РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016Справа №910/18541/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "ОТІС"

до Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва"

про стягнення 38 135,18 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Мацюк В.В. (довіреність № 8 від 29.01.2016)

від відповідача : Барзікова Т.А. (довіреність № 699 від 29.12.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство "ОТІС" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" (відповідач) 38 135,18 грн. заборгованості за договором D2 4Т № 294 на капітальний ремонт ліфта від 19.09.2013.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору D2 4Т № 294 від 19.09.2013 в частині повної та своєчасної оплати за виконані позивачем роботи відповідно до умов Договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.10.2016 порушено провадження у справі № 910/18541/16 та призначено її до розгляду на 15.11.2016.

14.11.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі.

В судове засідання 15.11.2016 з'явився представник позивача та надав суду пояснення щодо обставин справи.

Представник відповідача в судове засідання 15.11.2016 не з'явився, відзиву на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2016 розгляд справи №910/18541/16 відкладено на 01.12.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

17.11.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та документи по справі, у тому числі заява провідстроченя виконання рішення.

У вказаній заяві відповідач зазначає, що має намір повністю погасити заборгованість перед ПрАТ "ОТІС", але термінове погашення заборгованості неможливе через відсутність зазначеної суми коштів і сплата всього боргу одноразово неминуче призведе до погіршення діяльності підприємства та проблем з виплатою заробітної плати працівникам, а тому просив відстрочити виконання рішення на 1 рік.

В судове засідання 01.12.2016 з'явились представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 01.12.2016 визнав позовні вимоги, надав пояснення щодо поданої раніше заяви, та зазначав, що просить рострочити виконання рішення на 1 рік зі щомісячною сплатою по 3178,00 грн., просив суд задовольнити заяву про розстрочення виконання рішення.

Представник позивача заперечив проти розстрочення виконання рішення.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, з огляду на визначені ст. 69 ГПК України строки вирішення спору, з метою запобігання безпідставному затягуванню розгляду справи, в судовому засіданні 01.12.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.09.2013 між Комунальним підприємством "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва (далі - замовник) та Приватним акціонерним товариством "ОТІС" (далі - підрядник) укладено договір D2 4T № 294 на капітальний ремонт ліфта (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, замовник доручає, а підрядник приймає на себе обов'язки по виконанню капітального ремонту ліфта, розташованого за адресою: м. Київ вул. Кучера ,6 (2п.), реєстр. № 5588, придбання необхідних матеріалів для виконання робіт за рахунок коштів комунального підприємства, замовник зобов'язується сплатити підряднику вартість робіт, вартість матеріалів та послуг, які визначені в кошторисній документації.

Згідно з п. 2.1. Договору, договірна ціна визначається на основі твердого кошторису, складеного за Правилами визначення вартості будівництва ДБН Д.1.1-1. (зі змінами та доповненнями), що є невід'ємною частиною Договору, є твердою, узгодженою сторонами і складає 38 135,18 грн. разом з ПДВ.

Виконання робіт оформлюється актом за формою КБ-2В та довідкою за формою КБ-3 не пізніше останнього робочого дня звітного місяця (п. 2.2 Договору).

У пункті 2.3 Договору сторони погодили, що оплата вартості капітального ремонту ліфта, згідно п.п. 2.1. Договору, здійснюється замовником протягом 5 робочих днів з дня підписання акта виконаних робіт за формою КБ-2В та довідки за формою КБ-3.

Відповідно до п. 3.3 Договору, підрядник зобов'язується виконати роботи згідно з кошторисною документацією в термін не пізніше трьох місяців з дня підписання Договору.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до виконання сторонами своїх обов'язків (п. 5.1. Договору).

На виконання умов Договору між сторонами було погоджено договірну ціну, локальний кошторис та підписано дефектний акт.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 38 135,18 грн. за виконані роботи, які не були оплачені відповідачем.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Укладений між сторонами договір є договором підряду, а тому права та обов'язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 61 Цивільного кодексу України.

Пункт 1 статті 837 Цивільного кодексу України визначає, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем були виконані підрядні роботи на загальну суму 38135,18 грн., що підтверджується актом № 1 приймання виконаних робіт та довідкою про вартість виконаних робіт, які підписані представника обох сторін 14.10.2013 без зауважень та скріплені їх печатками.

Згідно із ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом п. 2.3 Договору, оплата вартості ремонту ліфта, згідно п.п. 2.3 Договору, здійснюється замовником протягом 5 робочих днів з дня підписання акта виконаних робіт , за формою КБ-2В та довідки за формою КБ-3.

Таким чином, заборгованість відповідача за виконані позивачем роботи становить 38135,18 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент подання позовної заяви настав.

Пунктом 4.4 Договору встановлений обов'язок замовника своєчасно виконувати оплату виконаних робіт.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи факт підписання сторонами Акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт та положення Договору щодо строку оплати виконаних робіт, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 38135,50 грн. заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про розстрочку виконання рішення на 1 рік у зв'язку з скрутним фінансовим становищем, суд зазначає наступне.

Пунктом 3, 6 частини 1 статті 83 ГПК України передбачено право, а не обов'язок господарського суду при прийнятті рішення зменшувати у виняткових розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання; розстрочити, відстрочити виконання рішення.

Згідно з постановою Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарський суд на підставі статті 121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення та роблять його неможливим, що було б підставою для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду по даній справі.

Крім того, судом враховано, що відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України відсутність коштів у боржника не вважається випадком, який звільняє останнього від відповідальності за порушення ним зобов'язання.

Судом також взято до уваги, що представник позивача заперечував проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення.

Суд зазначає, що відповідач не позбавлений права звернутися до Господарського суду міста Києва в порядку ст. 121 Господарського процесуального кодексу України з заявою про відстрочку (розстрочку) виконання рішення, надавши відповідні докази, обґрунтувавши термін відстрочки (розстрочки).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено виняткових обставин, що унеможливлюють виконання рішення, а тому заява про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, буд . 17, код 36037999) на користь Приватного акціонерного товариства "ОТІС" (03062, м. Київ, вул. Чистяківська, буд. 32, код 14357579) 38135,18 грн. основного боргу та 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити Комунальному підприємству "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 06.12.2016

Суддя С.О. Турчин