РІШЕННЯ

22.11.2016Справа №910/17463/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Нечай О.Н., розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/17463/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп», м. Дніпро,

до Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: товариство з обмеженою відповідальністю «Метінвест», м. Київ, публічне акціонерне товариство «Запоріжсталь», м. Запоріжжя, приватне акціонерне товариство «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту», м. Київ,

про стягнення 50 836,05 грн.,

за участю представників:

позивача - Логвиненко Л.Г. (довіреність від 04.01.2016 № б/н);

відповідача - Майданік В.В. (довіреність від 25.10.2016 № 2329);

третьої особи-1 - не з'явилися;

третьої особи-2 - не з'явилися;

третьої особи-3 - Сищук К.М. (довіреність від 29.12.2015 № 148).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АВ метал груп» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Залізниця) про стягнення 50 836,05 грн. збитків, завданих нестачею вантажу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2016 порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 08.11.2016.

25.10.2016 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

08.11.2016 Товариство подало суду клопотання про продовження строку вирішення спору.

08.11.2016 позивач подав суду клопотання про залучення до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест» (далі - ТОВ «Метінвест»); публічного акціонерного товариства «Запоріжсталь» (далі - ПАТ «Запоріжсталь»); приватного акціонерного товариства «Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту» (далі - Підприємство).

Суд визнав клопотання позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 08.11.2016 продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів; відкладено розгляд справи на 22.11.2016; залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ТОВ «Метінвест», ПАТ «Запоріжсталь», Підприємство.

22.11.2016 Підприємство подало суду письмові пояснення, в яких вказало, що: третя особа-3 не є учасником перевезення; нестача вантажу була виявлена ще на ст. Знам'янка Одеської залізниці; вагон № 57427841, який прибув на адресу позивача з вантажем (прокат чорних металів), був поданий на 1 колію парку Ліски станції Дарниця 24.03.2016 о 22:00 год.; при огляді вагона в комерційному відношенні на оглядовому містку стрілком охоронцем станції Дарниця ОСОБА_4, прийомоздавальником станції Дарниця ОСОБА_5 та працівником Підприємства ОСОБА_6 кількість місця вантажу відповідала зазначеній в документів, порушення маркування вантажу не було виявлено, доступу до вантажу не було.

22.11.2016 Товариство подало суду документи для долучення до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду від 08.11.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 22.11.2016 надав пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення по суті спору та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник третьої особи-3 надав пояснення по суті спору; проти задоволення позову заперечував.

Представники третіх осіб-1,2 у судове засідання 22.11.2016 не з'явилися, про дату та час проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвали Господарського суду міста Києва були надіслані учасникам процесу на адреси, зазначені у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що також підтверджується відмітками канцелярії на звороті таких ухвал і рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

До матеріалів справи було долучено конверт з копією ухвали суду, які повернуті з адрес третьої особи -1 та третьої особи-3 з відмітками пошти «за закінчення встановленого строку зберігання» та «інші причини, що не дали змоги виконати обов'язки щодо пересилання поштового відправлення-лист повернули, своїм признати. відм. повідом. вважати недійсним».

У підпункті 3.9.2 пункту 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (далі - Постанова № 18) зазначено, що, розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Господарський суд визнав наявні в матеріалах справи документи достатніми для вирішення спору та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглянув справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 22.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до статті 85 ГПК України.

Судом, у відповідності до вимог статті 811 ГПК України, складалися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані учасниками процесу документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи-3, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.11.2015 товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест-СМЦ» (постачальник) і Товариством (покупець) було укладено договір поставки № П-281824/11/15-Т (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов'язався передати, а покупець - прийняти та оплатити металопродукцію на умовах передбачених Договором.

24.03.2016 на виконання умов Договору на станцію Дарниця Південно-Західної залізниці надійшов вагон № 57427841 (відправка № 47496120) зі станції Запоріжжя-Ліве (460005), який був переданий Підприємству для подачі вагону на вантажний фронт Товариства та подальшого його вивантаження.

Позивач зазначає, що при візуальному огляді вантажу його представником було встановлено ознаки недостачі вантажу та порушення заводської упаковки, про що було повідомлено Підприємство 25.03.2016 о 10:00 год. заявою, на яку було отримано відмову в складанні комерційного акта.

28.03.2016 представник позивача звернувся до Начальника відокремленого підрозділу Київської дирекції залізничних перевезень станції Дарниця із заявою щодо надання представника для складання комерційного акту по вагону № 57427841, у відповідь на яку також отримав відмову.

31.05.2016 позивач направив претензію № 2 до Регіональної філії «Південно-Західної залізниці», з вимогою перерахувати вартість вантажу, якого не вистачає на суму 50 836,05 грн.

11.07.2016 Залізниця надала позивачу відповідь на претензію, в якій вказала, що відхиляє її у зв'язку з тим, що вантаж був прийнятий від залізниці представником Підприємства 24.03.2016 без ознак втрати вантажу та відповідальність залізниці за недостачу вантажу припиняється з моменту підписання представником третьої особи-3 пам'ятки про подавання вагонів.

Товариство вважає, відхилення претензії відповідачем необґрунтованим і просить суд стягнути із залізниці 50 836,05 грн. збитків, завданих нестачею вантажу, посилаючись, зокрема, на таке:

- представником Товариства було отримано акт загальної форми № 74444, що був складений проміжною станцією Знам'янка (410006) 22.03.2016;

- підставами для складання вказаного акта було виявлення комерційної несправності вагону № 57427841, невідповідність маси вантажу, вказаної в перевізних документах, показанням ваг, недостача вантажу;

- комерційну несправність не усунуто - вагон слідував з пропущенням без виправлення;

- в порушення норм Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут), проміжною станцією Знам'янка було складено акт загальної форми при виявленні комерційної несправності вагону, невідповідності маси вантажу, зазначеній у перевізних документах, підстав, які слугували складанню комерційного акту;

- проміжна станція Знам'янка припустилась грубого порушення норм законодавства та не додала примірник акта загальної форми, складеного нею, до перевізних документів. Вказаний акт загальної форми був отриманий одержувачем вантажу при зверненні із письмовою заявою до начальника станції Знам'янка.

Крім того, 04.04.2016 позивачем було подано скаргу № 140 на ім'я начальника регіональної філії Південно-західної залізниці.

На скаргу було надано відповідь від 14.04.2016 №НЗ-1-4/849, в якій було відмовлено у задоволенні скарги та зазначено таке: обов'язок скласти комерційний акт у залізниці виникає лише у випадках, коли вона згідно зі статтею 52 Статуту зобов'язана перевірити масу, кількість і стан вантажу.

Згідно відповіді Регіональної філії «Південно-Західної залізниці» виробничого підрозділу Київської дирекції залізничних перевезень станції Дарниця при подачі вагону № 57427841 на 1-у колію парку Ліски станції Дарниця, де відбувається передача вагонів Підприємству, вагон був оглянутий з оглядового містка в комерційному відношенні стрілком воєнізованої охорони СК Дарниця ОСОБА_4, прийомоздавальником вантажу та багажу станції Дарниця ОСОБА_5 та прийомоздавальником вантажу та багажу ОСОБА_6

При огляді виявлено: кількість місць відповідала зазначеному в накладній, маркування не порушено, доступу до вантажу не було.

Вагон був зданий прийомоздавальнику ОСОБА_6 без претензій до залізниці, про що свідчить підпис в пам'ятці про подавання вагонів від 24.03.2016 № 381 в 22:00 год.

У зв'язку з викладеним, юридичних підстав згідно вимогам статті 52 Статуту для комісійної видачі вантажу працівниками станції Дарниця немає.

При прийманні полувагону на складі Товариства (м. Київ, вул. Віскозна, 3) було встановлено недостачу в двох пачках: партія № 22126-4, плавка № 160937; розмір 3,0x1,25x2,5, вага брутто 6735кг. вага нетто 6720кг, партія 22126-3, плавка 160937, розмір 3,0x1,25x2,5, марка сталі ТЗПС, вага брутто 6990кг, вага нетто 6975кг. При зважуванні даних пачок на кранових вагах № OCS-XZL №220 остання держповірка 15.06.2015, у зв'язку з порушенням стрічкових ув'язок установлено недостачу вантажу у кількості 5 190 кг.

Недостачу продукції (товару) було підтверджено актом експертизи від 14.04.2016 № В-525, складеним експертом Київської торгово-промислової палати.

Так, вказаним актом встановлено, що в пред'явленому напіввагоні № 57427841 фактично встановлено наявність 10 пачок, згідно наданим документам прокату тонколистового гарячекатаного вуглецевого звичайної якості товщиною 3,00мм, шириною 1250мм, довжиною 2500мм, марка сталі СТЗПС, загальною масою брутто - 61930кг. Розрахункова маса нетто - 61 780кг.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.

Згідно з частиною п'ятою статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі (статті 114 Статуту).

Відповідно до пункту 8 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Мінтрансу України від 21.11.2000 за №644 та зареєстрованих Міністерством юстиції України 24.11.2000 за №862/5083 (далі - Правила), датою фактичної видачі вантажу вважається дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або не загального користування.

Згідно з пунктом 10 Правил при подаванні вагонів на під'їзні колії передача їх проводиться в місцях, установлених договором і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам'ятці про подавання вагонів.

Пунктом 11 Правил визначено, що при передаванні завантажених вагонів при перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу. Даним пунктом не заборонено під час приймання перевіряти інші ознаки недостачі вантажу.

Відповідно до пункту 23 Правил вимога щодо перевірки маси вантажу у вагонах, що подаються на під'їзну колію, може бути заявлена письмово в момент приймання вагонів.

Згідно зі статтею 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за недостачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Матеріалами справи підтверджено, що вагон № 57427841 прибував на станцію Дарниця 24.03.2016 в технічному та комерційному справному відношенні, без ознак втрати вантажу на шляху прямування.

Що ж до акта загальної форми, який було складено на станції Знам'янка Одеської залізниці від 22.03.2016 № 74444, то слід вказати таке.

Дійсно у вказаному акті у описі обставин, що зумовили складання акта вказано таке: комерційна несправність (код - 9180000); відповідність маси вантажу, вказаних в перевізних документах; показання ваг, недостача вантажу.

Слід зазначити, що комерційна несправність - це несправність, що загрожує безпеці руху поїздів або за наявності якої не забезпечується збереженість вантажу: наприклад, пошкодження вагона або контейнера, пошкодження пломб відправника або пломб попутних станцій, а також наявність ознак псування або пошкодження вантажу на відкритому рухомому складі.

Разом з тим, в акті відсутні будь-які посилання на те, що саме є комерційною несправністю, окрім невідповідності фактичної маси вантажу масі, яка вказана у перевізних документах.

Таким чином, особа, яка складала акт, по суті віднесла до комерційної несправності саме невідповідність маси вантажу.

Крім того, в акті вказано, що слідів крадіжки та втрати вантажу не виявлено.

Відповідно до статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, при перевезенні вантажу залізницею засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми. Обов'язок скласти комерційний акт виникає у залізниці лише у випадках, коли вона згідно зі статтею 52 Статуту залізниць України зобов'язана перевірити масу, кількість і стан вантажу. Зазначеною статтею не передбачена перевірка кількості і стану вантажу, якщо вантаж прибув у справному вагоні без ознак недостачі, псування або пошкодження вантажу.

З огляду на наведене, суд погоджується з доводами відповідача про те, що підстав для складання комерційного акта не було.

Також, слід зазначити, що письмова вимога про виявлену недостачу вантажу і необхідність складання комерційного акта надана вантажоодержувачем на ім'я начальника станції Дарниця лише 25.03.2016.

Згідно з частиною третьою статті 310 ГК України, відповідальність перевізника за збереження вантажу припиняється з моменту його видачі одержувачу в пункті призначення.

Відповідно до статті 73 Статуту порядок обслуговування контрагентів - підприємств, що мають у межах залізничної під'їзної колії іншого підприємства свої склади або залізничні колії, які до неї примикають, встановлюється договорами, що укладаються без участі залізниці, безпосередньо між контрагентами і підприємством, якому належить залізнична під'їзна колія. Відповідальність перед залізницею за користування вагонами контрагентом, збереження вантажів та вагонів несе підприємство, якому належить залізнична під'їзна колія.

Відповідач вказує, що вантаж був прийнятий від Залізниці представником Підприємства 24.03.2016 без ознак втрати вантажу.

Разом з тим, відповідальність Залізниці за недостачу вантажу припиняється з моменту підписання представником Підприємства пам'ятки про подавання вагонів.

Подальший рух вагона з вантажем здійснювався у відповідності до умов договору, укладеного Підприємством і Товариством від 31.12.2015 №4.

Статтею 76 Статуту визначено, що охорона завантажених і порожніх вагонів на залізничних під'їзних коліях здійснюється засобами і за рахунок підприємств.

Слід зазначити, що позивачем не було викликано поліцію для фіксації факту нестачі вантажу та ознак крадіжки.

Як доказ, що підтверджує факт нестачі та пошкодження маркування, позивач подав суду акт експертизи від 15.04.2016 № В-525, в якому експертом було встановлено, що на деяких пачках стрічки не спаяні, а склеєні клеєм; маркування білого кольору, а саме дві лінії перехрещуються не по центру.

Разом з тим, суду не подано документального підтвердження, що вантаж був у такому стані під час перевезення та станом на день приймання.

Слід зазначити, що між прибуттям вантажу 24.03.2016 і проведенням дослідження (15.04.2016) пройшло три тижні, а суду не подано документального підтвердження того де зберігався вантаж; в якому стані його було передано під охорону; чи охоронявся він взагалі тощо.

Крім того, з накладної вбачається, що вантаж маркований двома контрольними поперечними стрічками зеленого кольору.

Проте жодного згадування про маркування білим кольором шляхом нанесення двох смуг, які б пересікались у центрі, у накладній немає.

Таким чином, позивач документально не підтвердив, що нестача вантажу відбулася з вини Залізниці і саме відповідач зобов'язаний відшкодувати вартість недостачі.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідно до пункту 2.3 Постанови № 18 якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Позивач не подав суду належних та допустимих доказів (у розумінні статі 32 ГПК України) наявності обставин та підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 75, 82 - 85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до частини п'ятої статті 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання повного рішення шляхом подачі апеляційної скарги до місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Повне рішення складено 29.11.2016.

Суддя І.Д. Курдельчук