РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016Справа №910/17173/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта"

про стягнення 38 041,33 грн.

Суддя Якименко М.М

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: Чайковська Л.Б. - за довіреністю №08-03-25/330-15 від 02.12.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Арсенал Страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення 38 041,33 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну Дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт», яке є страхувальником позивача, завдано матеріальної шкоди страхувальником відповідача, яка відшкодована позивачем в якості страхового відшкодування. У зв'язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача 38 041,33 грн. - відшкодування витрат заподіяних позивачеві, 1 378,00 грн. - судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2016 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 25.10.2016 року.

05.10.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро надійшли документи по справі.

21.10.2016 року через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого визнав позовні вимоги в частині стягнення 25 459,77 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 року відкладено розгляд справи на 01.11.2016 року.

В судове засідання 20.09.2016 року представники позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, 03.10.2016 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 01.11.2016 року представник відповідача позовні вимоги визнав частково в розмірі 25 459,77 грн.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 20.09.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.06.2015 року між Дочірнім підприємством державної компанії «Укрспецекспорт» - Державне госпрозрахункове зовнішньоторгівельне підприємство «Спецтехноекспорт» (далі по тексту - страхувальник) та Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі по тексту - страховик, позивач) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №175/15-Т/Ц1/STE-5-34-Д-15 (далі за текстом - Договір), за умовами якого застраховано транспортний засіб марки «BMW», державний номер НОМЕР_1 (далі по тексту - застрахований транспортний засіб).

Відповідно до Договору страхування страховик повинен відшкодовувати шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортного засобу.

З матеріалів справи слідує, що 13.12.2015 року о 13:10 в м. Києві по вул. Малишка, 4-А, сталося ДТП, в результаті якого зіткнулися застрахований транспортний засіб та транспортний засіб марки «Тойота» державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2, у результаті чого застрахованому транспортному засобу завдано пошкодження (Звіт №877 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу складений 21.12.2015 р. - наявний в матеріалах справи).

Відповідно до Страхового акту №175/15-Т/Ц1-1- від 21.12.2015 року вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу склала 76 082,65 грн. (копія страхового акту в матеріалах справи).

У зв'язку зі зверненням страхувальника до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (копія заяви в матеріалах справи), позивачем було визнано вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що складено відповідний страховий акт, видано наказ на здійснення виплати страхового відшкодування страхувальникові (зазначені документи містяться в матеріалах справи) у розмірі 76 082,65 грн.

Відповідно до ст. 22, 1166 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті її цивільного права, має право на їх відшкодування. Шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, і звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Договір укладений між позивачем та страхувальником за своєю правовою природою є договором страхування. Правовідносини щодо страхування регулюються нормами Цивільного кодексу України, зокрема, главою 67 ЦК України.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Майнова шкода, завдана страхувальникові позивач відшкодована позивачем відповідно до умов Договору, однак:

- 1) постановою Дніпровського районного суду міста Києва (суддя Халдєєв О.В.) від 08.02.2016 року справа №755/1858/16-п, винним у ДТП визнано водія транспортного засобу марки «Тойота» державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_2

- 2) постановою Дніпровського районного суду міста Києва (суддя Іваніна Ю.В.) від 15.02.2016 року справа №755/1861/16-п, винним у ДТП визнано водія транспортного засобу марки «BMW», державний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3

Відповідно до єдиної централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі по тексту - відповідач), відповідно до Полісу серія АЕ №3373969, що в свою чергу є підставою для відшкодування завданої майнової шкоди відповідачем.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Пунктом 3 Постанови № 6 від 27.03.1992 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяної нею (в порядку часткової відповідальності). Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам.

Отже, виходячи із того, що шкода була заподіяна транспортним засобам в результаті ДТП, яке сталося внаслідок спільних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які визнанні винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 33, 124, 251, 283-285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і до обох суб'єктів застосовано однакову міру відповідальності, суд дійшов висновку, що розміри часток ступенів їх вини є рівними, тобто становить 50%.

Судом встановлено, що страховик (позивач) виконав своє грошове зобов'язання за Договором та сплатив 76 082,65 грн., що підтверджується платіжним дорученням №10215 від 22.12.2015 року на суму 76 082,65 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Отже, умови, підстави та порядок виплати страхового відшкодування регулюється саме Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Обов'язок відшкодування різниці між фактичною вартістю ремонту (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, покладається на винуватця ДТП, оскільки в цьому випадку у страховика не виникає обов'язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати) (аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України у постанові №6-2878ис15 від 10.02.2016 року та Вищий господарський суд України у постанові №910/7109/16 від 23.08.2016 року).

Відповідно до Звіту № 877 від 21.12.2015 р. з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, що долучений до матеріалів справи Позивачем та проведений на його замовлення ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 становить 0,31932.

Позивач, звертаючись до Відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, повинен враховувати те, що Звітом №877 від 21.12.2015р. встановлено коефіцієнт фізичного зносу 0,31932, а тому відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України за №142/5/2092 від 24.11.2003 р. та ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при виплаті страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов'язково враховується коефіцієнт фізичного зносу автомобіля.

Таким чином, в даному випадку у відповідача не виник обов'язок з відшкодування вартості коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1.

Відповідно до Звіту №877 від 21.12.2015 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження у ДТП складає 63 649,43 грн. з урахуванням 20% ПДВ.

Суд звертає увагу на те, що Позивачем страхове відшкодування сплачене згідно Звіту №877 від 21.12.2015p., про що зазначено у позовній заяві та розрахунку страхового відшкодування.

Крім того, Позивачем страхове відшкодування сплачене без врахування суми ПДВ, тобто вартість ПДВ було вирахувано із суми страхового відшкодування.

Відповідно до ремонтної калькуляції №877_2015 від 21.12.2015p., що є невід'ємною частиною Звіту №877 від 21.12.2015 р. вартість ремонту транспортного засобу визначена з урахуванням 20% податку на додану вартість (ПДВ).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Виходячи з матеріалів справи, а саме: рахунку-фактури №2112-1 від 21.12.2015р. виданий СПД ФО ОСОБА_4, вбачається, що дана фізична особа-підприємець (що здійснює ремонт транспортних засобів) не є платником ПДВ, а є платником єдиного податку. Тому вартість ремонту не була збільшена на суму податку на додану вартість.

Отже, оскільки ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» виплатило страхове відшкодування без врахування вартості ПДВ, а також те, що СТО, де буде ремонтуватися пошкоджений автомобіль не являється платником ПДВ, HACK «ОРАНТА» також не повинно при виплаті страхового відшкодування враховувати вартість ПДВ, на який було збільшено вартість ремонту згідно Звіту №877 від 21.12.2015 р.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження у ДТП без врахування вартості ПДВ в розмірі 20% буде складає 50 919,54 грн.

Оскільки, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини обох водіїв, до Позивача перейшло право вимоги лише на 50% від суми належного до стягнення з Відповідача страхового відшкодування (ст. 1188 Цивільного кодексу України).

Сума належного до виплати на користь Позивача страхового відшкодування розраховується наступним чином: 50 919,54 грн. * 50% = 25 459,77 коп.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в розмірі 25 459,77 грн.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" () на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" () 25 459 (двадцять п'ять тисяч чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 77 коп. - відшкодування витрат, 922 (дев'ятсот двадцять дві) грн. 25 коп. - судового збору.

3. В решті задоволення позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 21.11.2016 року.