К." м. Мукачево" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Союз інвесторів України" від 03.06.2016 року у справі № 19/16 задовольнив. Скасував рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації „Союз інвесторів України" від 03.06.2016 у справі № 19/16 за позовом Публічного акціонерного товариства „Сбербанк" до Публічного акціонерного товариства „Кондитерська фабрика „А.В.К." м. Мукачево" про звернення стягнення на предмет застави та стягнув з Публічного акціонерного товариства „Сбербанк" 689 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою Публічне акціонерне товариство „Сбербанк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі № 910/15316/16 скасувати та в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства „Кондитерська фабрика „А.В.К." м. Мукачево" - відмовити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2016 у справі № 910/15316/16 відновлено Публічному акціонерному товариству „Сбербанк" строк на апеляційне оскарження рішення; апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Сбербанк" на ухвалу господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі № 910/15316/16 прийнято до провадження; розгляд апеляційної скарги призначено на 10.11.2016 у судовому засіданні за участю повноважних представників сторін.

У судовому засіданні 10.11.2016 представником позивача подано заяву про продовження строку розгляду апеляційної скарги у справі № 910/15316/16, яка була прийнята апеляційним господарським судом.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 розгляд апеляційної скарги у справі № 910/15316/16 відкладено на 28.11.2016 у судовому засіданні за участю повноважних представників сторін.

У судовому засіданні 28.11.2016 представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги. Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив, зокрема, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню, виходячи із наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 15.10.2009 між публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сбербанк») та закритим акціонерним товариством «АВК» (правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «АВК») укладено договір про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО.

Також, з метою забезпечення виконання приватним акціонерним товариством «АВК», за договором позичальником, зобов'язань за кредитним договором, 15.10.2009 між відкритим акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево») та публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сбербанк») укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжан В.Л. за реєстровим номером 4817, у п. 9.3 якого, зазначили, що будь-які зміни або доповнення до цього договору є дійсними за умови, що вони здійснені в письмовій формі і посвідчені нотаріально.

Відповідно до п. 9.5 договору застави всі спори сторін, що не врегульовані мирним шляхом, вирішуються відповідним судом за місцезнаходженням відповідача.

24.10.2013 між публічним акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево», що є майновим поручителем юридичної особи - приватного акціонерного товариства «АВК» та публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» укладено договір про внесення змін до договору застави, який посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжач В.Л. та зареєстрованим за номером 4202, згідно із п. 3 якого внесено зміни до договору застави, а саме: викладено п. 9.5 договору застави в наступній редакції: « 9.5 Усі спори, розбіжності, або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013р., видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду htpp://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду htpp://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточними і обов'язковими з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору».

Згідно із ст.ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 1, ст.ст. 5, 12 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом; юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом; спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону; третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди; якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд, регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди; за будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту; третейська угода укладається у письмовій формі; третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує; третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди; посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору; у разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною; недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження; третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Апеляційний господарський суд погоджується із висновком господарського суду першої інстанції, що посилання заявника на те, що третейський суд, який розглядав справу, не був зареєстрований станом на дату укладання договору застави є безпідставним, оскільки за змістом ст.ст. 651, 654 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін; зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Сторони за взаємною згодою та з дотриманням п. 9.3 договору застави, 24.10.2013 уклали договір про внесення змін до договору застави, посвідченого 15.10.2009 приватним нотаріусом та зареєстрованим за номером 4817, у п.п. 6, 9 якого встановили, що договір про внесення змін набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та є невід'ємною частиною договору застави.

В умовах договору про внесення змін до договору застави відсутні будь-які посилання на те, що даний договір розповсюджує свою дію на відносини сторони, які виникли раніше.

Отже, на момент укладення договору про внесення змін до договору застави, в якому сторони дійшли згоди щодо передачі будь-яких спорів на розгляд третейському суду, узгоджений сторонами недержавний орган з розгляду господарський спорів був у визначений законом порядку зареєстрований, про що свідчить додане до матеріалів справи Свідоцтво про реєстрацію постійного діючого третейського суду від 30.04.2010 за № 063-т.с.

Докази визнання недійсним укладеного між сторонами договору про внесення змін до договору застави в матеріалах справи відсутні.

Згідно із ст. 6 Закону України "Про третейські суди" визначено підвідомчість справ третейським судам; третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Як вбачається із оригіналів матеріалів третейської справи № 19/16, ухвалою Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01.04.2016 порушено провадження у справі № 19/16.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 03.06.2016 у справі № 19/16, суддею Трубчаніновим С.С. задоволені позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Сбербанк», звернуто стягнення на предмет застави за договором застави, посвідченого 15.10.2009 приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. та зареєстрованим в реєстрі за № 4817, а саме: на обладнання для виробництва кондитерських виробів, яке належить публічному акціонерному товариству «Кондитерська фабрика «А.В.К.», м. Мукачево», на праві власності, зокрема, згідно з переліком, вказаним в рішенні суду № 19/16; встановлено спосіб реалізації предмета застави, шляхом продажу через прилюдні торги; від продажу зазначеного майна задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства «Сбербанк» за договором про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО від 15.10.2009, в сумі заборгованості по кредиту - 56 799 999,99 доларів США.

Статтею 122-4 ГПК України встановлено, що при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду; господарський суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 122-5 цього Кодексу; справа розглядається господарським судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з особливостями, встановленими цим розділом; за наслідками розгляду заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд має право: 1) постановити ухвалу про відмову у задоволенні заяви і залишення рішення третейського суду без змін; 2) постановити ухвалу про повне або часткове скасування рішення третейського суду.

В п.п.6.1.3, 6.1.8, 6.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, із змінами і доповненнями, роз'яснено, що перелік підстав, з яких може бути оскаржене та скасоване рішення третейського суду, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає; якщо господарський суд встановить наявність інших підстав для скасування рішення третейського суду, ніж ті, які наведені в заяві, то він з урахуванням припису частини четвертої статті 122-4 ГПК скасовує рішення третейського суду з підстави (підстав), передбаченої названим Кодексом; за результатами розгляду заяви господарський суд виносить ухвалу, зміст якої, з огляду на припис частини першої статті 122-6 ГПК, має відповідати статті 84 (а не статті 86) названого Кодексу, з урахуванням особливостей відповідної категорії справ; одна з таких особливостей полягає в тому, що господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише з'ясовує наявність чи відсутність підстав для його скасування, передбачених частиною другою статті 122-5 ГПК.

Заявник як на одну з підстав скасування рішення третейського суду також посилається на непідвідомчість спору третейським судам з посиланням на постанову Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі №6-831/цс/15, в якій було роз'яснено, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні.

Наявність в правовідношенні щодо проведення розрахунку за договором кредиту, наданого в іноземній валюті, такої концентрації суспільно-значимих публічних елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру між приватними особами, які можуть розглядатися в приватному порядку - третейськими судами.

Чинне законодавство України, як і ст.ст. 1, 5, 6 Закону України ,,Про третейські суди", розмежовує поняття цивільних і господарських правовідносин.

Так, ч. 2 ст. 9 ЦК України зазначено, що Законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Згідно із ч. 2 ст. 198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях; грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті, відповідно до законодавства; виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Отже, відносини у сфері кредитування суб'єктів господарювання, в тому числі в іноземній валюті, врегульовано нормами Господарського кодексу України та іншими актами законодавства.

На підприємницькі (господарські) товариства не поширюються норми закону про захист прав споживачів, а тому не йдеться про наявність підстав для посилення судового захисту такого суб'єкта господарювання в державному суді, в тому числі у спорах про повернення кредитів, наданих в іноземній валюті, отже, оскільки господарські правовідносини щодо кредитування суб'єктів господарювання мають особливості регулювання, то відсутні підстави вважати правовідносини у даній справі подібними з правовідносинами у цивільній справі, тому третейським судом розглянуто спір в межах компетенції, встановленої законом.

Згідно із ст. 34 Закону України «Про третейські суди», учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники; питання щодо участі третіх осіб та їх процесуальні права у третейському розгляді вирішуються третейським судом відповідно до регламенту третейського суду або угоди сторін у третейському суді для вирішення конкретного спору; третя особа бере участь у третейському розгляді добровільно.

В матеріалах третейської справи № 19/16 відсутні докази того, що Компанія «A.V.K. CONFECTIONERY HOLDINGS LIMITED, CYPRUS» виявила бажання взяти участь у розгляді справи або один з учасників спору заявив клопотання про її залучення до участі у справі, також відсутні докази того, що рішення третейського суду стосується чи порушує права чи обов'язки Компанії «A.V.K. CONFECTIONERY HOLDINGS LIMITED, CYPRUS».

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини під терміном «суд, встановлений законом» у ст. 6 Конвенції мається на увазі, що «судова влада у демократичному суспільстві регулюється законами, джерелом яких є Парламент». Зазначений термін охоплює не лише правові підстави існування суду, але і його склад у кожній конкретній справі.

Апеляційний господарський суд не погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 03.06.2016 у справі № 19/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево» про звернення стягнення на предмет застави прийнято складом третейського суду, який не відповідав вимогам закону, тобто за наявності не розглянутого у визначений Регламентом порядку відводу судді, враховуючи викладене та наступне.

Як вбачається із матеріалів третейської справи № 19/16 розгляд справи розпочався 22.04.2016. Розгляд справи № 19/16 відкладався на 13.05.2016, 20.05.2016 та 03.06.2016.

Також, представником публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево» були подані, а третейським судом були розглянуті клопотання про відкладення розгляду справи № 19/16, про зупинення провадження у справі № 19/16 від 13.05.2016 та від 20.05.2016.

16.05.2016 публічним акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К.» було направлено на адресу третейського суду на ім'я Голови Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», заяву про відвід судді Трубчанінова С.С., який здійснював розгляд справи № 19/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» за участю третьої особи - приватного підприємства «АВК» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначена вище заява була отримана Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» 20.05.2016.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про третейські суди» регламент третейського суду повинен визначати порядок та правила звернення до третейського суду, порядок формування складу третейського суду, правила вирішення спорів третейським судом, інші питання, віднесені до компетенції третейського суду цим Законом; регламент третейського суду може містити положення, які хоча і не передбачені цим Законом, але не суперечать принципам організації та діяльності третейського суду, визначеним цим Законом, і є необхідними для належного здійснення третейським судом повноважень з третейського вирішення спорів.

Згідно із ч.ч. 3-8 ст. 20 Закону України «Про третейські суди» за наявності підстав, зазначених у статті 19 цього Закону, сторона може заявити про відвід обраного нею третейського судді лише у разі, якщо обставини, які є підставою для відводу призначеного чи обраного нею третейського судді, стали відомі цій стороні після його призначення чи обрання; сторони можуть погоджувати процедуру відводу третейського судді у третейському суді для вирішення конкретного спору; процедура відводу третейського судді у постійно діючому третейському суді визначається регламентом третейського суду з додержанням вимог цього Закону; якщо в третейській угоді або у регламенті третейського суду не визначена процедура відводу третейського судді, то письмова мотивована заява про відвід третейського судді має бути подана стороною протягом трьох днів після того, як цій стороні стали відомі обставини, які є підставою для відводу третейського судді відповідно до цього Закону; у разі пропуску встановленого строку питання про прийняття заяви про відвід третейського судді вирішується головою третейського суду залежно від причин пропуску строку, якщо інше не передбачено регламентом третейського суду; заява сторони про відвід подається третейському судді третейського суду для вирішення конкретного спору, кандидатура якого відводиться, або голові постійно діючого третейського суду; за відсутності заперечень іншої сторони щодо заявленого відводу третейський суддя є відведеним з дня подання стороною заяви про його відвід; якщо інша сторона не погоджується з відводом третейського судді, вона має право протягом трьох днів подати голові третейського суду свої мотивовані заперечення; в цьому випадку питання про відвід вирішується головою третейського суду спільно з іншими третейськими суддями, призначеними чи обраними у справі, протягом п'яти днів з моменту отримання заяви сторони, рішення яких є обов'язковим для сторін.

Частиною 3 ст. 16 Регламенту третейського суду передбачено, що письмова мотивована заява про відвід третейського судді повинна бути подана одночасно з належними та допустимими доказами наявності підстав для відводу стороною протягом трьох днів після того, як цій стороні стали відомі обставини, які є підставою для відводу третейського судді відповідно до цього Регламенту, але завжди до моменту початку розгляду справи по суті. У разі пропуску встановленого строку питання про прийняття заяви про відвід третейського судді вирішується Головою третейського суду залежно від причин пропуску строку.

Заявник направив заяву про відвід третейського судді 16.05.2016 на адресу Голови Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України», оскільки розгляд справи вже було розпочато, а обставини, які стали підставою для відводу, як вказує заявник, стали відомі останньому під час судового засідання, що відбулось 13.05.2016.

Враховуючи те, що розгляд справи по суті розпочато 22.04.2016, строк для подання заяви про відвід третейського судді заявником пропущено.

Таким чином, згідно із ч. 3 ст. 16 Регламенту, питання про прийняття заяви про відвід третейського судді вирішується Головою третейського суду залежно від причин пропуску строку.

У письмових поясненнях наданих до господарського суду міста Києва Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» зазначено, що заява про відвід судді, відправлена представником ПАТ «КФ «А.В.К.» м. Мукачево», не відповідає вимогам Регламенту Третейського суду, і питання про відвід судді не вирішувалось складом суду, який розглядав справу (оскільки заява адресована Голові Третейського суду) та не вирішувалась Головою Третейського суду (оскільки інша сторона не подавала свої мотивовані заперечення на заяву про відвід, у зв'язку із чим заява була залишена без розгляду.

Отже, Головою Третейського суду було вирішено лише питання про прийняття заяви про відвід третейського судді, поданої публічним акціонерним товариством «Кондитерська фабрика «А.В.К.», за результатом розгляду якого, Головою Третейського суду було вирішено не приймати до розгляду заяву про відвід з підстав невідповідності вимогам Регламенту третейського суду.

Враховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що заява про відвід публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» прийнята до розгляду, однак, не розглянута ані Головою Третейського суду, ані складом суду, який розглядав справу, оскільки Головою Третейського суду було відмовлено саме у прийнятті заяви про відвід до розгляду з підстав невідповідності вимогам Регламенту третейського суду.

Відповідно до статті 122-5 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею; рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно із ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом; рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ; рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: 1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Проаналізувавши зміст статей 16-19 Закону України «Про третейські суди», апеляційний господарський суд дійшов висновку, що така підстава для визнання складу третейського суду, яким прийнято рішення, таким, що не відповідає вимогам статей 16-19 цього Закону, як відмова у прийнятті заяви про відвід з підстав невідповідності вимогам Регламенту третейського суду, відсутня, у зв'язку із чим відсутні підстави вважати, що рішення у третейській справі № 19/16 прийнято складом третейського суду, який не відповідав вимогам закону, тобто, за наявності нерозглянутого, у визначений Регламентом порядку, відводу судді.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення заяви публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 03.06.2016 у справі № 19/16 та відсутні підстави для скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 03.06.2016 у справі № 19/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево» про звернення стягнення на предмет застави.

Крім того, слід зазначити, що статтею 20 Закону України «Про третейські суди» передбачено загальний порядок відводу чи самовідводу третейського судді з уточненням щодо особливостей його застосування у постійно діючих третейських судах. Так, за наявності підстав, зазначених у ст. 19 цього Закону, сторона може заявити про відвід обраного нею третейського судді лише у разі, якщо обставини, які є підставою для відводу призначеного чи обраного нею третейського судді, стали відомі цій стороні після його призначення чи обрання. Процедура відводу третейського судді у постійно діючому третейському суді визначається регламентом третейського суду з додержанням вимог цього Закону. Разом із тим за змістом ч. 9 зазначеної статті незалежно від заперечень сторони третейський суддя третейського суду для вирішення конкретного спору (суду ad hoc), якому заявлений відвід, не може брати участі у справі.

З аналізу наведених норм матеріального права можна дійти висновку, що законодавець, розмежовуючи поняття постійно діючих третейських судів та третейських судів для вирішення конкретного спору (суди ad hoc), встановлює особливості застосування норм Закону, зокрема щодо відводу судді залежно від виду третейського суду: у постійно діючому третейському суді процедура відводу визначається регламентом третейського суду з додержанням вимог цього Закону, а у третейському суді для вирішення конкретного спору лише факт заявлення відводу судді є безумовною підставою для неучасті цього судді у розгляді справи.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 № 920/1570/15|3-430гс16.

Постійно діючий третейський суд при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» не є третейським судом для вирішення конкретного спору (судом ad hoc), а положення ч. 9 ст. 20 Закону України "Про третейські суди" підлягають застосуванню виключно щодо третейського судді третейського суду для вирішення конкретного спору (суди ad hoc).

Колегія суддів апеляційного господарського суду переглянула ухвалу відповідно до ст. 101 ГПК України і дійшла висновку, що ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства „Сбербанк" підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106, 122-1, 122-5 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Сбербанк" задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 29.09.2016 у справі № 910/15316/16 скасувати повністю.

3. Відмовити в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства „Кондитерська фабрика „А.В.К." м. Мукачево" про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 03.06.2016 у справі № 19/16 та залишити рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 03.06.2016 у справі № 19/16 без змін.

4. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Мукачево» (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Духновича, 14; ) на користь публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 46; ) 1 378,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити господарському суду міста Києва.

6. Справу № 910/15316/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім