РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016Справа №910/20431/16

За позовом Малого приватного підприємства фірма «Ерідон»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології»

про стягнення 1 193 878,34 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Черніговцев О.О. - по дов. № 04/01-105 від 04.01.2016

від відповідача Хільчук О.П. - по дов. № б/н від 15.02.2016

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Малого приватного підприємства фірма «Ерідон» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» 1 193 878,34 грн., з яких: 898 485,76 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 295 392,58 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань щодо своєчасної оплати поставленого товару.

Одночасно з позовною заявою позивачем до відділу діловодства суду подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах суми 1 211 786,52 грн. (1 193 878,34 грн. боргу та 17 908,18 грн. судового збору), що належать відповідачу та обліковуються на рахунках у банках, зазначених позивачем в заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2016 порушено провадження у справі № 910/20431/16 та призначено справу до розгляду на 22.11.2016.

Відповідачем 22.11.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із зайнятістю представника відповідача в іншому судовому процесі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/20431/16 від 22.11.2016, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача та невиконанням відповідачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 10.11.2016, розгляд справи був відкладений на 29.11.2016.

Позивачем 23.11.2016 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення щодо заявлених позовних вимог.

Відповідачем в судовому засіданні 29.11.2016 заявлено усне клопотання про здійснення фіксації судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Позивачем в судовому засіданні 29.11.2016 підтримано раніше подану ним заяву про забезпечення позову.

Відповідач в судовому засіданні 29.11.2016 проти задоволення заяви позивача про забезпечення позову заперечував.

Судом розглянуто в судовому засіданні 29.11.2016 заяву позивача про забезпечення позову та відмовлено в її задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Статтею 67 Господарського процесуального кодексу України визначено заходи забезпечення позову, зокрема позов забезпечується шляхом заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Заявником не наведено та не надано достатньо обґрунтованих даних про існування обставин, що призведуть до неможливості чи утруднення виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні 29.11.2016 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 01.12.2016.

Позивачем 01.12.2016 до відділу діловодства суду подано додаткові пояснення до позову.

Відповідачем 01.12.2016 до відділу діловодства суду подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення спору у справі № 910/32452/15 за позовом Малого приватного підприємства фірма «Ерідон» до Приватного підприємства «Твоя Земля», Товариства з обмеженою відповідальністю «Деас Трейд», Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги (цесії).

Позивач в судовому засіданні 01.12.2016 проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі заперечував.

Судом розглянуто в судовому засіданні 01.12.2016 клопотання відповідача про зупинення провадження у справі та відмовлено в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення суду, який розглядає іншу справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Дані обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи та не можуть бути встановлені господарським судом самостійно. При цьому відповідач у поданому клопотанні не наводить обставин, які можуть бути встановлені у іншій справі, яка розглядається у Господарському суді міста Києва та які самостійно не можуть бути встановлені Господарським судом у справі 910/20432/16.

Враховуючи матеріали справи, мотиви клопотання та положення ст.ст. 32-34, 79 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав та доцільності для його задоволення, з огляду на те, що розгляд справи № 910/20432/16 не є обставиною, яка свідчить про неможливість розгляду даної справи.

В судовому засіданні 01.12.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2016 у справі № 910/28425/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.07.2016, встановлено наступне

У лютому 2015 року Мале приватне підприємство фірма «Ерідон» поставило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» отримало товар - Семафор 20%, т.к.с. (5л) в кількості 5385 літрів. Поставка товару мала місце за наступними накладними:

- за видатковою накладною № 3787 від 18.02.2014 на суму 2 149 848,00 грн. та товарно-транспортною накладною ЕР-025391 від 18.02.2015. 24.02.2015 сторони здійснили дооцінку поставленого 18.02.2015 товару на суму 223 776,00 грн. Таким чином, вартість поставленого 18.02.2015 товару склала 2 373 624,00 грн. (2 149 848,00+223 776,00). Товар було отримано представником відповідача, який діяв на підставі довіреності на отримання матеріальних цінностей № 104 від 18.02.2015;

- за видатковою накладною № 5804 від 27.02.2015 на суму 2 589 408,00 грн. та товарно-транспортною накладної ЕР-025882 від 27.02.2015. Товар було отримано представником відповідача, який діяв на підставі довіреності на отримання матеріальних цінностей № 118 від 27.02.2015;

- за видатковою накладною № 6095 від 02.03.2015 на суму 7 980 611,40 грн. та товарно-транспортною накладною ЕР-025951 від 02.03.2015. Товар було отримано представником відповідача, який діяв на підставі довіреності на отримання матеріальних цінностей № 118 від 27.02.2015.

Відповідач сплатив за товар 3 282 506,21 грн. (платіжні доручення № 98 від 24.02.2015 на суму 2 373 624,00 грн. та № 131 від 27.02.2015 на суму 908 882,21 грн.

Факт наявності зобов'язання з поставки товару на суму 9 661 137,19 грн. у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2016 у справі № 910/28425/15 задоволено позовні вимоги Малого приватного підприємства фірма «Ерідон» та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» 9 661 137,19 грн. боргу, 195 754,63 грн. - 3% річних, 2 918 843,38 грн. інфляційних втрат, 182 700,00 грн. судового збору. В рішенні зазначено, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних здійснено з моменту постачання і до 02.11.2015.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, яких беруть участь ті самі особи або особа, що якої встановлено ці обставини.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач досі рішення суду не виконав, в зв'язку з чим за несвоєчасне виконання зобов'язань позивачем нараховані у період з 02.11.2015 по 07.11.2016 збитки від зміни індексу інфляції в розмірі 898 485,76 грн. та 3% річних в сумі 295 392,58 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

03.08.2016 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016 у справі № 910/28425/15 був виданий відповідний наказ.

09.08.2016 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП № 51890592 про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/28425/16 від 03.08.2016.

З інформації з Єдиного державного реєстр виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження ВП № 51890592 не закінчено та рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2016 у справі № 910/28425/15 відповідачем не виконано.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач досі оплату за товар повністю не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті поставленого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 898 485,76 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 295 392,58 грн. - 3% річних за період з 02.11.2015 по 07.11.2016.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 898 485,76 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 295 392,58 грн. - 3% річних (за обґрунтованими розрахунками).

З приводу посилання відповідача про припинення зобов'язань перед Малим приватним підприємством фірмою «Ерідон» внаслідок вчинення відповідачем заяви про зарахування зустрічних вимог № 01/713 від 25.11.2016 слід зазначити наступне

Як вбачається з заяви про зарахування зустрічних вимог № 01/713 від 25.11.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» отримало право вимоги до Малого приватного підприємства фірма «Ерідон» в сумі 9 661 137,16 грн. у зв'язку з укладенням 30.01.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» та Приватним підприємством «Твоя Земля» договору про відступлення права вимоги (цесії) № 30/01/2015-2, відповідно до умов кого ПП «Твоя Земля» відступило на користь ТОВ «Аграрні системні технології» своє право вимог до МПП фірми «Ерідон», що виникло на підставі договору поставки № Д19012015/01 від 19.01.2015, укладеного між МПП фірма «Ерідон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Деас Трейд» та належало ПП «Твоя Земля» на підставі договору відступлення права вимоги (цесії) № 23/01/2015-2 від 23.01.2015.

Як вбачається з матеріалів справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Деас Трейд» зверталось до Господарського суду Київської області з позовними вимогами до Малого приватного підприємства фірми «Ерідон» про стягнення 39 940 000 грн. боргу за поставлений згідно договору поставки № Д04122014/02 від 04.12.2014 та договору поставки № Д19012015/01 від 19.01.2015 товар.

Рішенням Господарського суду Київської області від 25.09.2015 у справі № 911/3388/16, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.07.2016, провадження у справі в частині стягнення 0,11 грн. боргу припинено; у задоволенні решти позову відмовлено.

Даними рішеннями встановлено, що Мале приватне підприємство фірма «Ерідон» не має жодних боргових зобов'язань за договором поставки № Д04122014/02 від 04.12.2014 та договором поставки № Д19012015/01 від 19.01.2015, оскільки здійснило розрахунки за цими договорами на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деас Трейд».

Таким чином, в силу відсутності заборгованості Малого приватного підприємства фірми «Ерідон» за договором поставки № Д19012015/01 від 19.01.2015, будь-яке відступлення права вимоги за цим договором є не можливим.

Згідно з п. 9 інформаційного листа № 01-06/1837/15 від 20.10.2015 «Про доповнення інформаційного листа ВГСУ від 15.03.2011 N 01-06/249 «Про постанови ВСУ, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів» зі змісту статей 512, 514 ЦК України випливає, що законодавець передбачив право відступлення тільки дійсної вимоги, яка існувала на момент переходу відступлених прав. При цьому, якщо на момент переходу права вимоги зобов'язання виконано, угода про заміну кредитора у зобов'язанні не породжує жодних прав та обов'язків (постанова ВСУ від 01.04.2015 у справі № 911/2445/14);

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» не має права проводити зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки не отримало будь-якого права вимоги до Малого приватного підприємства фірми «Ерідон» за договором поставки № Д19012015/01 від 19.01.2015, у зв'язку із відсутністю заборгованості за цим договором.

Крім того, відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання зарахуванням можливе лише за умов однорідності зустрічних вимог сторін.

Відповідно до п. 1.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» вимоги про сплату пені та передбачених частиною другою статті 625 ЦК України інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошових зобов'язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основним зобов'язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов'язань, й відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку статті 601 ЦК України.

Проте, предметом спору у даній справі є стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахування яких передбачене ст. 625 Цивільним кодексом України, а вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології», за твердженням останнього, стосуються оплати заборгованості за товар згідно договору поставки № Д19012015/01 від 19.01.2015. Тобто, такі вимоги не є однорідними, оскільки правова природа їх виникнення є різною.

Отже, твердження Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» про припинення зобов'язань перед Малим приватним підприємством фірмою «Ерідон» з оплати 898 485,76 грн. інфляційних втрат та 295 392,58 грн. - 3% річних, шляхом проведення зарахування зустрічних однорідних вимог є безпідставними.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Малого приватного підприємства фірма «Ерідон» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрні системні технології» (01133, м. Київ, вул. Є.Коновальця, 36-Б, Літера А2, ) на користь Малого приватного підприємства фірма «Ерідон» (08143, Київська область, с. Княжичі, вул. Леніна, 46, ) 898 485 (вісімсот дев'яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят п'ять) грн. 76 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 295 392 (двісті дев'яносто п'ять тисяч триста дев'яносто дві) грн. 58 коп. - 3% річних, 17 908 (сімнадцять тисяч дев'ятсот вісім) грн. 18 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 05.12.2016.

СуддяВ.В.Сівакова