ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" грудня 2016 р. Справа № 922/5509/14

вх. № 5509/14л

Суддя господарського суду: Прохоров С.А.

при секретарі судового засідання: Яковенко Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 за довіреністю № 14-94 від 18.04.14

відповідача - не з'явився

ВДВС - не з'явився

розглянувши скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (вх. №20542 від 21.06.2016) на дії Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Луганській області щодо виконання рішення по справі за позовом Публічного АТ "НАК "Нафтогаз України" м. Київ до Публічного АТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" м. Лисичанськ про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.01.2015 р. по справі № 922/5509/14 за позовом ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" до ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" про стягнення коштів позовні вимоги були задоволені повністю. 10.02.2015 р. був виданий відповідний наказ. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 р. рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2015 р. в частині стягнення пені в сумі 341010,56 грн. та 379643,56 грн. штрафу скасовано та в позові в цій частині відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 21.05.2015 р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 р. залишено без змін.

31 жовтня 2016 року стягувач - ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернувся до суду зі скаргою в якій просить суд :

- Визнати незаконними дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 щодо відмови у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 24.05.2016 р. № 14/2-912В;

- Визнати недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області від 03.10.2016 р. ВП № 48538979 про відмову у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 24.05.2016 р. № 14/2-912В;

- Зобов'язати начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 винести постанову з врахуванням висновків, викладених в ухвалі господарського суду Харківської області від 02.08.2016 р. у справі № 922/5509/14.

Через канцелярію суду боржником були надані заперечення на скаргу стягувача (вх. №39050 від 16.11.2016), які були досліджені судом та долучені судом до матеріалів справи.

Розгляд скарги було відкладено на 01 грудня 2016 року.

Представники боржника та ДВС в судове засідання не з'явилися.

Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області були надані до суду пояснення на скаргу стягувача (вх. №41195 від 01.12.2016) відповідно до яких проти скарги заперечує.

Згідно ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена. Скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України у вирішенні питань, які виникають у розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб Державної виконавчої служби, до заяв учасників виконавчого провадження (заявників) мають застосовуватися положення ГПК України, якими врегульовано аналогічні питання, зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62, пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті 63, статті 64, розділів XI, XII, XII 1 ГПК України тощо.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав вимог скарги та заперечень проти них, суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Харківської області від 27.01.2015 р. по справі № 922/5509/14 за позовом ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" до ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" про стягнення коштів позовні вимоги були задоволені повністю. 10.02.2015 р. був виданий відповідний наказ. Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 р. рішення господарського суду Харківської області від 27.01.2015 р. в частині стягнення пені в сумі 341010,56 грн. та 379643,56 грн. штрафу скасовано та в позові в цій частині відмовлено. Постановою Вищого господарського суду України від 21.05.2015 р. постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 р. залишено без змін.

19.08.2015 на виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшов наказ Господарського суду Харківської області №922/5509/14 виданий 10.02.2015 про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Лисичанський склозавод "Пролетарій" (93112, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Мічуріна, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії" "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) 3% річних в сумі 414561,86 грн., інфляційні втрати у розмірі 1436484,23 грн., пеню у сумі 682021,12 грн., 759287,13 грн. 7% штрафу, 65847,10 грн. судового збору.

19.08.2015 державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 18 вересня 2015 року було частково задоволено заяву ПАТ "Лисичанський склозавод "Пролетарій" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та визнано наказ господарського суду Харківської області від 10.02.2015 р. по справі № 922/5509/14 таким, що не підлягає виконанню частково щодо стягнення пені в сумі 341010,56 грн. та 379643,56 грн. штрафу.

30.09.2015 р. старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_3 (далі - Державний виконавець) було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 48538979 (далі - Постанова про закінчення ВП) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження (далі - ЗУ Про виконавче провадження),

В обґрунтування підстав для винесення вищезазначеної Постанови про закінчення ВП Державним виконавцем було зазначено, що на адресу відділу надійшла ухвала від 18.09.2015 № 922/5509/14 Господарського суду Харківської області, з якої встановлено, що наказ Господарського суду Харківської області від 10.02.2015 № 922/5509/14 визнано таким що не підлягає виконанню.

Суд вважає таке твердження державного виконавця безпідставним, оскільки, як вбачається із змісту ухвали господарського суду Харківської області від 18.09.2015 р. у справі № 922/5509/14 (далі - Ухвала) наказ господарського суду Харківської області від 10.02.2015 р. у справі № 922/5509/14 визнано таким, що не підлягає виконанню частково щодо стягнення пені в сумі 341010,56 грн. та 379643,56 грн. штрафу. Дані обставини були встановлені та зазначені в ухвалі господарського суду Харківської області від 18.09.2015р.

У зв'язку з цим, Стягувач 24.05.2016 р. звернувся, в порядку ст.ст. 82, 83 ЗУ «Про виконавче провадження», до начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області із скаргою № 14/2-912В (далі - Скарга) на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця, в якій просив за результатами її розгляду: скасувати Постанову про закінчення ВП та відновити виконавче провадження № 48538979.

За результатами розгляду Скарги, Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області на адресу Стягувача було направлено лист від 02.06.2016 р. № 2191/021-29 (далі - Лист) за підписом начальника відділу ОСОБА_2 (отримано Стягувачем 09.06.2016 р., вх. № 7659/12-16), яким, зокрема повідомлено наступне:

«30.09.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки господарським судом Харківської області визнано, що наказ господарського суду Харківської області від 10.02.2015 № 922/5509/14 визнано таким що не підлягає виконанню.

Для прийняття вищезазначеного виконавчого документа до виконання Ви, як сторона виконавчого провадження, майте право пред'явити наказ господарського суду Харківської області на виконання до відділу з урахуванням ухвали господарського суду Харківської області від 18.09.2015№ 922/5509/14».

В свою чергу, НАК «Нафтогаз України» не погодившись із вищезазначеними доводами, викладеними в Листі, звернувся до Господарського суду Харківської області із скаргою від 16.06.2016.

За результатами розгляду скарги стягувача на дії (бездіяльність) органу ДВС господарським судом Харківської області постановлено ухвалу від 02.08.2016 р. у справі № 922/5509/14, відповідно до якої, скаргу стягувача на дії (бездіяльність) органу ДВС задоволено та «визнано незаконною бездіяльність начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 щодо не винесення постанови за результатами розгляду скарги Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від 24.05.2016 р. № 14/2-912В. та зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області розглянути скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» від 24.05.2016 р. № 14/2-912В та винести за результатами її розгляду відповідну постанову.

Разом з тим, ухвалою господарського суду Харківської області від 02.08.2016 р. у справі №922/5509/14 встановлено, зокрема, що «в обґрунтування підстав для винесення вищезазначеної Постанови про закінчення ВП Державним виконавцем було зазначено, що «на адресу відділу надійшла ухвала від 18.09.2015 № 922/5509/14 Господарського суду Харківської області, з якої встановлено, що наказ Господарського суду Харківської області від 10.02.2015 № 922/5509/14 визнано таким що не підлягає виконанню».

В свою чергу, начальником Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2, після розгляду скарги, за наявності ухвали господарського суду Харківської області від 02.08.2016 р. у справі та інформації, яка встановлена господарським судом Харківської області, зокрема, в частині неправомірності дій держаного виконавця щодо винесення Постанови про закінчення, було винесено постанову від 03.10.2016 р. ВП № 48538979 про відмову у задоволенні скарги стягувача.

При цьому, слід зазначити, що підстави для відмови у задоволені скарги стягувача, зазначені в постанові про відмову у задоволенні скарги стягувача є ідентичними з підставами для відмови у задоволені скарги, визначеними у Листі, а саме, що «30.09.2015 державним виконавцем, керуючись вимогами п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки на адресу відділу надійшла ухвала від 18.09.2015 р. № 922/5509/14 Господарського суду Харківського суду, з якої встановлено, що наказ Господарського суду Харківської області від 10.02.2015 № 922/5509/14 визнано таким, що не підлягає виконанню. Державним виконавцем постанову про закінчення виконавчого провадження було винесено без порушення прав сторін та згідно норм чинного законодавства».

Із вищезазначеного вбачається, що начальником Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 всупереч обставинам, встановленим ухвалою господарського суду Харківської області від 02.08.2016 р. у справі №922/5509/14 та фактичним обставинам винесено постанову про відмову у задоволенні скарги стягувача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З вищезазначеного вбачається, що вищевказані обставини вже встановлювалися господарським судом Харківської області підчас розгляду попередньої скарги та закріплені в ухвалі від 02.08.2016 р.

Також необхідне зазначити, що начальником Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2, в резолютивній частині Постанови про відмову у задоволенні скарги Стягувана, зокрема, роз'яснено «стягувану право подачі виконавчого документу до відділу із змінами згідно ухвали від 18.09.2015 № 922/5509/14 Господарського суду Харківської області до виконання відповідного органу виконавчої служби».

Як вбачається зі змісту Постанови про закінчення ВП, виконавче провадження було закінчено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, ч. 2 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у випадках, передбачених пунктами 1 - 6, 8, 9, 11 - 13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, виходячи із системного аналізу приписів чинного законодавства України та, зокрема, Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що у разі вжиття Стягувачем заходів спрямованих на повторне пред'явлення виконавчого документа до органу ДВС, останньому буде відмовлено у відкритті виконавчого провадження із посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки існує обставина, що виключає можливість здійснення виконавчого провадження, а саме: наявність закінченого виконавчого провадження.

У зв'язку з викладеним, суд прийшов до висновку, що роз'яснення начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2, викладені в резолютивній частині Постанови про відмову у задоволенні скарги стягувача є необґрунтованими, безпідставними, наданими без будь-якого правового підґрунтя та всупереч приписам чинного законодавства України та, зокрема, Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент винесення оскаржуваної постанови.

Приписами п. 2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» визначено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Частиною 8 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що за результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду.

Згідно ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо.

Як вже було зазначено вище, Постанова про відмову у задоволенні скарги Стягувача надійшла на адресу Стягувача 18.10.2016 р. про що свідчить відбиток штампу вхідної кореспонденції від 18.10.2016 р. вх. № 13108/12-16 на отриманому примірнику. Таким чином, скарга подана в межах строків, визначених Господарського процесуального кодексу України та ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України Про державну виконавчу службу завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Статтею 6 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже відповідно до приписів даної норми Конституції, органи і посадові особи, що здійснюють дії спрямовані на виконання судового рішення зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, Законом України "Про виконавче провадження" та іншими законами України.

Державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу у порядку, передбаченому законом.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України "Про державну виконавчу службу", частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України "Про виконавче провадження".

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб ДВС предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ.

Враховуючи викладене, суд задовольняє скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 35, 43, 86, 1212 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (вх. №20542 від 21.06.2016).

Визнати незаконними дії начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 щодо відмови у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 24.05.2016 р. № 14/2-912В.

Визнати недійсною постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області від 03.10.2016 р. ВП № 48538979 про відмову у задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України від 24.05.2016 р. № 14/2-912В.

Зобов'язати начальника Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області ОСОБА_2 винести постанову з врахуванням висновків, викладених в ухвалі господарського суду Харківської області від 02.08.2016 р. у справі № 922/5509/14.

Суддя Прохоров С.А.