РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2016Справа № 910/17897/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Захід"

про стягнення 4 381, 63 грн.

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулась Фізична особа-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1.) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Захід" (далі - ТОВ "Схід Захід") про стягнення 4 381, 63 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на невиконання відповідачем зобов'язань по договору перевезення вантажів № 15/0187 від 18.12.2015 р. в частині оплати наданих послуг, внаслідок чого у ТОВ "Схід Захід" утворилась заборгованість.

У позові ФОП ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача заборгованість з вартості наданих послуг у сумі 3 800,00 грн., пеню у сумі 375,93 грн., інфляційні втрати у сумі 148,54 грн. та 3 % річних у сумі 57,16 грн., а всього - 4 381, 63 грн.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання. У минулому судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Позиція відповідача з приводу заявленого позову суду невідома, причини неявки визнані судом неповноважними.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Судом встановлено, що 18.12.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Схід Захід" (замовник) був укладений договір перевезення вантажів № 15/0187 (далі - договір), яким регулюються взаємини замовника та перевізника по організації перевезень по транспортно-експедиційному обслоговуванню вантажів автомобільним транспортом, коли ініціатором таких перевезень є замовник, виступаючи від свого імені або від імені вантажовласника, з яким замовник має відповідні господарські договори, або працює по окремих дорученнях, заявках, замовленнях (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору вартість послуг узгоджується сторонами заздалегіть до подачі заявки шляхом переговорів і вказується в заявці.

Перевізник пред'являє замовнику для оплати рахунок, податкову накладну, оригінали товарно-транспортної накладної з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу, акт виконаних робіт та будь-який інший документ вказаний у заявці.

Заявкою № від 18.12.2015 р. сторони погодили маршрут надання послуг з перевезення: Українка-Тернопіль, найменування вантажу, вартість послуг - 3 800,00 грн., строки оплати - від дати отримання оригіналів документів: товарно-транспортної накладної, рахунку, податкової накладної, акту виконаних робіт, протягом 7-10 банківських днів.

У судовому засіданні встановлено, що на виконання умов договору № 15/0187 від 18.12.2015 р. позивач надав відповідачу послуги з організації перевезень товару на загальну суму 3 800,00 грн., що підтверджується товарно-транспортною накладною № 7108-15 від 19.12.2015 р., рахунком-фактурою № СФ-0000788 від 21.12.2015 р., актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) № ОУ-0000735 від 21.12.2015 р.,

Однак, ТОВ "Схід Захід" зі свого боку зобов'язання виконало неналежним чином, вартість наданих послуг з перевезення на суму 3 800,00 грн. не сплатило.

Відповідно до ч. 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частиною 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки доказів належної оплати наданих послуг відповідачем не надано, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги в сумі 3 800,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач просив також стягнути з відповідача пеню, нараховану на заявлену суму заборгованості в розмірі 3 800,00 грн. за період з 29.01.2016 р. по 29.07.2016 р.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Провівши перерахунок заявленої позивачем суми пені відповідно до облікової ставки Національного банку України, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 374,92 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач.

Також у позові заявлена вимога про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу у сумі 148,54 грн. та 3 % річних у сумі 57,16 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, вимоги про стягнення інфляційної складової суми боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши власний перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу у сумі 148,52 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, та 3 % річних у сумі 57,16 грн.

За таких обставин позовні вимоги задовольняються судом частково.

Згідно статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Захід" про стягнення 4 381, 63 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Схід Захід" (02225, м. Київ, вул. Архитектора Ніколаєва, буд. 7, ідентифікаційний код 31980480) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_2) заборгованість у сумі 3 800 (три тисячі вісімсот) грн. 00 коп., пені у сумі 374 (триста сімдесят чотири) грн. 92 коп., інфляційну складову боргу у сумі 148 (сто сорок вісім) грн. 52 коп., 3 % річних у сумі 57 (п'ятдесят сім) грн. 16 коп., 1 377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 68 коп. судового збору.

У решті позовних вимог - відмовити

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 21 листопада 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 25 листопада 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.