КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"01" грудня 2016 р. Справа №910/3255/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Корсакової Г.В.

Власова Ю.Л.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 у справі № 910/3255/16 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Фізичнї особи - підприємця ОСОБА_2

до Івано-Франківської обласної ради

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Комунальне підприємство Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління обєктами спільної власності територіальних громад області

про скасування рішення та визнання права спільної сумісної власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 у справі № 910/3255/16 позовні вимоги задоволено частково, а саме:

- Скасовано рішення Івано-Франківської обласної ради № 166-7/2006 від 22 грудня 2006 року, в частині включення в Перелік будівель і приміщень спільної власності і територіальних громад сіл, селищ, міст області - приміщення 3-го (третього поверху) АДРЕСА_1.

- скасовано п. 2 рішення Івано-Франківської обласної ради № 1744-38/2015 від 21 серпня 2015 року в частині, якою вирішено: «Комунальному підприємству Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна взяти на баланс нерухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області: - приміщення третього поверху на АДРЕСА_1 (загальна площа - 588.3 кв.м., свідоцтво про право власності від 16.02.2009 р.).

- скасовано право спільної власності територіальних громад сіл. селищ, міст Івано- Франківської області в особі Івано-Франківської обласної ради в частині оформлення права власності на допоміжні приміщення і конструктивні елементи будівлі по АДРЕСА_1, а саме:

- вентиляційну камеру площею 33,4 кв.м. що розміщена на 3 поверсі будівлі по АДРЕСА_1;

- вентиляційну камеру площею 26.3 кв.м. що розміщена на 3 поверсі будівлі по АДРЕСА_1) :

- кладову площею 2,6 кв.м. що розміщена на 3 поверсі будівлі по АДРЕСА_1;

- кладову площею 5,3 кв.м. що розміщена на 3 поверсі будівлі по АДРЕСА_1;

- загальний коридор загальною площею 96.7 кв.м., розміщений на 3 поверсі будівлі по АДРЕСА_1;

- сходову клітку площею 14.0 кв.м. розміщену на 3 поверсі будівлі по АДРЕСА_1;

- сходову клітку площею 14.4 кв.м. розміщену на 3 поверсі будівлі по АДРЕСА_1;

- сходові марші будівлі по АДРЕСА_1, розміщені з першого по другий поверх з правої і лівої сторони тильної частини будівлі.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, ФОП ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання права спільної часткової власності та прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, додані до неї документи, апеляційний суд дійшов висновку, що скаргу не може бути прийнято до розгляду, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту за таких обставин.

Відповідно до ч.3 ст.94 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються докази сплати судового збору.

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір").

Законом України "Про Державний бюджет України у 2016 році" визначено з 1 січня 2016 мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1378,00 гривень.

Згідно з п.п. 4 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (в редакції, що діє на момент звернення апелянта з апеляційною скаргою), за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється виходячи з 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Тобто, для визначення ставки судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, необхідно визначити суму судового збору, яка підлягала сплаті на момент звернення з відповідним позовом.

Згідно з пунктом 4 інформаційного листа ВГСУ від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 "Про деякі питання практики застосування Закону України "Про судовий збір" (зі змінами і доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015)", Законом України "Про судовий збір" передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

П. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що статтею 55 Господарського процесуального кодексу України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону. Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Подання до господарського суду таких заяв оплачується судовим збором згідно з підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

П.п. 2.2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду №7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог (п.2.11 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 р.).

Так, позивачем при зверненні до суду з позовом було заявлено вимоги немайнового та манового характеру, повязані між собою підставами виникнення та поданими доказами, а саме:

- скасування рішення Івано-Франківської обласної ради № 166-7/2006 від 22 грудня 2006 року, в частині включення в Перелік будівель і приміщень спільної власності і територіальних громад сіл, селищ, міст області - приміщення 3-го (третього поверху) АДРЕСА_1, з якої у відповідності до підпункту пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір підлягав сплаті в сумі 1 378,00 грн.;

- скасування п. 2 рішення Івано-Франківської обласної ради № 1744-38/2015 від 21 серпня 2015 року в частині, якою вирішено: «Комунальному підприємству Івано-Франківської обласної ради з експлуатації майна взяти на баланс нерухоме майно спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області: - приміщення третього поверху на АДРЕСА_1 (загальна площа - 588.3 кв.м., свідоцтво про право власності від 16.02.2009 р.), з якої у відповідності до підпункту пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір підлягав сплаті в сумі 1 378,00 грн.;

- скасувати право спільної власності територіальних громад сіл. селищ, міст Івано- Франківської області в особі Івано-Франківської обласної ради в частині оформлення права власності на допоміжні приміщення і конструктивні елементи будівлі по АДРЕСА_1 згідно наведеного у позові переліку, з якої у відповідності до підпункту пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір підлягав сплаті в сумі 1 378,00 грн.;

- визнати право спільної сумісної власності за позивачем і за територіальною громадою сіл, селищ, міст Івано- Франківської області в особі Івано-Франківської обласної ради на допоміжні приміщення і конструктивні елементи будівлі по АДРЕСА_1 згідно наведеного передіку, з якої, як з вимоги майнового характеру, судовий збір сплачується згідно приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону, а враховуючи те, що вартість визначена позивачем вказаного майна не була, тому судовий збір підлягав сплаті за мінімальною ставкою з вимоги майнового характеру, тобто в розмірі 1 378,00 грн.

Таким чином, при зверненні з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, сплаті підлягає судовий збір загалом в розмірі 6 063,20 грн.: 1 515,80 грн. (які обраховано з 1378,00 грн. х 110%) + 1515,80 грн. (які обраховано з 1378,00 грн. х 110%) + 1515,80 грн. (які обраховано з 1378,00 грн. х 110%) + 1 515,80 грн. (які обраховано з 1 378,00 грн. х 110%)= 6 063,20 грн.

В свою чергу, апелянтом до апеляційної скарги додано квитанцію № 14.11.2016 на суму 1520,00 грн., тобто, апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачено в меншому розмірі, ніж встановлено приписами п.п. 4 п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір". Сума недоплати складає 4 543,20 грн.

Отже, оскільки апелянтом не подано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Фізичнї особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 у справі № 910/3255/16 не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню апелянту згідно з п.3 ч.1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України після усунення обставин, зазначених у пунктах 1, 2 і 3 частини першої цієї статті, апеляційна скарга може бути подана повторно (з клопотанням про поновлення строку).

Керуючись статтею 86, п.3 ч.1 статті 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 у справі № 910/3255/16 - повернути без розгляду.

2. Матеріали справи № 910/3255/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді Г.В. Корсакова

Ю.Л. Власов