ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" листопада 2016 р.Справа № 916/2709/16

За позовом: Державного підприємства ,,Адміністрація морських портів України () в особі Іллічівської філії ДП ,,Адміністрація морських портів України (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; )

до відповідача: Державного підприємства ,,Морський торговельний порт ,,Чорноморськ(68001, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; )

про стягнення заборгованості за Договором на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015 № 11-П-ІЛФ-15/48-0 у розмірі 55 747,18 грн., з якої: 45 143,33 грн. інфляційних втрат, 10 603,85 грн. 3% річних

Суддя Шаратов Ю.А.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 (довіреність від 16.12.2015);

Від відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 18.10.2016 № 121).

Суть спору:

Державне підприємство „Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії Державного підприємства „Адміністрація морських портів України звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт про стягнення заборгованості за Договором на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015 № 11-П-ІЛФ-15/48-0 у розмірі 48 438,37 грн., з якої: 37 232,56 грн. інфляційних втрат, 11 205,81 грн. 3% річних.

Ухвалою суду від 04.10.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 21.10.2016.

Ухвалою суду від 21.10.2016 відкладено розгляд справи на 09.11.2016.

Ухвалою суду від 09.11.2016 замінено відповідача Державне підприємство ,,Іллічівський морський торговельний порт у справі № 916/2709/16 його правонаступником Державним підприємством ,,Морський торговельний порт ,,Чорноморськ.

У судових засіданнях оголошувались перерви 09.11.2016 до 18.11.2016, 18.11.2016 до 23.11.2016.

На адресу господарського суду Одеської області 17.11.2016 надійшла заява Позивача про уточнення позовних вимог від 17.11.2016 № 643/15-07-02 (вх. № 28010/16 від 17.11.2016), в яких він остаточно просить суд стягнути з Відповідача 45 143,33 грн. - суму інфляційних втрат та 10 603,85 грн. - 3 % річних /а.с. 103/. Судом прийнято вказану заяву до розгляду.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Позовні вимоги, із посиланням на статті 525, 526, 529, 530, 541, 610, 625 Цивільного кодексу України, статтю 193 Господарського кодексу України, обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем грошового зобовязання щодо здійснення оплати за Договором на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015 № 48-0 на підставі рахунку від 30.09.2015 № Пр/15 663.

Представник Відповідача у судовому засіданні 23.11.2016 проти задоволення позову заперечувала. У Відзиві на позовну заяву від 09.11.2016 (вхід. від 09.11.2016 № 2-5896/16) Відповідач також просив припинити провадження у справі у звязку із наявністю рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2016 у справі № 916/4599/15 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав /а.с. 103/.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, заслухавши представників Позивача та Відповідача, суд

в с т а н о в и в :

Відповідно до частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.02.2016, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 і постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016 у справі № 916/4599/15, за позовом державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України до державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт про стягнення 563 377,53 грн., встановлені наступні обставини /а.с. 15-17/.

30.01.2015 між ДП „Іллічівський морський торговельний порт (Замовник) та ДП „Адміністрація морських портів України (Виконавець) було укладено договір про відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж № 11-П-ІЛФ-15/48-0 (далі по тексту договір № 11-П-ІЛФ-15/48-0 від 30.01.2015), у відповідності до п.п. 1.1 1.3 якого Виконавець бере на себе зобовязання забезпечити Замовнику можливість використання технологічних електричних мереж, а Замовник зобовязується відшкодувати фактичні витрати Виконавця з утримання технологічних електричних мереж. Всі права та обовязки ДП „АМПУ, які передбачені цим Договором, виконуються Іллічівською філією Державного підприємства „Адміністрація морських портів України (Адміністрація Іллічівського морського порту). Під фактичним витратами Виконавця розуміються витрати визначені згідно порядку передбаченому Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 „Витрати здійсненні Виконавцем протягом розрахункового періоду.

Згідно з положеннями 10.1 договору № 11-П-ІЛФ-15/48-0 від 30.01.2015 даний договір набуває чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками, при цьому сторони домовились, що даний договір регламентує взаємовідносини між сторонами з 01.01.2015 у відповідності до положень ст. 631 ЦК України і діє до 31.12.2015.

Виходячи з положень п. 2.1 договору № 11-П-ІЛФ-15/48-0 від 30.01.2015 обсяг використання технологічних електричних мереж визначається на підставі підписаного, скріпленого печаткою зі сторони Виконавця та Замовника „Акту щодо підключення до технологічних електричних мереж по кожному розрахунковому періоду.

Згідно з положеннями п.п. 3.1 3.4 договору № 11-П-ІЛФ-15/48-0 від 30.01.2015 розрахунковим періодом є календарний місяць. Протягом 15-ти робочих днів після закінчення розрахункового періоду, Виконавець складає рахунок та акт на суму відшкодування витрат з утримання технологічних електричних мереж. До акта додається розрахунок суми відшкодування. Розрахунок має містити перелік витрат, складений на підставі прийнятих до обліку первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, розрахунок долі Замовника від суми обсягів використання технологічних електричних мереж (у процентному співвідношенні із загальним обсягом використання технологічних електричних мереж) Виконавця, яка підлягає відшкодуванню Замовником та розрахунок суми. На вимогу Замовника, а також правоохоронних органів та відповідних контролюючих органів у межах їх повноважень, для підтвердження суми що підлягає відшкодуванню, Виконавець на підставі п. 6 ст. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні протягом 5-ти робочих днів надає засвідчені копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку що складаються та зберігаються на машинних носіях інформації. Прийом-передача рахунку, Акту та довідки відшкодування витрат здійснюється сторонами шляхом передачі їх Виконавцем до канцелярії Замовника. Замовник зобовязаний не пізніше 5-ти робочих днів після отримання Акту повернути Виконавцю належний йому екземпляр Акту або, у разі наявності підстав, обґрунтувати письмово свої заперечення та підписати акт із зауваженнями щодо суми не прийнятої до відшкодування. Відшкодування витрат Виконавцю здійснюється Замовником протягом 8-ми робочих днів з дня отримання рахунку.

30.09.2015 позивачем було виставлено ДП „Іллічівський морський торговельний порт до сплати рахунок № Пр/15663 щодо відшкодування витрат по утриманню технологічних електричних мереж на суму 1 466 213,54 грн. з урахуванням ПДВ, а також вручено акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № Пр/15663 від 30.09.2015 з приводу вказаних послуг. Акт здачі-приймання послуг був підписаний з боку відповідача із зауваженнями, а саме: ДП „Іллічівський морський торговельний порт визнало факт необхідності відшкодування витрат на утримання електричних мереж в сумі 902 836,01 грн. з урахуванням ПДВ, за виключенням робіт із ремонту кабельних ліній Іллічівської філії ТП 4017-КК№213 на суму 563 377,53 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до листа ДП „Іллічівський морський торговельний порт від 12.10.2015 за вих. № 484/09.3-20-3482 (1), останній наголосив на тому, що витрати із ремонту кабельних ліній Іллічівської філії ТП 4017-КК № 213, а фактично їх повній заміні, згідно з п. 3.7 ДБН А 2.2-3:2014 та листа Держжитлокомунгоспу України від 26.01.2005 № 4/3-102) повинні розглядатись як капітальний ремонт або модернізація і не відноситись на поточний ремонт мереж, що й стало підставою для відмови від прийняття на себе відповідних витрат.

Рішенням господарського суду Одеської області від 03.02.2016, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.04.2016 і постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016 у справі № 916/4599/15, позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з державного підприємства „Іллічівський морський торговельний порт на користь державного підприємства „Адміністрація морських портів України в особі Іллічівської філії державного підприємства „Адміністрація морських портів України заборгованість в сумі 563 377,53 грн., та судовий збір в сумі 8 450,66 грн.

Частиною першою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 193 Господарського кодексу України та статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із частинами першою, другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання (пункт 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14).

День фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (пункт 1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14).

Рішення господарського суду Одеської області від 03.02.2016 у справі № 916/4599/15 було виконано добровільно, і Позивач отримав від Відповідача грошові кошти у розмірі 571 828,19 грн., лише 06.06.2016, що підтверджується банківською випискою /а.с. 107-108/. Отже, Позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов'язання, а саме, по 05.06.2016 включно.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому, прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007 № 265 "Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін").

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (пункт 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14).

Судом встановлено, що сума інфляційних нарахувань у звязку із простроченням Відповідачем відшкодування витрат з використання електричних мереж становить суму у розмірі 45 143,33 грн., яка розраховується наступним чином:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодСума боргу з врахуванням індексу інфляціїІнфляційне збільшення суми боргу
21.10.2015 - 05.06.2016563 377,531.080608 520,8645 143,33

Судом встановлено, що сума 3% річних за прострочення відшкодування витрат з використання електричних мереж у розмірі складає суму у розмірі 10 603,85 грн., яка розраховується наступним чином:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
563 377,5321.10.2015 - 05.06.20162293 %10 603,85

Не підлягає задоволенню викладене у Відзиві на позовну заяву (вхід. від 09.11.2016 № 2-5896/16) клопотання про припинення провадження у справі у звязку із наявністю рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2016 у справі № 916/4599/15 між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, з огляду на наступне.

Як випливає зі змісту рішення господарського суду Одеської області від 03.02.2016, предметом розгляду у справі № 916/4599/15 були вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015 № 11-П-ІЛФ-15/48-0 у розмірі 563 377,53 грн.

Отже, оскільки у цій справі розглядаються вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015 № 11-П-ІЛФ-15/48-0 у вигляді інфляційних нарахувань у розмірі 45 143,33 грн. та 3% річних в сумі 10 603,85 грн., тобто про інший предмет ніж у справі № 916/4955/15, відсутні підстави для припинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором на відшкодування витрат з використання технологічних електричних мереж від 30.01.2015 № 11-П-ІЛФ-15/48-0 у розмірі 55 747,18 грн., з якої: 45 143,33 грн. інфляційних втрат, 10 603,85 грн. 3% річних

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Повне рішення складено відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України та підписано 28 листопада 2016 р.

Керуючись частиною першою статті 11, частиною першою статті 509, статтями 525, 526, частиною першою статті 530, частиною першою статті 610, частинами першою, другою статті 625, статтею 629 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, пунктами 1.9, 7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань від 17.12.2013 № 14, статтями 33, 34, 35, 49, 82, 84, 85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Державного підприємства ,,Морський торговельний порт ,,Чорноморськ(68001, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; ) на користь Державного підприємства ,,Адміністрація морських портів України () в особі Іллічівської філії ДП ,,Адміністрація морських портів України (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; ) 45 143,33 грн. (сорок пять тисяч сто сорок три гривні 33 коп.) інфляційних втрат, 10 603,85 грн. (десять тисяч шістсот три гривні 85 коп.) 3 % річних.

3. Стягнути з Державного підприємства ,,Морський торговельний порт ,,Чорноморськ(68001, м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; ) на користь Державного підприємства ,,Адміністрація морських портів України () в особі Іллічівської філії ДП ,,Адміністрація морських портів України (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 6; ) витрати на сплату судового збору у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Суддя Ю.А. Шаратов