РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016Справа №910/18331/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АрДал-Холдінг»

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фок-Парі»

про солідарне стягнення 17611897,81 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Матійко Д.В., за довіреністю;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «АрДал-Холдінг» (далі - відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фок-Парі» (далі - відповідач-2) про стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 648979,54 доларів США та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 685700,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачами умов Генерального кредитного договору №18/06/01-К від 03.04.2006 та Договору поруки від 05.01.2009.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 порушено провадження у справі №910/18331/16, розгляд справи призначено на 07.11.2016.

07.11.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва представником позивача подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

У судове засідання 07.11.2016 представник позивача з'явився, представники відповідачів не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 розгляд справи відкладено до 28.11.2016.

У судовому засіданні 28.11.2016 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання 28.11.2016 не з'явилися повторно, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників відповідачів не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 28.11.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.04.2006 між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Форум») (далі - позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АрДал-Холдінг» (далі - відповідач, позичальник) було укладено Генеральний кредитний договір №18/06/01-К (надалі - кредитний договір), відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» зобов'язалося надати Товариству з обмеженою відповідальністю «АрДал-Холдінг» кредитні кошти у формі кредиту та/або кредитної лінії в розмірі, що не перевищує максимальний ліміт кредитування, який на момент укладення Кредитного договору складав 950000,00 дол. США, або еквівалент в гривні, з кінцевим терміном повернення 02.04.2009 та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14% річних в доларах США та 20% річних в гривні.

Сторонами було укладено додаткові договори №1 від 03.04.2006, №3 від 11.09.2006, №4 від 02.04.2007 до кредитного договору, на підставі яких позивач надав відповідачу-1 кредитні кошти у формі кредитної лінії, що не відновлюється, в межах максимального ліміту заборгованості в розмірі 950000,00 доларів США, зі строком користування по 01.04.2008 та оплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14% річних.

19.07.2007 між сторонами укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, якою було встановлено максимальний ліміт кредитування за генеральним кредитним договором на рівні 1860000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 22.04.2008.

В подальшому сторонами вносились зміни до кредитного договору, шляхом укладення додаткових угод №5 від 22.04.2008, №6 від 05.01.2009, №7 від 03.03.2009, №8 від 02.06.2009, №9 від 24.12.2009, в результаті чого змінювався (зменшувався) максимальний ліміт кредитування, змінювалась дата повернення максимального ліміту кредитування, а також змінювався розмір процентної ставки за користування кредитними коштами.

Додатковими угодами №9 від 24.12.2009 та №10 від 24.12.2009 ліміт кредитної лінії, що не відновлюється, в межах максимального ліміту заборгованості відповідно до кредитного договору було встановлено в розмірі 1095000,00 дол. США, строк користування кредитними коштами по 23.12.2010 з графіком зниження ліміту заборгованості: щомісячно, рівними частинами в сумі не менше 5000,00 доларів США з погашенням залишку кредиту в кінці строку кредитування, та оплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 17 процентів річних.

02.02.2011 між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду №10 до кредитного договору, за якою встановлено максимальний ліміт кредитування в сумі 1025000,00 дол. США, процентну ставку за користування кредитними коштами на рівні 14 процентів річних та дату повернення максимального ліміту кредитування до 22.12.2011.

Додатковим договором №11 від 05.03.2010 до кредитного договору були внесені зміни у п. 6 Додаткового договору №10 від 24.12.2009, за якими обумовлені рахунки, для повернення кредитних коштів та оплати процентів.

Додатковим договором №12 від 02.02.2011 сторони дійшли згоди щодо реструктуризації кредитної заборгованості в сумі 1025000,00 дол. США за Генеральним кредитним договором №18/06/01-К від 03.04.2006 з відповідним перенесенням простроченої заборгованості по кредиту з рахунку обліку простроченої заборгованості на рахунок обліку строкової заборгованості та продовжити термін користування кредитними коштами з 23.12.2010 по 22.12.2011, встановивши процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 14% річних. Повернення кредитної заборгованості по діючій кредитній лінії, що не відновлюється, відповідач-1 зобов'язався здійснювати згідно з графіками зниження ліміту кредитування, а саме:

- графік зниження ліміту кредитування за траншем в сумі 860000,00 дол. США, щомісячно починаючи з 07.02.2011 року до 22.12.2011 року в сумах, визначених графіком на кожний місяць;

- графік зниження ліміту кредитування за траншем в сумі 165000,00 дол. США, щомісячно починаючи з 07.02.2011 до 22.12.2011 в сумах, визначених графіком на кожний місяць.

Пунктом 1.4.1.3 кредитного договору, в редакції Додаткової угоди №10 від 02.02.2011, сторони погодили, що проценти за користування кредитними коштами відповідач-1 зобов'язався сплачувати у валюті кредиту самостійно, щомісячно, за період з 26-го числа попереднього місяця по 25-те число поточного місяця включно, не пізніше 10-го числа наступного місяця за місяцем нарахування. Якщо останній день місяця, в якому клієнт має сплатити проценти, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, проценти за користування кредитом сплачуються у перший робочий банківський день після вихідних, святкових або неробочих днів. Проценти за останній місяць користування кредитними коштами сплачується в день повернення кредитних коштів.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фок-Парі" (надалі відповідач-2, поручитель) та позивачем 05.01.2009 було укладено Договір поруки (надалі - договір поруки-1).

Відповідно до договору поруки-1 відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором.

Пунктом 2.1. договору поруки передбачено, що відповідач-2 зобов'язується в разі невиконання та/або порушення відповідачем-1 своїх зобов'язань перед позивачем, погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі передбачені кредитним договором.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки-1 відповідач-2 зобов'язується відповідати перед позивачем своїми грошовими коштами та всім своїм майном.

У зв'язку зі зміною розміру суми кредиту, 24.12.2009 між позивачем та відповідачем-2 укладено Договір поруки (надалі - договір поруки-2).

Відповідно до п. 1.1 договору поруки-2 відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором, та додатковими договорами до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, у повному обсязі, за умови якого відповідач-1 зобов'язаний повернути позивачу кредитні кошти в розмірі 1095000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 23.12.2010, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 17 (сімнадцять) процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Кредитним договором.

Пунктом 2.1 договору поруки-2 передбачено, що відповідач-2 зобов'язується в разі невиконання та/або порушення Боржником своїх зобов'язань перед позивачем, погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеню) та інші платежі передбачені Кредитним договором.

Згідно з п. 2.2 договору поруки-2 відповідач-2 зобов'язується відповідати перед позивачем своїми грошовими коштами та всім своїм майном.

02.02.2011 між позивачем та відповідачем-2 укладено Додатковий договір №1 до договору поруки-2, згідно з яким сторони дійшли згоди викласти п. 1.1 договору поруки-2 в новій редакції: "Поручитель поручається перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «АрДал-Холдінг» зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником, та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, у повному обсязі, за умови якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 1025000,00 дол. США, з кінцевим терміном повернення 22.12.2011, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 14 (чотирнадцять) процентів річних і можливі неустойки в розмірах та у випадках, передбачених Кредитним договором. Всі інші умови договору поруки-2 залишаються без змін".

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.03.2012 у справі №5011-35/459-2012 стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "АрДал-Холдинг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фок-парі" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк Форум" 998088,84 доларів США (еквівалент в гривні - 7974430,40 грн.) простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів за кредитним договором; 113910,37 доларів США (еквівалент в гривні - 910109,68 грн.); 167968,10 грн. пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів; 51500,32 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів та 64380,00 грн. судового збору.

Зазначене рішення залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 13.11.2012.

За приписом ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, вищезазначеним рішенням Господарського суду міста Києва, яке набрало законної сили, судом встановлено факт порушення ТОВ «АрДал-Холдінг» грошового зобов'язання за Кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем у вищезазначених розмірах.

Зазначеним рішенням також встановлено обов'язок ТОВ «Фок-Парі» відповідати солідарно з ТОВ «АрДал-Холдінг» за невиконання грошового зобов'язання ТОВ «АрДал-Холдінг» за Кредитним договором, у зв'язку з укладенням між ПАТ «Банк Форум», як кредитором, та ТОВ «АрДал-Холдінг», як поручителем, Договору поруки від 24.12.2009.

23.11.2012 на виконання вищезазначеного рішення №5011-35/459-2012 судом було видано відповідні накази.

Як зазначає позивач, станом на 01.09.2016 ані ТОВ «Фок-Парі», ані ТОВ «АрДал-Холдінг» свої зобов'язання за Кредитним договором та Договором поруки, визначені рішенням Господарського суду міста Києва у справі №5011-35/459-2012 не виконали, у зв'язку з чим, на підставі п. 1.4.1.3 Кредитного договору (з урахуванням додаткових угод) просить суд стягнути з останніх 648979 доларів США 54 центи процентів та 685700,09 грн. пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Укладений між позивачем та відповідачем-1 договір за своєю правовою природою є кредитним договором, а статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

В силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З наявних у матеріалах справи банківських виписок по особовим рахункам Товариства з обмеженою відповідальністю «АрДал-Холдінг» за період з 03.02.2012 по 07.11.2016 вбачається, що у відповідача-1 перед позивачем обліковується заборгованість за Кредитним договором.

Відповідно до Узагальнюючої податкової консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженої Наказом Державної податкової служби України 05.07.2012 N 583, первинним документом вважається документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів, що є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, зазначені вище виписки по особовим рахункам відповідача-1 є первинними документами, а відповідно і належними та допустимими доказами в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, а тому приймаються до уваги судом.

Під час розгляду справи відповідачами не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо неповернення кредитних коштів за кредитним договором, та відповідно існування у відповідача-1 перед позивачем обов'язку сплатити відсотки за користування кредитним коштами.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджений факт виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором та факт порушення відповідачем-1 своїх договірних зобов'язань в частині сплати нарахованих процентів за період з 03.02.2012 по 31.08.2016, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 648979,54 доларів США.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами статті 230 ГК України також передбачено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності, зокрема сплати пені.

Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів (траншів) та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує позивачу неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 (нуль цілих два десятих) процентів, що обчислюються з суми неповернутих (несвоєчасно повернутих) кредитних коштів та/або несплачених (несвоєчасно сплачених) процентів за кожен день прострочення. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за користування кредитними коштами (траншами) до моменту фактичного погашення заборгованості.

Оскільки позичальник своїх зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом в повному обсязі не виконав, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та п. 4.1 кредитного договору позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 685700,09 грн. за період з 02.03.2015 по 31.08.2016.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню.

При цьому, Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» заявило позовні вимоги про стягнення суми заборгованості з відповідачів солідарно, з огляду на укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фок-Парі" та позивачем договір поруки.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України).

Таким чином, у зв'язку з невиконанням відповідачем-1 своїх зобов'язань за кредитним договором в частині сплати процентів та невиконання відповідачем-2 умов договору поруки, суд вважає обґрунтованим стягнення із відповідачів заявленої до стягнення заборгованості солідарно.

Згідно зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачі під час розгляду справи не надали суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги як і не надали доказів на підтвердження виконання зобов'язань як за кредитним договором, так і за договором поруки, в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Як наголошено в п. 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29.06.2010 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій.

Законом прямо не передбачено обов'язку господарського суду зазначати в резолютивній частині рішення про стягнення заборгованості в іноземній валюті еквівалент такої суми в гривнях.

Якщо ж у відповідних випадках позивач просить зазначити в резолютивній частині судового рішення зі спору, пов'язаного зі стягненням суми заборгованості в іноземній валюті, також і гривневий еквівалент (за офіційним курсом Національного банку України) або лише гривневий еквівалент, то суд з урахуванням конкретних обставин справи може задовольнити будь-яке з таких клопотань.

Оскільки позивач у прохальній частині позовної заяви наполягає на стягненні суми простроченої заборгованості за нарахованими процентами саме в доларах США, у господарського суду відсутні підстави для визначення гривневого еквіваленту.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідачів порівну.

Керуючись ст. 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «АрДал-Холдінг» (03055, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 30, квартира 72; ідентифікаційний код: 32985390) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фок-Парі» (02068, м. Київ, вулиця Княжий Затон, будинок 3, квартира 26; ідентифікаційний код: 35316088) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код: 21574573) прострочену заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 648979 (шістсот сорок вісім тисяч дев'ятсот сімдесят дев'ять) доларів США 54 центи та пеню в розмірі 685700 (шістсот вісімдесят п'ять тисяч сімсот) грн. 09 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АрДал-Холдінг» (03055, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 30, квартира 72; ідентифікаційний код: 32985390) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код: 21574573) витрати зі сплати судового збору в розмірі 103350 (сто три тисячі триста п'ятдесят) грн. 00 коп.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фок-Парі» (02068, м. Київ, вулиця Княжий Затон, будинок 3, квартира 26; ідентифікаційний код: 35316088) на користь Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 7; ідентифікаційний код: 21574573) витрати зі сплати судового збору в розмірі 103350 (сто три тисячі триста п'ятдесят) грн. 00 коп.

5. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідні накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 06.12.2016.

Суддя О.А. Грєхова