РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016Справа № 910/17728/16
За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювента-К"

про стягнення 15 534,69 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Юрченко Н.П. (представник за довіреністю № 01-22/7-93 від 02.02.2016р.);

від відповідача: Задорожний С.А. (директор).

Обставини справи:

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (надалі також - позивач) звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювента-К" (надалі також - відповідач) суми штрафних санкцій за Договором про закупівлю № 37-14/2.1-3 від 20.11.2015р. в розмірі 15 534,69 грн., з яких 6 714,69 грн. пені та 8 820,00 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач здійснив поставку, обумовленого сторонами товару не в повному обсязі та допустив прострочення поставки товару, у зв'язку з чим позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача штрафні санкції, передбачені умовами договору.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, в судових засіданнях проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 25.10.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016р. розгляд справи відкладено до 15.11.2016р.

В судовому засіданні 15.11.2016р. оголошено перерву до 22.11.2016р.

Розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 27 вересня 2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2015 року між відповідачем (постачальник) та позивачем (замовник) було укладено Договір про закупівлю № 37-14/2.1-3 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язувався поставити замовнику товар, найменування якого наведено в п. 1.2. Договору, а замовник здійснити приймання товару та оплатити такий товар відповідно до специфікації, яка наведена в п. 1.3. Договору.

Згідно п. п. 1.2. - 1.3. Договору сторони погодили найменування товару: прилади електричні побутові, інші, н.в.і.у. (пилососи, кулери, кавоварки), а саме: пилосос поясний UZ 964 Aero та пилосос поясний UZ 964. Кількість та асортимент товару, наведені у специфікації договору: пилосос поясний UZ 964 Aero, 4 шт., ціна за одиницю 21 750,00 грн., сума без ПДВ 87 000,00 грн., пилосос поясний UZ 964, 1 шт., ціна за одиницю 18 000,00 грн., сума без ПДВ 18 000,00 грн., всього без ПДВ 105 000,00 грн., ПДВ 21 000,00 грн., всього до сплати 126 000,00 грн.

В п. 3.1. Договору сторони домовились, що сума визначена у Договорі (ціна Договору) складається з сумарної ціни одиниць товару, які будуть поставлені протягом строку дії договору і становить 126 000,00 грн., включаючи ПДВ 20% - 21 000,00 грн. Ціна за одиницю товару, зазначена в специфікації договору.

У відповідності з п. 4.1.1. Договору замовник протягом 60 календарних днів після фактичної поставник товару та підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар перераховує на поточний рахунок постачальника 100% ціни фактично поставленого товару.

Згідно п. 5.1. Договору строк поставки товару 40 робочих днів після отримання письмової заявки від замовника. Датою поставки товару за договором вважається дата підписання сторонами накладної на товар.

В п. 5.3.1. Договору сторони домовились, що письмова заявка попередньо направляється замовником на електронну адресу постачальника: з подальшим обов'язковим направленням цінним листом з описом та повідомленням про вручення на поштову адресу постачальника: 01133, м. Київ, бульвар Лесі України, 34, офіс 212.

Постачальник зобов'язаний підтвердити отримання письмової заявки від замовника. Підтвердженням отримання письмової заявки постачальником від замовника може бути оригінальний підпис уповноваженої особи постачальника на заявці, поштове повідомлення з підписом уповноваженої особи постачальника на заявці, обмін листами між сторонами Договору (п. 5.3.2 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підставі п. п. 5.3.1. та 5.3.2. Договору було направлено на адресу відповідача письмову заяву № 01-22-4841 від 26.11.2015р. «Щодо виконання договору від 20.11.2015 № 37-14/2.1-3, якою позивач просив відповідача поставити обумовлений сторонами товар.

Вказана заявка була отримана 08.12.2015р. уповноваженим представником (директором), про що свідчить його підпис та відтиск печатки відповідача на вказаній заявці та не заперечується відповідачем.

З огляду на положення п. 5.1. Договору та з урахуванням того, що письмову заяву позивача № 01-22-4841 від 26.11.2015р. на поставку товару було отримано відповідачем 08.12.2015р., відповідач був зобов'язаний здійснити поставку товару у строк до 04.02.2016р. включно.

Як видно з матеріалів справи, відповідач на виконання умов договору поставив позивачу пилосос поясний UZ 964, 1 шт., ціна за одиницю 18 000,00 грн., ПДВ 3 600,00 грн., що підтверджується доданою до матеріалів справи належним чином засвідченою копією видаткової накладної № КВ-00003673 від 23.12.2015р.

Натомість в іншій частині, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, відповідачем не поставлено позивачу вказаного в заявці № 01-22-4841 від 26.11.2015р. товару, а саме пилососів поясних UZ 964 Aero, в кількості 4 шт., чим порушено умови укладеного з позивачем договору.

Згідно п. 7.3.1. Договору постачальник зобов'язувався забезпечити поставку товару у строки та на умовах, що передбачені договором.

Пунктом 8.1. Договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором.

Відповідно до п. 8.3. Договору у разі порушення строку поставки товару, зазначеного в п. 5.1. Договору, перші 14 календарних днів постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 50% облікової ставки НБУ від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення. У разі порушення строку поставки товару, зазначеного в п. 5.1. Договору понад 14 календарних днів, починаючи з 15 календарного дня, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення.

Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов'язань за Договором, включаючи день виконання такого зобов'язання. За порушення строку поставки Товару понад 30-ть календарних днів, додатково сплачується штраф у розмірі 7% ціни Договору.

Згідно п. 8.9. Договору у разі застосування пені/штрафу, сторона, що порушила виконання зобов'язань, зобов'язана сплатити суму пені/штрафу на підставі окремо виставленого, у кожному випадку, рахунку. Оплата рахунку проводиться протягом 5-ти банківських днів з дати його отримання стороною, яка допустила прострочення виконання своїх зобов'язань за Договором. Рахунок на оплату пені/штрафу направляється факсимільним зв'язком, з подальшим направленням оригіналу рахунку із супровідний листом поштою (рекомендованим з повідомленням) на адресу, що вказана в договорі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підставі п. 8.9. Договору було направлено спочатку факсимільним зв'язком лист № 01-22-1445 від 05.05.2016р. щодо оплати 6 714,69 грн. пені та 8 820,00 грн. штрафу та в подальшому виставлено відповідачу рахунки-фактури № 12/50 від 10.05.2016р. на сплату пені в розмірі 6 714,69 грн. та № 12/51 від 10.05.2016р. на сплату штрафу в розмірі 8 820,00 грн., які були отримані відповідачем 13.05.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

З огляду на те, що відповідачем не проведено оплату вартості пені та штрафу, позивач звернувся до відповідача з претензією № 35-28/5-40 від 05.07.2016р. на суму 15 534,69 грн., яка була отримана відповідачем згідно повідомленням про вручення поштового відправлення 12.07.2016р., проте була залишена останнім без відповіді та виконання.

У зв'язку з тим, що штрафні санкції не було оплачено відповідачем, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. (ст. 626 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. ст. 662, 663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар.

Як встановлено судом, відповідач виконав свої зобов'язання щодо поставки обумовленого договором товару частково, поставивши позивачу пилосос поясний UZ 964, 1 шт., натомість поставку пилососів поясних UZ 964 Aero, в кількості 4 шт., в тому числі станом на час розгляду справи в суді відповідачем не здійснено, чим порушено умови укладеного з позивачем договору.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як передбачено в ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами ст. 3 Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 2.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що пеня, за визначенням частини третьої статті 549 ЦК України, - це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов'язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Застосування іншого виду неустойки - штрафу до грошового зобов'язання законом не передбачено, що, втім, не виключає можливості його встановлення в укладеному сторонами договорі (наприклад, за необґрунтовану відмову від переказу коштів за розрахунковими документами отримувача коштів), притому і як самостійний захід відповідальності, і як такий, що застосовується поряд з пенею. В останньому випадку не йдеться про притягнення до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення двічі, тому що відповідальність настає лише один раз - у вигляді сплати неустойки, яка включає у себе і пеню, і штраф як лише форми її сплати.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (нарахування пені та штрафу) відповідно до пунктів 8.3. та 8.9. Договору.

З огляду на те, що рахунки-фактури № 12/50 від 10.05.2016р. на сплату пені в розмірі 6 714,69 грн. та № 12/51 від 10.05.2016р. на сплату штрафу в розмірі 8 820,00 грн. були отримані відповідачем 13.05.2016р., останній мав здійснити оплату пені та штрафу у строк до 20.05.2016р. включно.

Доказів оплати пені та штрафу, в тому силі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Судом перевірено наведені у позовній заяві розрахунки пені та штрафу за прострочення поставки товару та встановлено, що вони відповідають вимогам зазначених вище норм цивільного законодавства та Договору, а відповідачем не подано суду контррозрахунку заявленої до стягнення з нього суми пені та штрафу або доказів наявності заперечень щодо здійсненого позивачем розрахунку.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для невиконання зобов'язань, передбачених умовами Договору, укладеного з позивачем.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/17728/16 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума пені в розмірі 6 714,69 грн. та сума штрафу в розмірі 8 820,00 грн.

Судовий збір в розмірі 1 378,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ювента-К" (, адреса: 01133, м. Київ, бул. Л.Українки, буд. 34, офіс 212) на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (, адреса: 08307, Київська обл., м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль") 6 714,69 грн. (шість тисяч сімсот чотирнадцять гривень 69 коп.) пені, 8 820,00 грн. (вісім тисяч вісімсот двадцять гривень 00 коп.) штрафу та 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.11.2016р.

Суддя С.М. Морозов