ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016р. Справа№ 914/2714/16

За позовом: Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно», м. Львів

до відповідача: Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, м. Львів

про: стягнення 725,87 грн. заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобовязання

Суддя Кидисюк Р.А.

Секретар Зусько І.С.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність № 1012 від 08.08.2016 року)

від відповідача: не зявився

Представнику позивача розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. У судовому засіданні 29.11.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Господарським судом Львівської області розглядається справа за позовом Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» до Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про стягнення 725,87 грн. заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобовязання.

Ухвалою суду від 27.10.2016 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 15.11.2016 року. Ухвалою суду від 15.11.2016 року розгляд справи відкладено на 29.11.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_2 №12/15см про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.11.2015 р. в частині оплати вартості наданих послуг, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив позов задоволити повністю з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, вимог попередніх ухвал суду не виконав, проти задоволення позову у встановленому законом порядку не заперечив, доказів погашення заборгованості не подав, про наявність таких не повідомив.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та обєктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

13.07.2012 р. між Управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради (Орендодавець) та Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області (Орендар) укладено Договір оренди №69/12 нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад області, відповідно до п.1.1. якого Орендодавець на підставі наказу управління від 12 липня 2012 р. №67-н передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно нежитлові приміщення (Майно), що знаходиться на балансі комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно», загальною площею 127,2 кв.м., розміщені за адресою: м. Львів, вул. П.Чайковського, 17 відповідно до акту приймання-передачі.

На виконання п. 6.11. вказаного договору оренди 01.11.2015 р. між сторонами укладено Договір №12/15см про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі по тексту Договір).

Відповідно до п.1. предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з прибирання прибудинкової території (послуги), частину нежитлових приміщень площею 298,5 кв.м. у будинку №17 по вул. Чайковського, у м. Львові використовує споживач, а споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Всупереч взятим на себе зобовязанням за ОСОБА_2 відповідач не оплатив вартість наданих послуг за період з листопада 2015 р. по вересень 2016 р. Претензії позивача від 01.02.2016 р. №175, від 11.04.2016 р. №501, від 16.09.2016 р. №1227 залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Станом на 21.10.2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 656,96 грн.

Окрім суми основного боргу у розмірі 656,96 грн. відповідно до долученого позовної заяви розрахунку розміру позовних вимог позивач просить суд стягнути з відповідача 41,96 грн. пені, 8,20 грн. 3 % річних та 18,75 грн. грн. інфляційних нарахувань.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, доказів погашення заборгованості не надав.

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Статтею 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобовязання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон повязує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно з ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

На підставі укладеного між сторонами ОСОБА_2 №12/15см про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 01.11.2015 р. КП ЛОР «Нерухомість та майно» зобовязалось надавати Головному управлінню Державної міграційної служби України у Львівській області послуги з прибирання прибудинкової території, а останній оплачувати вказані послуги у строк та на умовах, що передбачені цим договором.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п. 2. ОСОБА_2 розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладення цього договору становить приблизно шістдесят три гривні.

Пунктом 3. ОСОБА_2 визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. При застосуванні щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачені наслідки порушення зобовязання.

Згідно з ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, суд вважає підставними та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 656,96 грн. заборгованості, 8,20 грн. 3 % річних та 18,75 грн. грн. інфляційних нарахувань.

Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача 41,96 грн. пені, то остання не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Пунктом 12 ОСОБА_2 встановлено, що Споживач несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасне внесення платежів за послуги шляхом сплати пені.

У відповідності до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Стаття 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У відповідності до ч.4. ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.2.1. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 (із змінами і доповненнями) «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов'язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Оскільки сторонами в ОСОБА_2 не визначено конкретний розмір пені, іншими законодавчими актами не передбачено спеціальної норми щодо розміру пені за несвоєчасну оплату вартості наданих послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вимога позивача про стягнення 41,96 грн. пені не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до положень ст. 49 ГПК України судовий збір у розмірі 1378,00 грн. слід покласти на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, ст.ст. 526, 530, 599, 610, 625, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 175, 193, 229 Господарського кодексу України та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з боржника Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79003, місто Львів, вулиця Руданського, будинок 3; ) на користь стягувача Комунального підприємства Львівської обласної ради «Нерухомість та майно» (79008, місто Львів, вул. Винниченка, будинок 8; ) 656,96 грн. заборгованості, 8,20 грн. 3 % річних, 18,75 грн. грн. інфляційних нарахувань та 1298,34 грн. судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. У задоволенні позову в частині стягнення 41,96 грн. пені відмовити.

У відповідності до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.11.2016 р.

Суддя Кидисюк Р.А