ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.11.2016 р. Справа № 914/2588/16

За позовом:Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю «КМК-Сервіс», Львівська обл., м. Дрогобич;
про:визнання додаткової угоди №1 до договору поставки №ЦЗВ-03-01716-0 від 03.06.2016р. укладеною
Суддя Крупник Р.В. Секретар Цяпка О.І.
Представники сторін:
від позивача: від відповідача:не зявився; ОСОБА_1 представник (довіреність №01/17 від 17.10.2016р.).

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

05.10.2016 року на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (надалі Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КМК-Сервіс» (надалі Відповідач) про визнання додаткової угоди №1 до договору поставки №ЦЗВ-03-01716-0 від 03.06.2016р. укладеною.

Ухвалою суду від 06.10.2016р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 20.10.2016р. В судовому засіданні 20.10.2016р. було оголошено перерву до 31.10.2016р. Ухвалою від 31.10.2016р. суд відклав розгляд справи на 24.11.2016р.

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. 24.11.2016р. на адресу суду від позивача надійшла заява про відмову від позову з додатками.

Представник відповідача в судове засідання зявився, просив у задоволенні позову відмовити. Проти заяви позивача про відмову від позову не заперечив.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму ВГС України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи зазначене, суд прийшов до висновку, що неявка належним чином повідомленого позивача не перешкоджає вирішенню справи, оскільки, дослідивши наявні матеріали справи, суд визнав їх достатніми для того, щоб розглянути спір за цими матеріалами.

Заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд

ВСТАНОВИВ:

03.06.2016р. між позивачем (покупцем) та відповідачем (постачальником) укладено Договір поставки №ЦЗВ-03-01716-01 (надалі Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобовязується поставити та передати у власність, а замовник прийняти та оплатити продукцію, найменування, марка й кількість якої вказується в специфікації, яка є невідємною частиною договору, на умовах, що викладені у цьому договорі.

Згідно п. 5.2. Договору, поставка продукції проводиться партіями протягом терміну дії договору, тільки після письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на поставку товару та є підтвердженням готовності замовника до прийому продукції.

Як зазначає у позовній заяві позивач, на виконання умов п. 5.2. Договору ним були направлені на адресу відповідача рознарядки на відвантаження продукції №ЦЗВ-20/2633 від 07.06.2016р. на відвантаження партії запасних частин до вантажних вагонів протягом червня 2016 року в кількості 106 шт. на суму 226416,00 грн. з ПДВ, яка виконана постачальником не була; №ЦЗВ-20/3016 від 22.06.2016р. на відвантаження партії запасних частин вантажних вагонів протягом червня-липня поточного року в кількості 4000,00 грн. на суму 8544000,00 грн. з ПДВ, виконана постачальником не була; №ЦЗВ-20/3090 від 30.06.2016р. відкоригована рознарядка на відвантаження партії запасних частин до вантажних вагонів протягом червня-липня 2016 року в кількості 90 шт. на суму 192240,00 грн. з ПДВ, в кількості 16 шт. на суму 34176,00 грн. з ПДВ на суму 226416,00 грн. з ПДВ, сума недопоставленої продукції склала 34176,00 грн. з ПДВ. У звязку з невиконанням відповідачем умов договору, позивач звертався до останнього з претензією сплатити штрафні санкції, проте така залишена без задоволення.

З метою дотримання порядку розірвання Договору, позивач звернувся до відповідача з повідомленням про одностороннє розірвання Договору, направивши підписання ТОВ «КМК-Сервіс» відповідний лист.

17.08.2016р. відповідачу було скеровано для підписання у двох примірниках Додаткову угоду №1 до Договору поставки №ЦЗВ-03-01716-01 від 03.06.2016р. про розірвання договору.

Оскільки відповідач ні на лист, ні на додаткові угоди не відреагував, позивач в порядку ст. 188, ГК України, ст. 651 ЦК України просить визнати укладеною Додаткову угоду №1 до Договору поставки №ЦЗВ-03-01716-01 від 03.06.2016р. в запропонованій в прохальній часині позовної заяви редакції.

Приписами ч. 4 ст. 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, відмовитись від позову.

Статтею 78 ГПК України визначено, що позивач до прийняття рішення у справі має право відмовитись від позову, про що зазначає в адресованій господарському суду письмовій заяві.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Так, ч. 2 ст. 80 ГПК України встановлено, що у випадку припинення провадження у справі, згідно з ч. 2 ст. 80 ГПК України, повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Суд, розглянувши заяву позивача про відмову від позову підписану в.о. начальника філії «ЦЗВ» ОСОБА_2, заступником начальника «ЦЗВ» ОСОБА_3, перевіривши їх повноваження на таку відмову, врахувавши, що їх процесуальні дії не суперечать закону та не порушують права та охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає відмову від позову та вважає, що провадження у даній справі підлягає припиненню.

Як зазначив Пленум ВГС України в п. 5.1. Постанови від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, оскільки позивач відмовився від позову, витрати по сплаті судового збору у даній справі в розмірі 1378,00 грн. покладаються на нього.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 22, 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за позовом ПАТ «Українська залізниця» в особі філії «Центр забезпечення виробництва» ПАТ «Українська залізниця» до ТОВ «КМК-Сервіс» про визнання додаткової угоди №1 до договору поставки №ЦЗВ-03-01716-0 від 03.06.2016р. укладеною припинити.

Суддя Крупник Р.В.