ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2016 р. Справа № 917/1353/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул.Старий Поділ, 5,м. Полтава,Полтавська область,36022 в особі Полтавської філії міськиї електромереж ПАТ "Полтаваобленерго" вул.М.Бірюзова, 47 А, м.Полтава, 36000

до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", вул. П.Комуни, 40 а м.Полтава, Полтавська область,36000

про стягнення 108821564,10 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 10-73/2154 від 22.02.16 р., ОСОБА_2, дов. № 10-74/9191 від 03.08.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3, дов. від 09.09.2016р. , ОСОБА_4, дов. Від 22.06.2016р.

Розглядається позов про стягнення 108821564,10 грн. заборгованості за договором № 94 від 11.11.2004р. про постачання електричної енергії, у тому числі 43 265 572,86 грн. заборгованості за використану активну електричну енергію, 95 812,18 грн. заборгованості за перетоки реактивної електричної енергії, 8 923 902,85 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 50 499 659,73 грн. інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 5 756 206,66 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 253 769,65 грн. інфляційних нарахувань за перетоки реактивної електричної енергії, 26 640,33 грн. 3% річних за перетоки реактивної електричної енергії.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач прострочив виконання своїх договірних зобов'язань.

Позивачем неодноразово подавалися заяви про уточнення позовних вимог, зокрема15.09.2016р. та 09.11.2016р.

Так, в заяві про уточнення позовних вимог за вх. № 11398 від 15.09.2016р. позивач просить стягнути з відповідача 98 562 988,17 грн., з них: 41 579 684,34 грн. - заборгованість за використану активну електричну енергію (за період з 01.01.2015р. по 31.07.2016р.); 95 812,18 грн. - заборгованість за перетоки реактивної електричної енергію (за період з 01.01.2015р. по 31.07.2016р.); 7 325 007,91 грн. - пеня за несвоєчасну оплату активної електричної енергії (за період з 01.08.2015р. по 31.07.2016р.); 43 858 168,62 грн. - інфляційні нарахування за несвоєчасну оплату за споживання електричної енергії (за період з 01.01.2015р. по 31.07.2016р.); 253 769,65 грн. - інфляційні нарахування за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії (за період з 01.01.2015р. по 31.07.2016р.); 5 423 905,14 грн. - 3% річних на суму заборгованості за споживання активної електричної енергії (за період з 01.01.2015р. по 31.07.2016р.); 26 640,33 грн. - 3% річних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії (за період з 01.01.2015р. по 31.07.2016р.).

В заяві про уточнення позовних вимог за вх. № 13901 від 09.11.2016р. позивач просить стягнути з відповідача 110 303 192,52 грн., з них: 47 067 441,55 грн. - заборгованість за використану активну електричну енергію (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 95 812,18 грн. - заборгованість за перетоки реактивної електричної енергію (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 595 386,11 грн. - пеня за несвоєчасну оплату активної електричної енергії (за період з 01.08.2015р. по 31.10.2016р.); 49 346 599,57 грн. - інфляційні нарахування за несвоєчасну оплату за споживання електричної енергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 280 778,48 грн. - інфляційні нарахування за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 5 886 102,37 грн. - 3% річних на суму заборгованості за споживання активної електричної енергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 31 072,26 грн. - 3% річних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.).

Розглянувши подані позивачем заяви про уточнення позовних вимог, суд відзначає наступне.

Частиною 4 ст. 22 ГПК України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Господарським процесуальним кодексом, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову (п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Враховуючи наведене, суд розцінює подані заяви про уточнення позовних вимог, як заяву про зменшення позовних вимог (за вх. № 11398 від 15.09.2016р.) та заяву про збільшення розміру позовних вимог (за вх. № 13901 від 09.11.2016р.), відповідно визнає такими, що відповідають вимогам ст. 22 ГПК України у звязку з чим приймає їх до розгляду.

Таким чином, з огляду на хронологію подання позивачем заяв про уточнення позовних вимог, судом розглядаються вимоги в редакції заяви за вх. № 13901 від 09.11.2016р., а саме про стягнення з відповідача 110 303 192,52 грн., з них: 47 067 441,55 грн. - заборгованість за використану активну електричну енергію (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 95 812,18 грн. - заборгованість за перетоки реактивної електричної енергію (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 7 595 386,11 грн. - пеня за несвоєчасну оплату активної електричної енергії (за період з 01.08.2015р. по 31.10.2016р.); 49 346 599,57 грн. - інфляційні нарахування за несвоєчасну оплату за споживання електричної енергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 280 778,48 грн. - інфляційні нарахування за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 5 886 102,37 грн. - 3% річних на суму заборгованості за споживання активної електричної енергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 31 072,26 грн. - 3% річних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.).

12.09.2015р. позивач надав витребувані судом документи (вх. № 11249 від 12.09.2016р.).

В судове засідання 24.11.2015р. позивач надав додаткові пояснення пояснення (вх. № 14537 від 24.11.2016р.).

Відповідач у відзиві просить задовольнити вимоги про стягнення частково, стягнувши лише основний борг за використану активну та реактивну електричну енергію, в іншій частині - у позові відмовити (вх. № 11248 від 12.09.2016р.).

18.11.2016р. відповідачем надане клопотання про приєднання до матеріалів справи уточнених розрахунків станом на 31.10.2016р. (вх. № 14342).

В судове засідання 24.11.2015р. відповідачем подане клопотання про зменшення розміру стягуваної пені до 1 000,00 грн., яке судом задоволене частково за обгрунтуванням, наведеним у мотивувальній частині рішення.

Представники позивача наполягають на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві, в врахуванням заяв про уточнення позовних вимог.

Представники відповідача підтримали позицію, наведену у відзиві.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

11.11.2004р. між структурним підрозділом ВАТ "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії ВАТ "Полтаваобленерго", яке у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів ВАТ «Полтаваобленерго» від 20.04.2011р. змінило організаційно-правову форму товариства на Публічне акціонерне товариство «Полтаваобленерго» (далі - позивач, теплопостачальна організація) та Обласним підприємством «Полтававодоканал», яке згідно статуту змінило назву на Комунальне підприємство Полтавської обласної ради «Полтававодоканал» і є правонаступником його прав та обов'язків (далі - відповідач, споживач) було укладено договір № 94 про постачання електричної енергії (далі - Договір), відповідно до якого Постачальник електричної енергії постачає електричну енергію, а Споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору (якщо сторони уклали такі додатки), що є його невідємними частинами. (п. 1 Договору).

Умовами договору визначено, зокрема, наступне:

- споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків "Порядок розрахунків" та "Графік зняття показів засобів електричної енергії" (п. 2.2.3 Договору);

- здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника електричної енергії та електроустановками Споживача згідно з додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» (у випадку, коли Споживач повинен у відповідності з чинним законодавством сплачувати перетікання реактивної електроенергії; у випадку укладання даного додатку)(п. 2.2.5 Договору);

- за внесення платежів, передбачених п. 2.3.3 - 2.3.4 цього Договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати (п. 4.2.1 Договору);

- цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2005 р. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду його умов. (п. 9.4 Договору).

За даними позивача, що не заперечується відповідачем, відповідно до п. 9.4 Договору останній не розривався і на даний час є діючим.

В Додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків" сторони узгодили, зокрема, наступне :

- розрахунковим вважається період з 25 числа попереднього місяця до такого ж числа поточного місяця. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника або дата дата внесення споживачем готівки в касу (п. 1 Порядку);

- не пізніше, ніж за одну добу до початку розрахункового періоду, споживачі, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, зобов"язані надати заявку про надкошторисне споживання електричної енергії, якщо таке планується, та оплатити 100% вартості цієї електроенергії у порядку передплати. Остаточний розрахунок за минулий розрахунковий період здійснюється споживачем самостійно протягом 5 днів (10 для споживачів, які здійснюють розрахунки через свою територіально відокремлену головну організацію) днів з дня виписки рахунку (п. 2 Порядку);

- обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат у відрізку мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, підтверджується "ОСОБА_4 про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії" (додаток № 4 до Договору) (п. 4 Порядку);

- у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, на суму боргу нараховуються компенсаційні нарахування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (п. 10 Порядку);

- розрахунки за перетоки реактивної електричної енергії, перевитрату договірних величин електроенергії та потужності, нарахування по протоколам порушень при користуванні електричною енергією, пеня та інші платежі, оформлені рахунками постачальника електричної енергії, здійснюються споживачем самостійно в 5-ти денний строк після дати виписки рахунків (п. 14 Порядку).

Як зазначає позивач, в період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р. на виконання умов договору він продавав споживачу електричну енергію.

Зазначене підтверджується показниками електролічильників по об'єктам КП «Полтававодоканал» на 25.01.2015р., на 25.02.2015р., на 25.03.2015р., на 25.04.2015р., на 25.05.2015р., на 25.06.2015р., на 25.07.2015р., на 25.08.2015р., на 25.09.2015р., на 25.10.2015р., на 25.11.2015р., на 25.12.2015р., на 25.01.2016р., на 25.02.2016р., на 25.03.2016р., на 25.04.2016р., на 25.05.2016р., на 25.06.2016р., на 25.07.2016р., на 25.08.2016р., на 25.09.2016р. (копії додані до позовної заяви та заяв про уточнення позовних вимог).

Сторонами також було підписано акти про обсяги спожитої (переданої) споживачу електричної енергії за відповідні періоди споживання (копії додані до позовної заяви).

На оплату вказаної активної електричної енергії позивачем виписані відповідачу відповідні рахунки №А0094, які були одержані споживачем, що підтверджується підписами на рахунках (копії додані до позовної заяви).

За твердженням позивача, відповідач оплату за спожиту електричну енергію за цей період проводив несвоєчасно та не в повному обсязі, в зв'язку з чим утворилась заборгованість даного підприємства перед Позивачем за спожиту у розмірі 47 067 441,55 грн. (копії додані до позовної заяви).

За період споживання з 01.01.2015р. по 31.10.2016р. відповідач мав також сплатити за перетоки реактивної електричної енергії. На оплату за перетоки реактивної електроенергії позивачем виписані відповідачу рахунки за № Р0094 за відповідні періоди, які були одержані споживачем, що підтверджується підписами на рахунках (копії додані до позовної заяви).

За твердженням позивача, заборгованість за реактивну електроенергію в сумі 95812,18 грн. відповідачем не сплачена.

Оскільки відповідач прострочив оплату вказаних рахунків за активну електричну енергію та за перетоки реактивної електричної енергії, позивачем нараховані та заявлені до стягнення 7 595 386,11 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 49 346 599,57 грн. інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату за споживання електричної енергії, 280 778,48 грн. інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії, 5 886 102,37 грн. 3% річних на суму заборгованості за споживання активної електричної енергії, 31 072,26 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії (вимоги в редакції заяви за вх. № 13901 від 09.11.2016р.).

Відповідач, не заперечуючи наявність боргу за спірний період у розмірі, заявленому до стягнення, заперечує проти стягнення пені, інфляції та трьох відсотків річних, виходячи, зокрема, з наступного:

- позивачем невірно визначений період нарахування пені з огляду на п.6 ст. 232 Господарського кодексу України.

- підстави для нарахування відсутні, оскільки наявні Договори про організацію взаєморозрахунків (заборгованість по договору № 94 від 11.11.2004 p. включена сторонами до Договорів про організацію взаєморозрахунків), умовами яких передбачено, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, виконання зобов"язання щодо постачання електричної енергії позивачем виконано у повному обсязі, у зв"язку з чим відповідно до умов договору виписав відповідачу рахунки на оплату вартості отриманої електроенергії та за перетоки реактивної електричної енергії за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.

Відповідачем по Договору про постачання електричної енергії №94 від 11.11.2004р. за період з 01.01.2015 року по 31.10.2016 року не сплачено 47 067 441,55 грн. вартості за використану активну електричну енергію та 95 812,18 грн. - заборгованість за перетоки реактивної електричної енергію.

Відповідач у відзиві визнав позовні вимоги на суму про стягнення 43 265 572,86 грн. (за період з 01.01.2015р. по 31.07.2016р., оскільки в позовній заяві ставилися вимоги про стягнення заборгованості саме за цей період) заборгованості за використану активну електричну енергію та 95 812,18 грн. заборгованості за перетоки реактивної електричної енергії.

Відповідно до ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

В даному випадку визнання відповідачем вказаних позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб. Заява про визнання підписана представником відповідача, уповноваженим на вчинення таких дій за довіреністю (копія довіреності додана до відзиву).

В процесі розгляду справи після подання позивачем заяви про уточнення позовних вимог, де збільшено період нарахування та розмір заборгованості за використану активну електричну енергію та визначено до стягнення 47 067 441,55 грн., відповідач не вказував на неправильність визначеної позивачем суми боргу.

Крім того, заборгованість у розмірі 47 067 441,55 грн. станом на 01.11.2016р. визначена самим відповідачем в уточненому розрахунку, що доданий до клопотання за вх. № 14342 від 18.11.2016р.

За даних обставин, вимоги в частині стягнення 47 067 441,55 грн. вартості за використану активну електричну енергію та 95 812,18 грн. заборгованості за перетоки реактивної електричної енергії є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

Сторони передбачили, що відповідно до п.10 Порядку у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставник НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, на суму боргу нараховуються компенсаційні нарахування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Посилаючись на умови договору на ст.625 ЦК України позивач нарахував 7 595 386,11 грн. - пеня за несвоєчасну оплату активної електричної енергії (за період з 01.08.2015р. по 31.10.2016р.); 49 346 599,57 грн. - інфляційні нарахування за несвоєчасну оплату за споживання електричної енергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 280 778,48 грн. - інфляційні нарахування за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 5 886 102,37 грн. - 3% річних на суму заборгованості за споживання активної електричної енергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 31 072,26 грн. - 3% річних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.).

При цьому, при нарахуванні інфляційних та 3% річних позивачем врахована наявність боргу, що підтверджена та визнана рішеннями господарського суду Полтавської області від 15.09.2009р. у справі № 13/91, від 10.04.2013р. у справі № 18/2561/12, від 03.03.2014р. по справі № 917/2571/13, від 14.04.2015р. у справі № 917/132/15.

Судом враховано, що за змістом статей 598-609 ЦК України рішення суду про стягнення боргу не є підставою для припинення грошового зобов'язання.

Таким чином, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Вищезазначену правову позицію наведено також у постановах Верховного Суду України від 20.12.2010 №10/25, від 04.07.2011 № 13/210/10, від 12.09.2011 №6/433-42/183, від 14.11.011 №12/207, від 23.01.2012 № 37/64.

Судом перевірено правильність нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції (з урахування моменту виникнення у відповідача зобов"язань з оплати отриманої енергії по кожному окремому рахунку) за допомогою калькулятора ІПС "Ліга". За результатами розрахунку встановлено, що заявлені розміри нарахувань, зокрема, 7 595 386,11 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії (за період з 01.08.2015р. по 31.10.2016р.); 49 346 599,57 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату за споживання електричної енергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 280 778,48 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 5 886 102,37 грн. 3% річних на суму заборгованості за споживання активної електричної енергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.); 31 072,26 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії (за період з 01.01.2015р. по 31.10.2016р.) не перевищують розрахункових, є правомірними та обгрунтованими.

При цьому відхиляються посилання відповідача на невірне визначення періоду нарахування пені з огляду на п.6 ст. 232 Господарського кодексу України (нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано), оскільки як вбачається з доданих до заяви про уточнення позовних вимог розрахунків позивач нарахування пені проводив з урахуванням ч.2 ст. 232 ГК, тобто протягом шести місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, виходячи з моменту виникнення у відповідача зобов"язань з оплати отриманої енергії по кожному окремому рахунку, а період з 01.08.2015р. по 31.10.2016р. є загальним для нарахування даної санкції для всіх рахунків в сукупності.

Також, у відзиві відповідач в якості доказів безпідставності нарахування штрафних та інфляційних нарахувань, наголошує на укладенні за участю сторін багатосторонніх Договорів про організацію взаєморозрахунків від 03.12.2015 року та 15.12.2015 року за №№ 166/375-в та № 407/375-в, п. 7 яких сторони передбачили умови погашення заборгованості КП ПОР «Полтававодоканал» перед ПАТ «Полтаваобленерго» в сумі 107 358 634,15 грн. та 36 956 765,85 грн., за електричну енергію за 2012-2015 роки згідно договорів від 11.11.2004р. №94 та 01.01.2008р. № 94р., а п.19 засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Проте, з огляду на відсутність доказів виконання відповідачем грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору про постачання електричної енергії, укладення вказаних договорів не створило для сторін жодних прав та обов"язків. Крім того, у відзиві відповідач сам вказує, що договори про організацію взаєморозрахунків не виконані у зв"язку з відсутністю фінансування з державного бюджету.

Як вже зазначалось у описовій частині даного рішення, відповідач надав суду заяву про зменшення розміру стягуваної пені до однієї тисячі гривень в порядку п. 3 ст. 83 ГПК України.

В обґрунтування даного клопотання відповідач посилається на те, що його підприємство має незадовільний майновий стан, оскільки діючий до 01.08.2014 року для населення тариф на послуги водопостачання та водовідведення не забезпечував відшкодування економічно обґрунтованого рівня витрат на їх виробництво, а тому є підставою для зменшення штрафних санкцій; стягнення розміру пені в заявленому позивачем розмірі із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання перетворюється в непомірний тягар для відповідача, що спотворить дійсне правове призначення штрафний санкцій та в подальшому перешкоджатиме нормалізації стану взаєморозрахунків між сторонами.

Розглянувши заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що останнє є обґрунтованим та підлягає частково задоволенню за наступного мотивування.

Пункт 3 ст. 83 ГПК України надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як роз"яснив Пленум Вищого господарського суду України у Постанові від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п. 3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи заперечення позивача, скрутне фінансове становище підприємства відповідача, специфічний вид діяльності відповідача, необхідність врахування інтересів територіальної громади, фізичних та юридичних осіб, недопущення негативних наслідків внаслідок зупинки діяльності підприємства боржника, а також те, що дії відповідача щодо несвоєчасного виконання прийнятих на себе зобов"язань за Договором не мали негативних наслідків для позивача у вигляді збитків, виходячи із загальних засад, встановлених у ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме - справедливості, добросовісності та розумності - суд зменшує розмір пені на 50%, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії підлягають задоволенню частково у розмірі 3 979 693,06 грн.

При цьому судом враховано правову позицію Конституційного Суду України, зазначену у рішенні від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013, про те, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 47 067 441,55 грн. заборгованості за використану активну електричну енергію, 95 812,18 грн. заборгованості за перетоки реактивної електричної енергію, 3 979 693,06 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 49 346 599,57 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату за споживання електричної енергії, 280 778,48 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії, 5 886 102,37 грн. 3% річних на суму заборгованості за споживання активної електричної енергії, 31 072,26 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії, в іншій частині - у позові відмовити.

Понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

При цьому враховано, що пунктом 2.8 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що у разі зменшення розміру позовних вимог зайво сплачена сума судового збору підлягає поверненню. У разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК України зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов"язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (вул. Паризької Комуни, буд. 40а, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 03361661) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022; ідентифікаційний код 00131819) в особі Полтавської філії міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго" (вул. Маршала Бірюзова, буд. 47А, м. Полтава, 36000; ) 47 067 441,55 грн. заборгованості за використану активну електричну енергію, 95 812,18 грн. заборгованості за перетоки реактивної електричної енергію, 3 979 693,06 грн. пені за несвоєчасну оплату активної електричної енергії, 49 346 599,57 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату за споживання електричної енергії, 280 778,48 грн. інфляційних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії, 5 886 102,37 грн. 3% річних на суму заборгованості за споживання активної електричної енергії, 31 072,26 грн. 3% річних за несвоєчасну оплату за перетоки реактивної електроенергії, 182 700,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3.В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 29.11.2016 р.

Суддя Киричук О.А.