ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016р. Справа№ 914/2576/16

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Лорелея»
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Білдерпоінт»
про:стягнення 48296 грн. 49 коп. (з яких: 13959,39 грн. - основний борг; 16531,26 грн. пеня; 16646,00 грн. інфляційні; 1159,84 грн. 3% річних)

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Струк Н. Р.

Представники:

Позивача:ОСОБА_1 представник (довіреність від 30.10.2016 р.)
Відповідача:не зявився

05.10.2016 р. на розгляд господарського суду Львівської області за вх. № 2771 поступила позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Лорелея» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Білдерпоінт» про стягнення 14798 грн. 89 коп. (з яких: 13959,39 грн. основний борг; 839,50 грн. - пеня).

Ухвалою суду від 07.10.2016р. порушено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 01.11.2016р.

31.10.2016 р. до суду за вх. № 43232/16 від відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 01.11.2016 р. розгляд справи відкладено на 29.11.2016 р.

Позивач вимоги суду виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

29.11.2016 р. до суду за вх. № 47945/16 від представника позивача поступила заява про уточнення до позовної заяви (збільшення розміру позовних вимог). У зазначеній заяві позивач просить стягнути з відповідача 48296 грн. 49 коп. (з яких: 13959,39 грн. - основний борг; 16531,26 грн. пеня; 16646,00 грн. інфляційні; 1159,84 грн. 3% річних).

Представник позивача позов підтримав повністю, просив суд задоволити позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог з підстав, наведених у заявах та поясненнях.

Відповідач вимоги суду не виконав, відзив на позовну заяву не представив, проти позову не заперечив, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (долучено до матеріалів справи), причин неявки представника в судове засідання не повідомив.

Згідно з підпунктом 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 р. № 18 (із змінами та доповненнями), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що позивачем надано достатньо матеріалів для розгляду справи по суті, відповідач відзив на позов не подав, проти позову не заперечив, не забезпечив явку свого повноважного представника в судове засідання, не представив доказів сплати заборгованості, не скористався наданим йому правом на участь у судовому процесі, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи, відповідно до ст. 75 ГПК України, у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, подані до суду, заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

15.11.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Білдерпоінт» (Замовник, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лорелея» (Підрядник, позивач у справі) укладено договір надання послуг автотранспортом, будівельною технікою та механізмами № 2013/11/4 (надалі Договір, оригінал оглянуто в судовому засіданні, копію долучено до матеріалів справи), згідно умов якого, підрядник зобовязується надавати технічно справні, відповідно до всіх санітарних потреб, належно обладнані і з усіма необхідними для перевезення і роботи документами автотранспортні засоби, будівельну техніку і механізми (п. 2.1, 2.1.1).

Згідно з п. 2.2 та п. 2.2.1 Договору, Замовник зобовязується своєчасно вносити плату за надані послуги. Своєчасно, не пізніше 16 годин надавати Підряднику заявку-замовлення на подання автотранспортних засобів, будівельної техніки і механізмів.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що розрахунки за договором проводяться Замовником платіжним дорученням на розрахунковий рахунок Підрядника протягом пяти банківських днів з дня підписання виконаних робіт, на основі, погодженої сторонами договірної ціни за роботу 1 машино-години та кількості фактично відпрацьованих машино-годин замовленого автотранспорту, будівельної техніки і механізмів. Договірна ціна розроблена на основі ДБН Д.1. 1-1-2000 «Правил визначення вартості будівництва, ДБН Д.2. 7-2000 «Ресурсні кошторисні норми експлуатації будівельних машин та механізмів».

Відповідно до п. 4.1. та п. 4.1.1 Договору, при прострочені оплати виконаних робіт Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,5% за кожен день протермінування, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від несплаченої суми. Нарахування штрафних санкцій здійснюється до дня повного розрахунку з Підрядником.

На виконання умов договору Підрядником послуги Замовнику надавались своєчасно, що підтверджується актом надання послуг від 31.10.2014р. № 31-10, підписаним та скріпленим відтисками печаток сторін.

Замовником після підписання акту надання послуг від 31.10.2014р. № 31-10, на виконання умов Договору на користь Підрядника здійснено часткову оплату на суму 31760,43грн., а саме: жовтень 2014 р. на суму 16760,43 грн.; травень 2015 р. на суму 10000,00 грн.; жовтень 2015 р. на суму 5000,00 грн.

Сума недоплати становить 13959,39 грн.

У звязку з неналежним виконанням Замовником умов договору щодо оплати за надані послуги, 10.02.2016 р. Підрядником скеровано на адресу Замовника вимогу № 03-02 з проханням погасити наявну заборгованість протягом семи днів, яка Замовником залишена без відповіді.

Отже, судом встановлено, що Підрядником належно виконано умови Договору надання послуг від 15.11.2013 № 2013/11/4, щодо оплати за послуги, отримані згідно акту надання послуг від 21.10.2014 р. № 31-10, підписаним та скріпленим відтисками печаток сторін, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 13959,39 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано Відповідачем, Замовником прийнято надані послуги без зауважень, претензій щодо наданих послуг у строки та технічного стану автотранспорту, будівельної техніки і механізмів, встановлені Договором, заявлено не було. Проте, Замовник не здійснив оплату за виконані роботи у передбаченому Договором порядку.

За неналежне виконання умов Договору, позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 839,50 грн.

У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача 13959,39 грн. основного боргу та 839,50 грн. пені.

Частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі, зокрема, збільшити розмір позовних вимог.

Скориставшись наданим йому правом, 29.11.2016 р. позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно з якою просить стягнути з відповідача 13959,39 грн. основного боргу, 16531,26 грн. пені, 16646,00 грн. інфляційних, 1159,84 грн. 3% річних.

У зв'язку з поступленням заяви про збільшення позовних вимог, спір вирішується з урахуванням нової ціни позову.

Станом на час розгляду справи, відповідач проти позову не заперечив, доказів погашення заборгованості не представив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приписами ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши подані позивачем розрахунки, підстави та правильність нарахування інфляційних та 3% річних, суд зазначає, що такі розрахунки є правильними, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1159,84 грн. 3% річних та 16646,00 грн. інфляційних підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Договором надання послуг від 15.11.2013 р. № 2013/11/4 передбачено забезпечення виконання зобовязання Замовника щодо оплати за виконані роботи у вигляді пені у розмірі 0,5% за кожен день протермінування, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від несплаченої суми (п. 4.1.1. Договору).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР (із наступними змінами та доповненнями), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 р. № 543/96-ВР (із наступними змінами та доповненнями), розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 4.1.1 Договору, при прострочені оплати виконаних робіт Замовник сплачує Підряднику пеню в розмірі 0,5% за кожен день протермінування, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, від несплаченої суми.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У пункті 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (із змінами та доповненнями) розяснено, що до пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Пунктом 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» (із змінами та доповненнями) передбачено, щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Приписами п. 4.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» (із змінами та доповненнями) встановлено, якщо відповідно до чинного законодавства або договору неустойка (пеня) підлягає стягненню за кожний день прострочення виконання зобов'язання, позовну давність необхідно обчислювати щодо кожного дня окремо за попередній рік до дня подання позову, якщо інший період не встановлено законом або угодою сторін. При цьому, однак, слід мати на увазі положення частини шостої статті 232 ГК України, за якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Даний шестимісячний строк не є позовною давністю, а визначає максимальний період часу, за який може бути нараховано штрафні санкції (якщо інший такий період не встановлено законом або договором). Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за угодою сторін, тому, зокрема, умови договору, за якими сторони встановили, що така давність обчислюється не з моменту прострочення платежу, а з іншої дати, що визначається шляхом зворотного відрахування шести місяців від дати пред'явлення вимоги, суперечать вимогам закону і не застосовуються судом.

Таким чином, суд розяснює позивачу, що нарахування пені, згідно з ст. 232 ГК України, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки позивачем проведено нарахування пені з 07.11.2014 р. по 29.11.2016р., що перевищує шестимісячний строк, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 16531,26 грн.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Лорелея» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Білдерпоінт» про стягнення 48296 грн. 49 коп. (з яких: 13959,39 грн. - основний борг; 16531,26 грн. пеня; 16646,00 грн. інфляційні; 1159,84 грн. 3% річних) обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині стягнення 31765 грн. 23 коп. (з яких: 13959,39 грн. основний борг; 1159,84 грн. 3% річних; 16646,00 грн. інфляційні). У задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 16531,26 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 526, 546, 549, 612, 625, 627, 629, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 173, 174, 193, 230, 232 ГК України, ст. ст. 43, 45, 22, 33, 34, 43, 44, 48, 49, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лорелея» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Білдерпоінт» про стягнення 48296 грн. 49 коп. (з яких: 13959,39 грн. - основний борг; 16531,26 грн. пеня; 16646,00 грн. інфляційні; 1159,84 грн. 3% річних) задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Білдерпоінт» (АДРЕСА_1, 79066; ідентифікаційний код 35943421) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лорелея» (АДРЕСА_2, 79049; ідентифікаційний код 23884527) 31765 грн. 23 коп. (з яких: 13959,39 грн. основний борг; 1159,84 грн. 3% річних; 16646,00 грн. інфляційні) та 1378 грн. 00 коп. судового збору.

3. В задоволенні позову в частині стягнення 16531 грн. 26 коп. пені - відмовити.

4. Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 01 грудня 2016 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Цікало А.І.