ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.12.2016 Справа № 904/10248/16
За позовом ПІВДЕННО-СХІДНОГО РЕГІОНАЛЬНОГО ЦЕНТРУ СТРАХОВОГО ФОНДУ ДОКУМЕНТАЦІЇ, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ім. Дзержинського", м. Ка'мянське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов.№ б/н від 04.04.16

від відповідача: ОСОБА_2 - представник за дов. № 14 від 29.01.16

СУТЬ СПОРУ:

Південно-східний регіональний центр страхового фонду документації звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" про стягнення заборгованості у розмірі 274511, 27 грн., трьох відсотків річних у сумі 10066, 05 грн. та втрат від інфляції у сумі 36919, 12 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором № 10/15 про надання послуг з підготовки технічної документації та виготовлення документів страхового фонду документації від 07.08.2015 в частині повної та своєчасної оплати отриманих послуг.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 05.12.2016.

05.12.2016 через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він підтвердив існування боргу перед відповідачем у розмірі 274511, 27 грн. та надав контррозрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат з 03.05.2016 по 18.10.2016.

У судовому засіданні 05.12.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.08.2015 між Південно-східним регіональним центром страхового фонду документації (далі - позивач, виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (далі - відповідач, замовник) було укладено договір про надання послуг з підготовки технічної документації та виготовлення документів страхового фонду документації (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, замовник доручає, а виконавець зобов'язується надати послуги з підготовки технічної документації до виготовлення документів страхового фонду згідно з вимогами нормативних документів системи страхового фонду документації та виготовлення комплектувальних документів, а саме: відомості комплекту проектної документації для будівництва та актів про відповідність комплектів проектної документації для будівництва вимогами мікрофільмування.

Загальна вартість послуг по договору згідно з Протоколом узгодження договірної ціни (додаток 2 до договору) складає: 574511, 27 грн. (п. 4 договору).

Згідно з п. 5 договору, замовник здійснює попередню оплату за надані послуги в обсязі 100 % загальної вартості послуг на підставі рахунку виконавця. Попередня оплата надається не пізніше 14 календарних днів після підписання сторонами даного договору.

Пунктом 8 договору встановлено, що по завершенні надання послуг, вказаних в п. 1 цього договору, виконавець надає замовнику для підписання акт приймання-здавання наданих послуг, замовник протягом 10 календарних днів з дня одержання акта приймання-здавання наданих послуг або мотивовану відмову приймати надані послуги.

12.08.2015 позивач виставив відповідачеві рахунок № 48 від 12.08.2015 на оплату вартості послуг за договором у розмірі 274511, 27 грн. (арк. с. 16-17).

На виконання умов договору, позивач надав відповідачеві послуги на загальну суму 274511, 27 грн., що підтверджується актом приймання-здавання наданих послуг від 25.04.2016 № 19, підписаним обома сторонами (арк. с. 12-13).

Відповідач вартість наданих послуг не сплатив, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у сумі у розмірі 274511, 27 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 903 ЦК України).

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання послуг та не надано доказів їх оплати на суму 274511, 27 грн., а відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню в розмірі 274511, 27 грн.

За порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання позивачем нараховано три відсотки річних за період з 22.08.2015 по 10.11.2016 у розмірі 10066, 05 грн. та інфляційні втрати за період вересень 2015 - жовтень 2016 у сумі 36919, 12 грн.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобовязань на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з рахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов'язання виникають нові додаткові зобов'язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов'язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов'язань.

Відповідно до п. 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14 (далі Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 14) індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Дослідивши розрахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат, доданий позивачем до позовної заяви, суд зазначає наступне.

Умовами пункту 5 договору, передбачено 100% передплату загальної вартості послуг.

Відповідачем сума передплати у сумі 274511, 27 грн. здійснено не було.

Відповідно до ст. 193 ГК України, зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, не зважаючи на не здійснену відповідачем передплату, фактично було виконано послуг за договором, що підтверджується актом приймання-здавання наданих послуг від 25.04.2016 № 19, підписаним сторонами.

Таким чином, враховуючи положення статті 625 ЦК України та умови спірного договору, прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 274511, 27 грн. з оплати наданих послуг, у відповідача виникло з 26.04.2016, а саме з наступного дня після фактичного прийняття наданих послуг.

Зобов'язання відповідача здійснити передплату не є грошовим зобов'язанням у розумінні вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, у зв'язку з чим суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на нездійснену відповідачем передплату у розмірі 274511, 27 грн. за період з 22.08.2015 по 25.04.2016.

Відповідно до ст. 55 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи вищевикладене, суд, здійснивши перерахунок трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 26.04.2016 по 10.11.2016, задовольняє дані вимоги частково, а саме три відсотки річних у сумі 4477, 68 грн. та інфляційні в трати у розмірі 11330, 92 грн.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо того, що строк прострочення виконання зобов'язання по сплаті наданих послуг на суму 274511, 27 грн., відповідно до ст. 530 ЦК України, настав лише 03.05.2016, тобто після отримання останнім рахунку № 25 від 25.04.2016. Оскільки позивачем було виставлено відповідачеві рахунок від 12.08.2015 № 48 для здійснення передплати на суму 274511, 27 грн., відповідно до п. 5 договору. Отже, підписавши акт про надані послуги, відповідач мав оплатити їх. Однак, він цього не зробив.

Також, у відзиві на позовну заяву позивач просить суд розстрочити виконання рішення суду строком на p місяців шляхом сплати боргу щомісячно рівними частинами.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При розгляді заяви відповідача про розстрочку виконання рішення, судом враховано правові позиції, що викладені в постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9 (далі - Постанова Пленуму Вищого господарського суду України № 9). Так, у пункті 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 зазначено, що розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Беручи до уваги заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду, у зв'язку із складним фінансовим становищем, нестабільністю світового ринку чорних металів, зменшенням ціни на металопродукцію, втратою господарських зв'язків з постачальниками сировини та матеріалів з причин проведення бойових дій на території Донецької та Луганської областей, збитковістю підприємства у 2015 році, що склала 1 млрд. 389 млн. 476 тис. грн., за підсумками 9 місяців 2016 року сума збитків склала 4104237 тис. грн., крім того, за інформацією Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську, сума невідшкодованого державою сум з податку на додану вартість складає НОМЕР_1, 55 грн. (арк. с. 42-51), господарський суд частково задовольняє заяву відповідача про розстрочку виконання рішення суду, та розстрочує його виконання на 2 місяці, шляхом сплати боргу щомісяця рівними частинами за наступним графіком: до 31 грудня 2016 року - 147337, 34 грн.; до 31 січня 2017 року - 147337, 34 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 4354, 80 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського" (51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Кірова, буд. 18Б; ідентифікаційний код 05393043) на користь Південно-східного регіонального центру страхового фонду документації (49049, м. Дніпро, пров. Добровольців, 17; ідентифікаційний код 26459664) основний борг у розмірі 274511, 27 грн., три відсотки річних 4477, 68 грн., інфляційні втрати у сумі 11330, 92 грн. та 4354, 80 грн. витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Розстрочити виконання рішення суду на 2 місяці шляхом сплати боргу щомісяця рівними частинами за наступним графіком:

- до 31 грудня 2016 року - 147337, 34 грн.;

- до 31 січня 2017 року - 147337, 34 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 07.12.2016

Суддя ОСОБА_3