ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р.Справа № 916/2330/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Петрова М.С.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Жуков Т.В. (довіреність № 30-2/44683 від 01.10.2015)

від відповідача: Кириленко А.В. (довіреність № 629/1 від 03.12.2015)

від третьої особи: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

на рішення господарського суду Одеської області від "19" жовтня 2016 року, повний текст якого складено та підписано "24" жовтня 2016 року

по справі № 916/2330/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "РАФ-ПЛЮС"

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4

про стягнення 584 116,36 доларів США та 3 359 694,85 грн.

В С Т А Н О В И В :

25.09.2016 Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі по тексту-позивач) звернулося з позовною заявою до господарського суду Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "РАФ-ПЛЮС" (відповідач) про стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.11.2006 у розмірі 584 116,36 дол. США, пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентів у розмірі 3 359 694,85 грн. та витрати по сплаті судового збору.

В якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача позивачем зазначено та ухвалою суду залучено ОСОБА_4.

Позовні вимоги мотивовані порушенням третьою особою своїх зобов'язань зі сплати кредиту та процентів згідно з умовами договору про надання споживчого кредиту від 27.11.2006 № 0, у зв'язку з чим у позивача виникло право достроково вимагати повернення частини кредиту, що залишилась та сплату процентів з відповідача за Договором поруки від 27.11.2006 № 67135.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.10.2016 року по справі № 916/2330/16 (суддя Д.О. Бездоля) у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Такий висновок суду мотивований тим, що позивач передчасно звернувся до господарського суду з даним позовом до відповідача, оскільки умовами п.2.2 Договору поруки сторони передбачили, що у випадку невиконання третьою особою своїх зобов'язань за основним Договором, позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до відповідача, які є обов'язковими до виконання відповідачем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом), однак позивач жодних вимог ні до третьої особи за кредитним договором, ні до відповідача за договором поруки не направляв.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати повністю та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Скаржник в своїх доводах та запереченнях посилається на те, що суд повно та всебічно не перевірив всі обставини справи, не дав належну правову оцінку доказам, порушив та невірно застосував норми чинного законодавства, у зв'язку з чим виніс незаконне і необґрунтоване рішення, яке не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Апелянт зазначає, що звернення до суду з позовом до поручителя про стягнення кредитної заборгованості здійснено відповідно до приписів чинного законодавства, проте місцевим господарськими суди не були враховані положення ст.ст. 559, 1048 та 1050 ЦК України.

Також скаржник посилається на постанову Верховного суду України у справі № 6-2662цс15, якою підтверджено право звернення з вимогою до поручителя про виконання ним зобов'язання за Договором поруки в судовому порядку в межах строку дії поруки, протягом 6 місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України.

Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 в судове засідання 01.12.2016 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомляв, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленням, а тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю.

Так, ОСОБА_4 не знаходиться за своєю адресою, що вказана у всіх наявних матеріалах справи (в тому числі поданій апеляційній скарзі), а тому і ухвала про призначення розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції була повернута до суду без вручення адресату у зв'язку з закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того, відповідно до частини 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місяця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Представником відповідача надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник в судовому засіданні просили залишити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, вважаючи його правомірним, обґрунтованим та відповідаючим матеріалам справи.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не зв'язана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 27.11.2006 між ПАТ "УкрСиббанк" (банком) та ОСОБА_4 (позичальником) був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати третій особі, а третя особа зобов'язалась прийняти, належним чином використати і повернути позивачу кредит в іноземній валюті в сумі 600000 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором (а.с.13-21).

Відповідно до п/п. 1.2.1. п. 1.2. договору надання кредиту здійснюється у наступний термін: з 28 листопада 2006 року по 27 листопада 2021 року.

Згідно з п/п. 1.3.1. п. 1.3. договору за використання кредитних коштів протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 11,3% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2. даного договору. У випадку, якщо позивач не повідомив третю особу про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п. 9.2. даного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці.

Відповідно до п/п. 1.3.3. п. 1.3. договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом „факт/360" відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного Банку України та чинного законодавства України.

Згідно з п/п. 1.3.4. п. 1.3. договору строк сплати процентів встановлений з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані позивачем такі проценти. При цьому остаточне погашення процентів повинно бути зроблене не пізніше дати остаточного повного повернення кредиту.

Згідно з п. 1.4. договору кредит надається третій особі для його особистих потреб (безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника), а саме на: інвестування будівництва об'єктів нерухомості.

Відповідно до п. 1.5. договору кредит надається шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Згідно з п. 2.1. договору у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором Банком приймається порука юридичної особи - відповідача.

Відповідно до п. 4.6. договору позичальник (третя особа) зобов'язався достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії у випадках, встановлених у п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору, та/або порушень істотних умов договору та застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 11 цього договору.

Згідно з п. 5.5 договору у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором, позивач має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору.

Відповідно до п. 7.1. договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, позивач має право вимагати від третьої особи додатково сплатити банку пеню у наступному порядку, а саме:

- у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні;

- у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті;

- пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом „факт/360" (метод „факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування.

Банк може використати право на застосування пені, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання, передбаченого цим договором, а якщо така дата порушення припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то рахуючи з першого робочого дня, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем.

Згідно з п. 7.3. договору відповідно до вимог ст. 611 ЦК України при порушенні позичальником вимог п.п. 2.3, 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього договору банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 11 цього договору.

Відповідно до п. 9.5. договору строк дії даного договору встановлюється з дня укладання цього договору і до повного погашення суми кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій та/або пені у разі її нарахування.

Згідно з п.п.11.1., 11.2. договору відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України у випадку настання обставин, визначених у п.п. 2.3, 4.9., 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього договору та направлення банком на адресу позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов за цим договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку, при цьому у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення банку, чи у разі неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від банку. Зазначене у п. 11.1. договору повідомлення (вимога) позивача направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур'єром на адресу третьої особи, що вказана у розділі 12 договору: АДРЕСА_1.

24.02.2009 позивач та третя особа уклали додаткову угоду № 1 до договору, в якій передбачили, що термін сплати процентів - з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступним за тим, за який були нараховані проценти (п/п. 1.3.3. договору), а також виклали у новій редакції Графік погашення кредиту, в якому передбачені строки та розміри повернення третьою особою позивачу чергової частини суми кредиту у загальний період з 25.03.2009 до 27.11.2021 (а.с.28).

Додатком № 2 до договору є Графік погашення кредиту, в якому передбачені строки та розміри повернення третьою особою позивачу чергової частини суми кредиту у загальний період з 10.01.2007 до 27.11.2021 (а.с.29-32).

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань третьої особи за Договором про надання споживчого кредиту, між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "РАФ-ПЛЮС" 27.11.2006 було укладено Договір поруки № 67135 (далі - договір поруки), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався перед позивачем відповідати за невиконання третьою особою усіх його зобов'язань перед позивачем, що виникли з договору, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.33-34)

Згідно з п. 1.2. договору поруки відповідачу добре відомі усі умови основного договору, зокрема: сума основного договору - 600000 дол. США.; термін виконання основного зобов'язання - 27 листопада 2021 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов'язання; інші умови основного договору.

Відповідно до п. 1.4. договору поруки відповідальність поручителя і боржника є солідарною.

Згідно з п. 2.2. договору поруки у випадку невиконання третьою особою своїх зобов'язань за основним договором позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до відповідача, які є обов'язковими до виконання відповідачем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Відповідно до п. 2.3. договору поруки відповідач зобов'язаний виконати свої зобов'язання за договором на користь позивача у термін, визначений п. 2.2. договору поруки, шляхом переказу/перерахування коштів у сумі заборгованості третьої особи за основним договором на рахунки, вказані позивачем.

Згідно з п.п. 3.1., 3.2. договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором. У випадку невиконання поручителем вимоги кредитора, пред'явленої згідно умов п. 2.2. договору, поручитель сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення поручителем виконання своїх зобов'язань за договором, за кожен день прострочення.

Так, на виконання умов Договору, позивач надав третій особі кредит у розмірі 600000 доларів США, що підтверджується випискою за особовим рахунком за 27.11.2006, заявою на видачу готівки від 27.11.2006, випискою за кредитним договором з (вкл.) 27.11.2006 по (вкл.) 21.09.2006 (а.с.54, 105-107).

Таким чином, у зв'язку з невиконанням третьою особою умов Договору про надання споживчого кредиту, позивач і звернувся до суду з позовом до поручителя за Договором поруки відповідно до положень ст.1054 ЦК України, про стягнення кредитної заборгованості з урахуванням заборгованості по процентам, пені за прострочення сплати кредиту та процентів.

Судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" та вважає, що його доводи, заперечення і вимоги, які викладені в апеляційній скарзі, підлягають залишенню без задоволення , а рішення місцевого господарського суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства", інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Як було встановлено, підставою звернення ПАТ "УкрСиббанк" до суду є стягнення коштів з відповідача, який взяв на себе зобов'язання, уклавши Договір поруки перед ОСОБА_4 за Договором про надання споживчого кредиту від 27.11.2006 року, у зв'язку з неналежним його виконанням останнім.

Так, матеріалами справи підтверджується, що Банк свої зобов'язання за вказаним Договором про надання споживчого кредиту від 27.11.2006 року виконав в повному обсязі, надавши третій особі грошові кошти у розмірі 600 000 доларів США. Однак, боржник свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів у встановлений строк не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість по поверненню кредитних коштів.

Згідно ч.1 ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів", в редакції на час укладення договору, якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

При цьому умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. Тобто за наявності у спірному договорі відповідної умови договору щодо його дії до виконання у повному обсязі зобов'язань за договором кредиту і цим договором до нього слід застосовувати положення ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Водночас у разі якщо кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання, направивши боржнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентів за користування кредитом та інших платежів, при цьому договором поруки не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, шестимісячний строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, для пред'явлення вимоги до поручителя обчислюється від дня дострокового повного погашення заборгованості, зазначеного кінцевим строком у вимозі кредитора до боржника. Одночасне направлення боржнику та поручителю вимоги про дострокове повернення кредиту у зв'язку з наявністю заборгованості не є вимогою кредитора до поручителя в сенсі ч. 4 ст. 559 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 10.09.2014 у справі №6-28цс14).

Згідно з позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 17.09.2014 у справі №6-53цс14, словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Як вірно зазначено та встановлено місцевим господарським судом, внаслідок порушення третьою особою виконання зобов'язання за кредитним договором позивач відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів", п. 11.1. кредитного договору та п. 2.2., 2.3. договору поруки має право достроково вимагати від третьої особи та відповідача стягнення заборгованості за кредитним договором, за умови попереднього надіслання останнім відповідної письмової вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів, фактично чим змінюючи строк виконання основного зобов'язання.

Так, пунктом 2.2. Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання третьою особою своїх зобов'язань за основним Договором, позивач має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до відповідача, які є обов'язковими до виконання відповідачем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Однак позивач жодних вимог ні до третьої особи за кредитним договором, ні до відповідача за договором поруки не направляв, у зв'язку з чим у було відмовлено у позові.

Колегією суддів не приймаються доводи скаржника відносно того, що кредитор може пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про стягнення заборгованості, а саме звернення до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Відповідно ч. 1 ст. 251 ЦК України, Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Відповідно до пункту 11.1 Договору № 0 від 27.11.2006 року встановлено, що відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України Сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п.2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4., 9.2, 9.14 цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку.

Позовна заява по даній справі була подана ПАТ «Укрсиббанк» до місцевого господарського суду 25.08.2016 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, третя особа припинила сплачувати заборгованість по кредиту 25.04.2012, заборгованість по процентам 31.10.2012

Враховуючи вищевикладене та те, що за Договором поруки від 27.11.2006 року укладено між ПАТ «Укрсиббанк» та ТОВ «РАФ-ПЛЮС», строк припинення поруки не встановлено, а строк припинення основного зобов'язання визначено моментом пред'явлення вимоги та те, що кредитор - ПАТ «Укрсиббанк» - протягом року з дня укладення вказаного договору поруки та протягом шести місяців з моменту пред'явлення вимоги до Боржнику не пред'явив позову до поручителя, у зв'язку з чим місцевим господарським судом було правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Зазначена правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 14 вересня 2016 року у справі № 569/1648/14-ц.

Судова колегія також вважає, що усі доводи, заперечення та вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними та підлягають відхиленню з підстав, викладених в мотивувальній частині постанови.

Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" ніяких додаткових пояснень та відповідних доказів до суду апеляційної інстанції не надало, а тому зазначені вище факти скаржником під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції нічим спростовані не були, а відповідно, в порушення статті 33 Господарського процесуального кодексу і не були доведені ті обставини, на які скаржник посилався як на підставу своїх вимог, доводів і заперечень.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк".

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 19.10.2016 року у справі № 916/2330/16 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „19" жовтня 2016 року у справі № 916/2330/16 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „02" грудня 2016 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя М.С. Петров