ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2016 р.Справа № 922/3234/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Швидкіна А.О.

при секретарі судового засідання Трофименко С.В.

розглянувши справу

за позовом фізичної особи ОСОБА_1, м. Конотоп
до Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, м. Харків
про стягнення коштів
за участю сторін:

представника відповідача - Пересади А.П., довіреність № 305-3 від 04.01.2016 р.

позивач - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач, фізична особа ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до відповідача, Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, суми середнього заробітку за весь час затримки, компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати, та моральної шкоди на загальну суму 48318,28 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що позивач працювала на Конотопському механічному заводі ХДАВП, який є відокремленим підрозділом Харківського державного авіаційного виробничого підприємства в період з 25.05.1988 р. по 31.12.2015 р. На день звільнення у підприємства перед позивачем утворилася заборгованість по заробітній платі.

Ухвалою суду від 28.09.2016 р. позовна заява була прийнята до розгляду, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 26.10.2016 р.

Ухвалою суду від 26.10.2016 р. розгляд справи був відкладений на 15.11.16 р.

15.11.2016 р., у зв'язку з відпусткою судді Швидкіна А.О., було оголошено про перенесення судового засідання на 24.11.2016 р.

Позивач у судове засідання не з'явилася, доказів виконання вимог ухвали суду від 28.09.2016 р. не надала, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково в частині заборгованості по виплаті заробітної плати в розмірі 23942,00 грн., проти визнання суми середнього заробітку за весь час затримки, компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати, та відшкодування моральної шкоди заперечувала, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Згідно з п. 3.9.2 Постанови ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарсько процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участи, якщо ухвалу, в який зазначено час та місце такого засідання, надіслана сторонам у відповідному порядку.

Судом встановлено, що ухвали суду від 28.09.2016 р. та 26.10.2016 р. були надіслані у встановленому законом порядку, в зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, згідно зі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Конотопським механічним заводом ХДАВП, який є відокремленим підрозділом Харківського державного авіаційного виробничого підприємства, в період з 25.05.1988 р. по 31.12.2015 р. та була звільнена за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію за віком, відповідно до ст. 38 КЗпП України, що підтверджується даними трудової книжки.

Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2015 р. порушено провадження у справі № 922/5397/13 про банкрутство Харківського державного авіаційного орденів Жовтневої Революції та Трудового Червоного Прапора виробничого підприємства, визнано вимоги ініціюючого кредитора в розмірі 399727,88 грн., введений мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедура розпорядження майном боржника, призначений розпорядником майна боржника арбітражний керуючий Чаговець Т.П.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Розглянувши позовну заяву в частині визнання суми боргу по заробітній платі в розмірі 23942,00 грн., суд зазначає.

Відповідно до довідки № 22 від 22.08.2016 р., виданої Конотопським механічним заводом, заборгованість підприємства по виплаті заробітної платі ОСОБА_1 за період з листопада 2014 року по грудень 2015 року становить 23942,00 грн.

Згідно зі ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що сума заборгованості по виплаті заробітної плати за період з листопада 2014 року по грудень 2015 року становить 23942,00 грн. підтверджена належними та допустимими доказами, а також визнана відповідачем, суд вважає за необхідне позов у цій частині задовольнити.

Розглянувши позовну заяву в частині визнання суми середньої заробітної плати за весь час затримки в розмірі 15017,12 грн., суд встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розглянувши відзив Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на позовну заяву в частині заперечення щодо нарахування середнього заробітку за весь час затримки, суд зазначає.

Стаття 117 КЗпП України структурно віднесена до розділу VII "Оплата праці" зазначеного КЗпП України. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов'язання, всупереч посиланням відповідача. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку (відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 14.11.2012 р. у справі № 6-139цс12), у зв'язку з чим питання стягнення середнього заробітку за час затримки може розглядатися в господарському суді та, враховуючи приписи п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", суд зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору у справах про стягнення заробітної плати, у тому числі щодо стягнення середнього заробітку за затримку.

Згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї документи, суд зазначає, що наданий позивачем розрахунок суми середньої заробітної плати за весь час затримки не відповідає вимогам діючого законодавства.

Судом встановлено, що позивач була звільна 31.12.2015 р., тобто, два календарні місяці роботи ОСОБА_1, що передують події звільнення - жовтень 2015 року (22 робочих дня) та листопад 2015 року (22 робочих дня).

Враховуючи, що середньомісячна заробітна плата позивача за два останніх місяці роботи, згідно з довідкою № 23 від 22.08.2016 р., становить 1877,14 грн. (з урахуванням утримання податку з доходів та військового збору), а загальна кількість робочих днів у жовтні та листопаді 2015 року складає - 44 дні, судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 85,32 грн. (1877,14 х 2 / 44 = 85,32 грн.).

Час затримки заробітної плати ОСОБА_1 з 01.01.2016 р. (наступний день після звільнення) по 01.09.2016 р. (кінцева дата, заявлена позивачем) за розрахунками суду складає 166 робочих днів (січень 2016 року - 19 робочих днів, лютий 2016 року - 21 робочий день, березень 2016 року - 22 робочих дня, квітень 2016 року - 21 робочий день, травень 2016 року - 19 робочих днів, червень 2016 року - 19 робочих днів, липень 2016 року - 22 робочих дня, серпень 2016 року - 22 робочих дня, 01.09.2016 р. - один робочий день).

Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що розмір середнього заробітку ОСОБА_1 за 166 робочих днів становить 14163,12 грн. (85,32 грн. х 166 робочих днів = 14163,12 грн.).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24.12.1999 р., оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку визнати частково в розмірі 14163,12 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів), в іншій частині відмовити.

Щодо вимог позивача стосовно стягнення компенсації за затримку виплати заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, в розмірі 4359,16 грн. суд зазначає.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці", компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші.

Згідно з розрахунком компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати колишньому працівнику КМЗ ОСОБА_1 № 24 від 22.08.2016 р., виданої Конотопським механічним заводом, загальна сума компенсації станом на 01.08.2016 р. становить 4359,16 грн.

Відповідно до абз. абз. 1, 2 п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Суд звертає увагу на те, що аналіз прикладу обчислення суми компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, наведеного у вищезазначеному Порядку, свідчить про те, що працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення правопорушення з невиплати всіх сум, тобто, на день фактичного розрахунку.

Розмір компенсації залежить від місяця, в якому боржником буде фактично виплачена заборгованість.

Оскільки на даний час неможливо встановити місяць, в якому буде здійснений розрахунок з позивачем, зазначені вимоги є такими, що заявлені передчасно.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо компенсації втрати частини заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, в розмірі 4359,16 грн. залишити без розгляду.

Розглянувши позовну заяву в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Кодексу законів про працю України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розглянувши відзив Харківського державного авіаційного виробничого підприємства на позовну заяву в частині спливу строку позовної давності щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 р., до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк позовної давності (ст. 233 КЗпП).

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 22.02.2012 р. № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012, для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору про відшкодування завданої моральної шкоди за затримку заробітної плати при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Така позиція Конституційного Суду України дає підстави стверджувати, що звільнений працівник має право звернутися до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої невиплатою належних йому сум при звільненні, протягом трьох місяців після фактичного розрахунку роботодавцем чи уповноваженим ним органом.

Враховуючи відсутність факту проведення розрахунку з позивачем, судом встановлено, що сплив, як і перебіг, тримісячного строку не відбувся.

Згідно з абз. 1 п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4, відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Ухвалою суду від 28.09.2016 р. позивача було зобов'язано надати правове та документальне обґрунтування заявленої моральної шкоди, проте, ОСОБА_1 вимоги ухвали суду не виконала.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в доход бюджету судовий збір у розмірі 1086,69 грн., у зв'язку з тим, що з його вини спір доведено до суду.

Керуючись ст. ст. 94, 115 КЗпП України, ст. ст. 12, 82-85 ГПК України -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) заборгованість по виплаті заробітної плати за період з листопада 2014 року по грудень 2015 року в розмірі 23942,00 грн., суму середнього заробітку за весь час затримки в розмірі 14163,12 грн. (без утримання податків й інших обов'язкових платежів).

3. Стягнути з Харківського державного авіаційного виробничого підприємства (61023, м. Харків, вул. Сумська, 134, код 14308894) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1086,69 грн. судового збору.

4. Позовні вимоги щодо компенсації за затримку виплати заробітної плати, у зв'язку з порушенням строків її виплати, в розмірі 4359,16 грн. та відшкодування моральної шкоди на суму 5000,00 грн. залишити без розгляду.

5. В решті позову відмовити.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.11.2016 р.

Суддя Швидкін А.О.