КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"15" листопада 2016 р. Справа №910/13423/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Отрюха Б.В.

Власова Ю.Л.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 у справі № 910/13423/16 (суддя Отрош І.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропрод-Донбас"

до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сади Донбасу"

про визнанян припиненою поруки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 у справі № 910/13423/16 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт - ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/13423/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Отрюх Б.В., Власов Ю.Л.

Колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши матеріали апеляційної скарги ПАТ "Всеукраїнський Банк Розвитку" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 у справі № 910/13423/16, дійшла висновку про повернення останньої на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на момент звернення апелянта з даною апеляційною скаргою, правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України „Про судовий збір".

П.п. 1 п. 2 ч. 2 статті 4 названого Закону (в редакції чинній станом на день подання позовної заяви) встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати, а згідно з п.п. 2 п. 2 ч. 2 статті 4 наведеного закону - за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати..

ТОВ "Агропрод-Донбас" звернулось до місцевого господарського суду з позовом,в якоум заявлено вимогу немайнового характеру, а саме: про визнанян припиненою поруки за договором.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за подачу позовної заяви до місцевого господарського суду сума судового збору підлягала сплаті в розмірі 1378,00 грн., яка була сплачена платіжним дорученням № 3863 від 07.07.2016.

П.п. 4 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України „Про судовий збір" (в редакції чинній станом на день подання апеляційної скарги ) встановлено, що за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з пунктом 4 інформаційного листа ВГСУ від 12.11.2015 №01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015)", Законом України "Про судовий збір" передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Пункт 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. № 7 зазначає, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Отже, за подання до Київського апеляційного господарського суду апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 у справі № 910/13423/16, підлягає сплаті судовий збір в розмірі 1 515,80 грн. (1378,00 грн. х 110% = 1 515,80 грн.).

Проте, до поданої апеляційної скарги апелянтом не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

При цьому, як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, апелянт просить у поданому разом з апеляційною скаргою клопотанні відстрочити сплату судового збору за апеляційне оскарження вищенаведеного рішення або звільнити від його сплати.

Відповідно до ч. 1 ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 статті 8 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до п.3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013р. №7 єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, оскільки ст.129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

За практикою Європейського суду з прав людини принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38).

Особливо це стосується позовів, що виникають із господарських правовідносин, які засновані на юридичній рівності їх учасників.

Разом із тим, апелянтом не подано суду жодних доказів, підтверджуючих неможливість сплати судового збору, зокрема від банківських установ щодо відсутності у апелянта коштів на рахунках, а також інших доказів, за допомогою яких можна б було встановити відсутність коштів для сплати судового збору, а також перевірити наявність обставин щодо підстав відстрочення сплати судового збору.

При цьому,суд апеляційної інстанції зазначає, що апелянтом ставиться альтернативно питання відстрочення або звільнення від сплати судового збору. Проте, обставини і звільнення, і відстрочення сплати судового збору мають бути доведені належними доказами.

Посилання апелянта на те, що 17.07.2015 Президентом України було внесено на розгляд Верховної ради України законопроект "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору", положення якого передбачають повернення пільг в частині звільнення від сплати судового збору уповноваженим особам Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків - не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції як обгрунтовані підстави для звільнення/відстрочення апелянту сплати судового збору, оскільки законодавчі ініціативи не є законом в розумінін приписів процесуального законодавства.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на недоведеність апелянтом обставин, які перешкоджають сплаті судового збору або звільнення від його сплати, заява апелянта про відстрочення або звільнення від сплати судового збору - відхиляється.

При цьому, суд звертає увагу апелянта на те, що вимоги процесуального закону не обмежують апелянта у повторному заявлені клопотання про відстрочення/звільнення від сплати судового збору при наявності документально підтверджених та обґрунтованих доказів неможливості сплати розміру судового збору.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 у справі № 910/13423/16 не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню Київським апеляційним господарським судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга на підставі ч. 4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України може бути поданою повторно (з клопотанням про поновлення строку на подання апеляційної скарги).

Керуючись статтею 86, п. 3 ч. 1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Банк Розвитку" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 у справі № 910/13423/16 - повернути без розгляду з доданими до неї матеріалами

2. Матеріали справи № 910/13423/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Ухвала може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у встановленому порядку.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Л. Власов