РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016Справа №910/17143/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО"

до Міністерства оборони України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України

про стягнення 2 248 200,00 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Музика М.В., за довіреністю;

від відповідача: Кривошея Д.А., за довіреністю;

від третьої особи: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва надійшли позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України (далі - третя особа) про стягнення 2 248 200,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.09.2016 було порушено провадження у справі № 910/17143/16, розгляд справи призначено на 12.10.2016.

03.10.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано документ на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 20.09.2016 про порушення провадження у справі № 910/17143/16.

11.10.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

12.10.2016 керівник позивача у судове засідання з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 20.09.2016 позивач виконав.

12.10.2016 представник відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 20.09.2016 відповідач не виконав.

12.10.2016 представник третьої особи у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 20.09.2016 третя особа не виконала.

Розглянувши у судовому засіданні 12.10.2016 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд у задоволенні зазначеного клопотання відмовив, у зв'язку з його необґрунтованістю.

Враховуючи не з'явлення в судове засідання представників відповідача та третьої особи, а також неподання відповідачем та третьою особою витребуваних доказів, розгляд справи було відкладено на 16.11.2016.

У судове засідання 16.11.2016 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача у судове засідання 16.11.2016 з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи у судове засідання 16.11.2016 не з'явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

30.10.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІСО» (далі - позивач, постачальник) та Міністерством оборони України в особі Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України (далі - відповідач, замовник) було укладено Договір про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України) № 286/3/15/528 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується у 2015 році поставити замовнику одяг верхній, інший, чоловічий і хлопчачий (Лот 2. Костюм (куртка і штани) літній польовий) (далі - товар), а замовник - забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни), вказані у Договорі.

Відповідно до специфікації, зазначеної в п. 1.2 Договору, позивач повинен був поставити 10 000 комплектів костюмів (куртка та штани) літніх польових загальною вартістю 7 494 000,00 грн, з урахуванням ПДВ, в строк до 20.12.2015 включно.

Пунктом 10.1 Договору визначено, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 (включно), а в частині проведених розрахунків до повного їх завершення.

25.11.2015 сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою було внесено зміни у п. 1.2 розділу І «Предмет договору» та до додатку 2 Договору (Ростовка Міністерства оборони України за Специфікацією).

28.12.2015 оголошенням № 1 пред'явлено на приймальний контроль (якості) представнику замовника 1 000 комплектів костюму (куртка і штани) літнього польового.

Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з проханням забезпечити приймання виготовленого товару за якістю. Так, листом № 654 від 06.01.2016 позивач звернувся до Начальника 1363 Головного вій ськового представництва МОУ з проханням забезпечити 12.01.2016 контроль за якістю виго товлення ряду виробів в тому числі і костюму (куртка і штани) літнього польового) згідно Дого вору в кількості 9 000 комплектів.

12.01.2016 відповідачем не було забезпечено приймальний контроль якості у зв'язку з закінченням терміну дії Договору.

Листом № 9 від 18.01.2016 позивач звернувся до Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів МОУ з проханням надати можливість виконати зо бов'язання за Договором. Відповіді отримано не було.

15.07.2016 позивач отримав від відповідача претензію № 286/6/589 від 04.02.2016, в якій нараховані штрафні санкції за затримку поставки товару в кількості 9 000 комплектів із за пізненням на 46 діб (станом на 04.02.2016). Позивач зазначив, що з 06.01.2016 замовник порушує умови Договору, у зв'язку з чим він позбавлений можливості виконати свої зобов'язання за Договором, а тому звернувся до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача про зобов'язання вчинити дії за Договором.

Ухвалою суду від 29.04.2016 за зазначеною вище позовною заявою було порушено провадження у справі № 910/7962/16.

Рішенням господарського суду міста Києва від 06.07.2016 у справі № 910/7962/16 позов задоволено повністю, зобов'язано Міністерство оборони України виконати обов'язки за Договором про поставку для державних потреб матеріально-технічних засобів речової служби (за кошти Державного бюджету України), укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСО", і забезпечити проведення приймального контролю (якості) товару та подальше приймання від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" виготовленого товару - костюмів (куртка і штани) літніх польових в кількості 9 000 комплектів вартістю 6 744 600,00 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили та є чинним.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позивач також зазначає суду про те, що 15.08.2016 відповідачем було прийнято товар - костюми (куртка і штани) літні польові в кількості 2 000 комплектів вартістю 1 498 800,00 грн, але надані позивачем документи на оплату були повернуті листом від 22.08.2016 № 286/11/5931 без реалізації у зв'язку із закінченням бюджетного року, внаслідок чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.08.2016 було порушено провадження у справі № 910/15437/16.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.10.2016 у справі № 910/15437/16 позов задоволено повністю, стягнуто з Міністерства оборони України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" заборгованість в сумі 1 498 000,00 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили та є чинним.

Крім того, 23.08.2016 відповідачем було прийнято товар - костюми (куртка і штани) літні польові в кількості 4 000 комплектів вартістю 2 997 600,00 грн, але надані позивачем документи на оплату були повернуті лисом від 31.08.2016 № 286/11/6101 без реалізації у зв'язку із закінченням бюджетного року, внаслідок чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.09.2016 за вказаним позовом було порушено провадження у справі № 910/16469/16.

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.11.2016 у справі № 910/16469/16 позов задоволено повністю, стягнуто з Міністерства оброни України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСО» суму заборгованості в розмірі 2 997 600,00 грн та судовий збір в розмірі 44 964,00 грн.

Вказане рішення господарського суду міста Києва від 07.11.2016 у справі № 910/16469/16 набрало законної сили та є чинним. Позивач у своєму позові зазначає, що відповідач 26.08.2016 прийняв товар - костюми літні польові (куртка і штани) в кількості 3 000 комплектів вартістю 2 248 200,00 грн, поставлений позивачем за Договором, проте надані позивачем документи були повернуті відповідачем листом № 286/11/6631 від 12.09.2016 без реалізації, у зв'язку із закінченням бюджетного року.

З огляду на вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за поставлений товар за Договором в розмірі 2 248 200,00 грн.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивач 26.08.2016 року здійснив поставку відповідачу товару в кількості 3 000 комплектів на суму 2 248 200,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 2 від 26.08.2016, підписаною представниками обох сторін, що також не заперечується відповідачем.

Таким чином, факт передачі товару позивачем та його прийняття відповідачем визнається судом доведеним.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунки за фактично поставлений товар проводяться протягом 30 банківських днів (за умов надходження бюджетних коштів на рахунок Міністерства оборони України за даним кодом видатків) з дати надання постачальником замовнику належним чином оформленого рахунку-фактури на поставлений товар, підписаний керівником та головним бухгалтером підприємства (якщо посада головного бухгалтера не передбачена штатним розписом, то про це зазначається у рахунку-фактурі.)

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем було надано відповідачу рахунок-фактуру № 45 на суму 2 248 200,00 грн.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зазначене кореспондується з положеннями Господарського кодексу України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Факт наявності боргу у відповідача за Договором в розмірі 2 248 200,00 грн позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований.

Заперечення відповідача, викладені у письмовому відзиві, не приймаються судом до уваги, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору.

Згідно з ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Між позивачем та відповідачем було укладено господарський договір, на підставі якого у сторін виникли господарські зобов'язання, обов'язкові до виконання.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що позивачем було порушено порядок надання документів на оплату послуг, і як наслідок відповідач не міг виконати свої грошові зобов'язання у зв'язку з закінченням бюджетного року, суд зазначає, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача і не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005 та постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2012 у справі № 15/5027/715/2011.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 2 248 200,00 грн боргу за Договором підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача, оскільки позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (03113, м. Київ, проспект Перемоги, 55/2; ідентифікаційний код: 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСО" (01023, м. Київ, вул. Червоноармійська, будинок 139, офіс 345; ідентифікаційний код: 35920687) заборгованість в розмірі 2 248 200 (два мільйони двісті сорок вісім тисяч двісті) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 33 723 (тридцять три тисячі сімсот двадцять три) грн 00 коп.

Повне рішення складено 25.11.2016.

Суддя О.В. Нечай