УХВАЛА

23.11.2016Справа № 37/276

За скаргою Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний

завод"

на бездіяльність Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби міста

Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві

щодо вчинення дій по зняттю арешту з майна Приватного акціонерного товариства

"Київський електровагоноремонтний завод" за ВП №30702412

у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан"
до Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод»
про стягнення 8 603,19 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від стягувача(скаржника): не з'явився

Від боржника(скаржника): Писанко О.І. за довіреністю № ЮР20-02/16 від 04.02.2016

Від ВДВС: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" до Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року" про стягнення 3 517,49 грн. інфляційних втрат за період з 10.01.2011 до 07.06.2011, 783,22 грн. трьох відсотків річних за період з 10.01.2011 до 07.06.2011, 255,84 грн. трьох відсотків річних за період з 07.06.2011 до 22.07.2011 та 4 046,64 грн. пені за період з 10.01.2011 до 07.06.2011 у зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання за договором № КЕВРЗ/ВМТП-1008/ю від 12.01.2010, а також 3 250,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

Ухвалою суду від 15.09.2011 було порушено провадження у справі № 37/276 та призначено її розгляд на 26.10.2011 зобов'язано сторін надати певні документи.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 28.11.2011 р. позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Октан" 3 517,49 грн. інфляційних нарахувань за період з 10.01.2011 по 07.06.2011, 783,22 грн. трьох річних процентів за період з 10.01.2011 до 07.06.2011, 84,58 грн. трьох річних процентів за період з 08.06.2011 до 21.07.2011, 51,99 грн. витрати по сплаті державного мита на 120,30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

13.11.2011 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2011 був виданий наказ № 37/276.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.01.2012 у справі № 37/276 апеляційну скаргу Товариства з обмежувальною відповідальністю "Фірма Октан" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2011 у справі № 37/276 прийнято апеляційну скаргу до провадження.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.02.2012 у справі № 37/276 апеляційну скаргу Товариства з обмежувальною відповідальністю "Фірма Октан" на рішення господарського суду міста Києва від 28.11.2011 у справі №37/276 - залишено без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2011 у справі №37/276 за позовом Товариства з обмежувальною відповідальністю "Фірма Октан" до Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року" - без змін; матеріали справи № 37/276 повернуто до Господарського суду міста Києва.

14.09.2016 Приватне акціонерне товариство "Київський електровагоноремонтний завод" звернулось до Господарського суду м. Києва з скаргою бездіяльність Солом'янського відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві вчинити дії по зняттю арешту з майна Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" за ВП № 30702412.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 розгляд скарги Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" на бездіяльність Солом'янського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві щодо вчинення дій по зняттю арешту з майна Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" за ВП № 3 0702412 призначено на 26.10.2016, зобов'язано учасників судового процесу надати певні документи.

Через відділ діловодства суду 07.10.2016 від боржника надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Стягувач та ВДВС уповноважених представників у судове засідання 26.10.2016 не направили, про призначене судове засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, вимог ухвали не виконали.

Представник боржника у судовому засіданні 26.10.2016 підтримав дану скаргу, просив її задовольнити.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 26.10.2016 відкладено розгляд справи до 23.11.2016, у зв'язку з неявкою представника стягувача та ВДВС у призначене судове засідання та не виконанням ними вимог ухвали суду.

У судовому засіданні 23.11.2016 представник боржника надав суду заяву щодо уточнення прохальної частини скарги, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Стягував та ВДВС уповноважених представників до судового засідання 23.11.2016 не направив, про судове засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, вимог ухвали суду не виконали.

Відповідно до статті 115 ГПК України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (в редакції, чинній станом на момент оспорюваної дії).

Відповідно ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що 13.12.2011 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві відкрито ВП № 30702412 та накладено арешт на все майно боржника - ПрАТ «КЕВРЗ».

Постановою ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві про закінчення виконавчого провадження №30702412 від 27.01.2012 у зв'язку з виконанням рішення від 28.11.2011 у справі №37/276, оскільки рішення фактично повністю виконано. Припинено чинність арешту майна боржника, накладеного постановою від 19.01.2012. та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Проте, відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (інформаційна довідка № 60169207 від 30.05.2016) нерухоме майно боржника перебуває під арештом на підставі постанови про відкриття ВП № 30702412 від 19.01.2012.

Приватне акціонерне товариство "Київський електровагоноремонтний завод" спочатку усно звернулося до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві щодо вирішення ситуації, а потім звернулося листом від 02.08.2016 № 126/ЮВ/16 щодо зняття арешту з майна.

Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби м. Київа Головного територіального управління юстиції у м. Києві листом від 04.08.2016 №ДВ/11 відмовив у знятті арешту, так як виконавче провадження №30702412 закінчене і знищене у встановленому законом порядку.

Пунктом 8. ч. 1. ст. 49 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника (в редакції, чинній станом на момент винесення постанови).

Будь-яких дії стосовно зняття арешту із майна боржника, накладеного постановою від 19.01.2012 №30702412 державним виконавцем не вчинено.

Відповідно ч. 1 статті 121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Пунктом 9.13. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 року № 9 встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Аналізуючи вищезазначене, державний виконавець повинен виконувати свої обов'язки вчасно, повно та не зволікати щодо вчинення виконавчих дій, тому господарський суд вважає, що скаргу приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" на дії (бездіяльність) державного виконавчої служби по справі № 37/276 слід задовольнити та визнати незаконною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві щодо не вчинення дій при закінченні виконавчого провадженні, у зв'язку із фактичним виконанням рішення суду.

Згідно з ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 3 Закону України "Про судовий збір" встановлено об'єкти справляння судового збору.

Відповідно до п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" частиною другою статті 3 Закону передбачено, за подання яких заяв не справляється судовий збір. Відповідний перелік заяв не є вичерпним. Зокрема, Законом не передбачено справляння судового збору за подання скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби (стаття 121 2 ГПК); втім, з апеляційних та касаційних скарг на ухвали, винесені за результатами розгляду таких скарг, судовий збір справляється на загальних підставах.

Враховуючи вищевикладене, законом не передбачено за подання скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби обов'язку сплати судового збору.

Проте, скаржник долучив до скарги на бездіяльність органів Державної виконавчої служби платіжне доручення № 131 від 12.09.2016 р. на суму 1 378, 00 грн., як доказ сплати судового збору.

Відповідно до п. 5.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", у разі наявності підстав для повернення судового збору, відмінних від тих, які передбачені статтею 7 Закону, це питання вирішується у позасудовому порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 "Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів".

Згідно з абзацом 1 пункту 5 розділу І наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 "Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Керуючись ст. 86 ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

1.Скаргу Приватного акціонерного товариства "Київський електровагоноремонтний завод" на бездіяльність відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві у справі № 37/276 задовольнити.

2.Визнати бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києва щодо не зняття арешту майна незаконною.

3.Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт, що накладений постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.01.2012.

4.Повернути Приватному акціонерному товариству "Київський електровагоноремонтний завод" (03049, м. Київ, вул. Ползунова, 2, ) сплачений судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп., згідно платіжного доручення № 131 від 12.09.2016.

5.Оригінал платіжного доручення № 131 від 12.09.2016 та оригінал ухвали суду № 37/276 від 23.11.2016 направити приватному акціонерному товариству "Київський електровагоноремонтний завод" на адресу: 03049, м. Київ, вул. Ползунова, 2.

Суддя І.О. Андреїшина