донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

29.11.2016 справа №905/2537/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 Не зявився ОСОБА_4 за довіреністю №08/108 від 25.03.16р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління, Донецька область, м. Маріуполь
на рішення господарського суду Донецької області
від21.09.2016р. (повний текст рішення підписано 21.09.2016р.)
у справі№ 905/2537/16 (суддя Бойко І.А.)
за позовом доПублічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпро Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління, Донецька область, м. Маріуполь
простягнення штрафу у розмірі 20 770,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Донецької області від 21.09.2016р. у справі №905/2537/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі Регіональної філії Придніпровська залізниця Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, м.Дніпро до Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління, Донецька область, м. Маріуполь про стягнення 20 770,00 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу задоволені в повному обсязі.

Приватним акціонерним товариством Комсомольське рудоуправління, Донецька область, м. Маріуполь подана апеляційна скарга, в якій останнє просить скасувати судове рішення у зв'язку з тим, що судом порушено та неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми діючого законодавства, а саме, не звернув уваги на те, що в комерційному акті не вказано спосіб зважування вагону, що призвело до прийняття невірного рішення у даній справі. При цьому, скаржник зазначає, що судом першої інстанції в порушення вимог законодаства розглянуто справу протягом одного засідання та взагалі не розглянуто клопотання про зменшення розміру штрафу, яке також було викладене у відзиві на позовну заяву.

Скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Позивач наданим йому правом не скористався, у судове засідання не з'явився. Про час та дату судового засідання сповіщений належним чином.

Зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та керуючись статтею 75 Господарського процесуального кодексу України - справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №905/2537/16; розглянувши доводи апеляційної скарги; заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління, Донецька область, м. Маріуполь та скасування рішення господарського суду Донецької області від 21.09.2016р. у справі №905/2537/16 з огляду на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 29.03.2016р. Приватне акціонерне товариство Комсомольське рудоуправління зі станції Каракуба Донецької залізниці на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці за залізничною накладною №53072823 на группу вагонів у вагоні №56970007 здійснило відправлення вантажу (вапняк для флюсування) на адресу Публічного акціонерного товариства ЗМК Запоріжсталь.

При прибутті зазначеного вагону з вантажем на станцію призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній, не відповідає фактичній масі вантажу.

Актом загальної форми №31983 від 01.04.2016р. встановлено, що при візуальному огляді виявлено завантаження шапкоподібне нижче бортів 60-80см. Повідомленням станції Синельниково-1 комерційним агентом Баранова перевантаження понад вантажопідйомність вагону на 2200кг. Вагон направлений на контрольне переважування.

Актом загальної форми №17007 від 01.04.2016р. встановлено, що за результатами контрольного перезважування вагону №56970007 виявлено: маса нетто за документом 68000кг, тара документа 20500кг. Фактично брутто 88750кг, тара за документом 20500кг, нетто 68250кг, що більше документу на 250кг. Безпеці руху не загрожує.

В подальшому, за результатами контрольної перевірки станцією Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці складено комерційний акт АА №010661/338 від 01.04.2016р., відповідно до якого за результатами контрольного переважування вагону №56970007 на справних 150-тонних вагонних вагах №87 (держ. повірка 01.02.2016р.) станції Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці виявилось, що при переважуванні вага: брутто складає 88750 кг., тара с бруса 20500 кг., нетто 68250 кг., що більше ваги, зазначеної у документі на 250 кг.

У комерційному відношенні навантаження у вагоні шапкоподібне, нижче рівня бортів 60-80 см. У технічному відношенні вагон справний, без дверний, люка закриті. Завідуючого вантажним подвірям за штатним розкладом немає.

На підставі ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу позивачем відповідачу нарахований штраф у розмірі 20 770, 00грн. із розрахунку: 4154,00грн. (тариф) х 5.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями встановлюється транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Статуту залізниць України (далі Статут), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 р. № 457, Статут залізниць України визначає права, обовязки і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту України Правила перевезення вантажів, які є обовязковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Як зазначено в ст. 6 Статуту, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обовязковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Правилами перевезення вантажів, а саме п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України №138 від 08.06.2011р.) (далі Правила оформлення перевізних документів), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи Маса вантажу, визначена відправником, кг та Спосіб визначення маси заповнюється вантажовідправником. Маса вантажу згідно зі ст. 37 Статуту та п.5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 р. за № 644, визначається відправником.

Відповідно до додатку 3 Правил оформлення перевізних документів визначено, що маса вантажу визначена відправником заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником. Вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом).

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесення зазначених відомостей до накладної №53072823 підтвердив електронним цифровим підписом представник відповідача ОСОБА_5

Відповідно до п. 11 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. за № 644 (далі Правила приймання вантажів до перевезення), у разі зважування вантажів на вагонних вагах відправник у разі потреби провадить дозування вантажу (довантаження або часткове вивантаження). Для цього він повинен безпосередньо біля вагонних ваг організувати дозувальний майданчик, забезпечити його необхідним інвентарем, а при відправленні масових вантажів (вугілля, руди, цементу тощо) додатковими механізмами для виконання дозувальних операцій в процесі зважування. Тобто відповідач мав можливість і зобовязаний був запобігти подібних порушень і провадити чітке зважування та вказувати у перевізних документах вірну інформацію стосовно маси вантажу.

Згідно з пунктами 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобовязаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 р. за №442, та інших нормативно - правових актів. Маса вантажів, які перевозяться навалом, насипом, наливом, визначається зважуванням на вагонних вагах. Допускається використання інших типів ваг, крім вагонних, за умови їх відповідності вимогам законодавства про метрологію.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Підставою для накладення на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст. 129 Статуту.

Статтею 24 Статуту передбачено, що вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п. 5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту.

У відповідності до статей 118, 122 Статуту штраф за неправильно зазначену масу вантажу складає пятикратний розмір провізної плати.

Відповідно до ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобовязана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Відповідно до Розяснень Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 р. в редакції від 29.09.2008 р. № 04-5/225, при застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після предявлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

За таких обставин колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає обґрунтованим висновок місцевого суду щодо правомірності вимог Позивача про стягнення з Відповідача суми штрафу за неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній.

Стосовно розгляду справи протягом одного засідання, неврахування правової позиції відповідача, викладеної у відзиві на позовну заяву та залишення без розгляду клопотання про зменшення розміру штрафу, судова колегія зазначає наступне.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 Господарського процесуального кодексу України (абз. 3 підпункту 3.12 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

При цьому слід приймати до уваги, що нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено обовязку суду переходити до розгляду справи по суті у якомусь конкретному судовому засіданні, а отже суд не позбавлений права позпочати розгляд справи по суті і у першому судовому засіданні.

В свою чергу, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, про розгляд справи № 905/2537/16 сторони були повідомлені належним чином та у передбачені процесуальним законодавством строки 31.08.2016 р., про що свідчить відмітка канцелярії суду першої інстанції на зворотньому боці ухвали про порушення провадження у справі від 31.08.2016 р.

Також, як свідчать матеріали справи, 06.09.2016 р. ПАТ Комсомольське рудоуправління отримало ухвалу про порушення провадження у справи та призначення розгляду справи на 21.09.2016 р., про що свідчить поштове повідомлення № 541. Крім того, до позовної заяви доданий опис вкладення з відміткою поштового відділення звязку про направлення на адресу відповідача копії позовної заяви та доданих до неї документів позивачем.

Вищенаведене свідчить про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

В свою чергу, твердження відповідача про неврахування його правової позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву та залишення без розгляду клопотання про зменшення розміру штрафу не знайшли свого підтвердження з огляду на відсутність в матерілах справи вищевказаного відзиву та відповідного клопотання. Також, відповідачем не надано відповідних доказів на підтвердження надсилання означених документів на адресу суду першої інстанції.

Отже, на момент вирішення місцевим господарським судом спору по суті з прийняттям оскаржуваного рішення по даній справі, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача.

Щодо посилань відповідача на невизначення способу зважування вагону у комерційному акті, останні не приймаються судом до уваги, оскільки, як зазначено вище, пунктом 22 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. № 644, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. В свою чергу, відповідно до залізничної накладної №53072823 визначено, що зважування проводилось на вагонних вагах (150 т), будь яких інших приміток накладна не містить. Одночасно, комерційним актом АА №010661/338 від 01.04.2016р. визначено спосіб зважування: на вагонних вагах №87. Відповідно до Технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) № 87 границі зважування ЗВВТ, т: найменша 2, найбільша 150т, для вагонних ваг найбільше завантаження 160 (п.7.). Тобто, в даному випадку не вбачається порушення чинного законодаства щодо правомірності способу здійснення переважування. Протилежного суду не доведено, комерційний акт відповідачем не оскаржено.

Рішення господарського суду Донецької області з урахуванням мотивів, зазначених апеляційним судом, відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та спростовані вищевикладеними висновками судової колегії.

Враховуючи наведене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Донецької області від 21.09.2016р. у справі №905/2537/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 Господарського процесуального кодексу України, тому залишає зазначене рішення без змін, а апеляційну скаргу за наведеними в ній мотивами - без задоволення.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Комсомольське рудоуправління, Донецька область, м. Маріуполь - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 21.09.2016 р. у справі № 905/2537/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Зубченко І.В.

ОСОБА_3