ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" листопада 2016 р.Справа № 916/2508/16

За позовом Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради;

до відповідача Фізична особа-підприємець ОСОБА_2

про розірвання договору оренди

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача: Богатнова Є.П. - за дорученням;

Від відповідача: - не з'явився;

Суть спору: Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради (далі - Позивач) звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - Відповідач1) з вимогою про розірвання Договору оренди нежитлового приміщення № 158 від 01.10.2014 року, укладеного між Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Ухвалою суду від 14.09.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено судове засідання на 26.09.2016.

Ухвалою суду від 26.09.2016 відкладено розгляд справи на 10.10.2016.

Представник позивача 10.10.2016 року надав до суду додаткові письмові пояснення стосовно заявлених вимог, які долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача 10.10.2016 року надав заяву у якості відзиву на позов, в якій просить суд відмовити у задоволені позову, оскільки відповідачем було виконано претензію та сплачено заборгованість повністю.

14.11.2016 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням в порядку сит. 69 ГПК України та ухвалою суду вказане клопотання судом розглянуто та задоволено, ухвалою суду від 14.11.2016 року строк розгляду справи було продовжено до 29 листопада 2016 року.

Представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач - ФОП ОСОБА_2 не забезпечив явку свого повноважного представника до судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

1 жовтня 2014 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір оренди нежилого приміщення № 158 (далі - Договір від 01.10.2014).

Відповідно до Акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.10.2014р. Позивач передав, а відповідач прийняв у користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 19,1 кв.м..

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1,3 Договору від 01.10.2014 орендодавець (Позивач) передав, а орендар (Відповідач) прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 19,1 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1. Передача в оренду об'єкту, зазначеного у п. 1.1 цього договору, здійснюється на підставі Цивільного та Господарського кодексів України, Закону України „Про оренду державного та комунального майна", на підставі наказу директора департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 26.09.2014 № 15087-01р. Термін дії договору оренди з 01.10.2014 до 30.08.2017.

Згідно п.2.1 Договору, оренда плата визначається на підставі ст. 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" зі змінами та доповненнями, п.2.2 договору передбачено, за орендоване приміщення орендар зобов'язується сплачувати орендну плату, яка становить 3 100 гривень в місяць /без урахування податку на додану вартість/ та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом корегування розміру орендної плати за минулий місяць на щомісячний індекс інфляції.

Пунктом 2.3 договору встановлено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, не залежно від результатів його господарської діяльності з урахуванням індексу інфляції.

Відповідно до п.5.2 договору, за несвоєчасне внесення орендної плати, відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Як зазначив позивач, неодноразово на адресу відповідача направлялися повідомлення щодо погашення заборгованості та розірвання договору, а саме за №02-27/2960 від 25.12.2014р., №02-27/374/4 від 27.02.2015 р., №02-27/515 від 20.03.2015 р., №02-27/1188 від 12.06.2015 р., №191 від 08.02.2016 р., №02-27/474 від 14.03.2016р.., але вказані листи були залишені відповідачем поза увагою.

На адресу відповідача були направлені претензії від 20.07.2016 року за №02-27/1411 про погашення заборгованості та пропозиція від 20.07.2016 року за №02-27/1407 про розірвання договору, які відповідачем були також залишені без відповіді.

Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором оренди №158 виконував неналежним чином, несвоєчасно вносив оренду плату, що стало підставою для позивача щодо звернення до суду за захистом свого права.

Представник відповідача в свою чергу зазначив, що 03.08.2016 року безпосередньо після отримання претензії відповідач здійснив оплату в сумі 10 331, 42 гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Так на думку представника відповідача, позивач без правових підстав звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди, оскільки на момент звернення позивача з позовом заборгованість була відсутня, звідси просить суд у задоволені позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судам, 01.10.2014 р. між Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди № 158, за умовами якого орендодавець зобов'язувався передати, а орендар прийняти в строкове, платне, користування нерухоме майно - нежитлове приміщення першого поверху житлового будинку загальною площею 19,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Акту приймання-передачі нежитлового приміщення від 01.10.2014р. Позивач передав, а відповідач прийняв у користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 19,1 кв.м..

Згідно з п. 1.3 договору його термін дії визначений з 1 жовтня 2014 року до 30 серпня 2017 року включно.

За п. 2.2 договору розмір орендної плати складає 3100,00 грн. без ПДВ та індексу інфляції, та є базовою ставкою орендної плати за місяць. Розмір орендної плати підлягає індексації на визначений індекс інфляції за відповідний період (місяць, рік). Орендна плата перераховується орендарем не пізніше 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності з урахуванням індексу інфляції п.2.4 договору.

У разі невнесення орендарем орендної плати на протязі 2-х місяців з дати закінчення терміну платежу, орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об'єкта оренди (п. 5.3. договору).

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судами, відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, внаслідок чого у нього постійно виникала заборгованість, що підтверджується листами, які містяться в матеріалах справи, а саме №02-27/2960 від 25.12.2014р., №02-27/374/4 від 27.02.2015 р., №02-27/515 від 20.03.2015 р., №02-27/1188 від 12.06.2015 р., №191 від 08.02.2016 р., №02-27/474 від 14.03.2016р., що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду.

Після отримання листав відповідач здійснював оплату не у повному обсязі та не у строки передбачені договором, так згідно претензії від 20.07.2016 року на суму 10 100,42 гривень, відповідач сплатив 03.08.2016 року, вказавши при цьому за 6 та 7 місяці.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 629 ЦК України встановлює обов'язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і у ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно з ч. 3 ст. 291 ГК України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст. 188 цього Кодексу.

При цьому повинні враховуватися приписи ч. 2 ст. 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Визначена ст. 782 ЦК України можливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов'язком наймодавця.

Право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене ч. 1 ст. 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору.

Водночас орендоване майно є комунальним, тому на спірні правовідносини поширюється також дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна", згідно з ч. 3 ст. 26 якого підставою для дострокового розірвання договору оренди за рішенням суду може бути невиконання сторонами своїх зобов'язань.

При цьому вказана норма застосовується з урахуванням наведених вище загальних положень ГК України та ЦК України.

Право наймодавця вимагати повернення речі у разі припинення договору найму передбачено ст. 785 ЦК України.

Таким чином, істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

Оскільки відповідач свої зобов'язання за договором оренди № 158 належним чином не виконував, орендну плату в повному обсязі не сплачував, та згідно з ст. ст. 782, 785 ЦК України та п. п. 5.3. договору оренди № 158 договір підлягає розірванню.

При цьому, суд звертає увагу відповідача на те, що сплата заборгованості не виправдовує бездіяльність відповідача, як господарюючого суб'єкта за спірний період та не змінює вимог закону та умов договору щодо розірвання договору у випадку невнесення плати за користування майном протягом двох місяців з дня закінчення строку платежу.

Враховуючи викладене, позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради підлягає задоволенню.

До таких же висновків дійшов Вищий господарський суд України при розгляд справи №916/3210/15.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити в повному обсязі.

2. Розірвати договір оренди нежитлового приміщення № 158 від 01.10.2014, укладений між Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради (65023, м. Одеса, вул. Льва Толстого, 7, ) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

3. Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65023, м. Одеса, вул. Льва Толстого, 7, ) витрати на сплату судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім ) гривень.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02 грудня 2016 р.

Суддя Г.І. Гуляк