РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016Справа №910/8277/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-російське підприємство «Стан-Комплект»
До відповідачапублічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз»
Про стягнення 9499033,95 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Ващенко М.С. (за дов.)

від відповідача Потатуєв В.П. (за дов.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект» до публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про стягнення за договором на виконання робіт № 1370 від 20.12.2,95 грн., з яких: 4974670,14 грн. боргу, 4088092,05 грн. інфляційних, 436271,76 грн. 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за виконані позивачем роботи. Зокрема, як зазначає позивач, ним виконані за вказаним договором роботи на суму 4974670,14 грн., підтвердженням чого є відповідний акт приймання-передачі послуг, строк оплати яких настав 24.05.2013. Дані кошт и відповідачем не оплачені, що, в свою чергу, є підставою для стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних.

Суд своєю ухвалою від 10.05.2016 порушив провадження у справі № 910/8277/16.

Суд своєю ухвалою від 06.06.2016 зупинив провадження у справі № 910/8277/16 до розгляду справи № 910/7129/16.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект» звернулося до суду з клопотанням про поновлення провадження у справі, яке мотивоване усуненням обставин, що стали підставою для його зупинення.

Суд своєю ухвалою від 05.09.2016 поновив провадження у справі.

Відповідач позовні вимоги відхилив у повному обсязі з огляду на таке:

- відповідач не може підтвердити сам факт укладення договору та надання послуг за ним внаслідок окупації Автономної Республіки Крим збройними військами Російської Федерації, у зв'язку з чим відповідач не має доступу до реєстру укладених договорів, до оригіналів документів,що відображають фінансово-розрахункові та інші господарські операції. Тимчасова окупація Російською Федерацією Автономної Республіки Крим стала підставою засвідчення Торгово-промисловою палатою України вказаних обставин публічному акціонерному товариству «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» як форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 27.02.2014 (сертифікат від 03.12.2014 № 2018 про форс-мажорні обставини та висновку від 04.12.2014 № 5668/05-5 про форс-мажорні обставини, які видані Торгово-промисловою палатою України);

- в листі від 08.06.2015 з вимогою про оплату боргу позивач визначив заборгованість у розмірі 1362943,79 грн.;

- за умовами договору виконані роботи підлягають оплаті протягом 30 календарних днів з моменту отримання рахунку-фактури при наявності підписаного сторонами акту прийому-здачі виконаних робіт, виконавчого кошторису та документації. Оскільки позивачем не надано акт прийому-передачі документації, строк оплати не наступив.

Під час розгляду справи відповідачем подано клопотання про залучення до участі у справі третьої особи на стороні позивача, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору, приватного підприємства «Остов», та клопотання про залучення до участі у справі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державного підприємства «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України».

Клопотання про залучення приватного підприємства «Остов» обґрунтовано тим, що останнє залучалось позивачем до виконання робіт як субпідрядник. Доводи клопотання про залучення державного підприємства «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» звелись до можливості наявності у останнього інформації про виконання договору.

Клопотання про залучення третіх осіб судом відхилені у зв'язку з відсутність визначених ст. 27 ГПК України обставин, з якими закон пов'язує можливість вступу у справі або залучення третіх осіб - рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї зі сторін. Рішення з даної справи жодним чином не вплине на відносини між позивачем та приватним підприємством «Остов», а витребування інформації є підставою для застосування інших процесуальних заходів, а не залучення третьою особою.

Також представником публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» подано клопотання про витребування у позивача додаткових доказів до матеріалів справи, а саме:

- довідки, завіреної банківською установою, реквізити якої визначені у копії договору № 1370 від 20.12.2012, про наявність усіх перерахованих коштів від публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» за період з 20.12.2012 до 31.12.2014 включно, а також виписки банку щодо оплати публічним акціонерним товариством «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» шляхом перерахування грошових коштів із зазначенням за який період та відповідно підставу перерахування - цільове призначення. При цьому повинно бути вказано всі призначення платежів та їх сума, дата платежу;

- оригіналу договору № 1370 від 20.12.2012, акту приймання-здачі наданих послуг №1 від 24.04.2013 для ознайомлення;

- оригіналів довіреностей на ОСОБА_3 (№11/198 від 22.10.2012, №11/1 від 18.12.2012); оригіналу письмової заявки (про яку згадується в п.5.1 договору № 1370 від 20.12.2012 на яку посилається позивач); оригінал акту прийому-передачі технічної документації згадується в п.5.8 договору № 1370 від 20.12.2012, на який посилається позивач).

Також відповідач подав клопотання про витребування від Державного підприємства «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» документів стосовно участі останнього під час надання послуг за договором № 1370 від 20.12.2012.

У зв'язку з заявленим клопотанням оригінали договору №1370 від 20.12.2012 та акту приймання-здачі послуг №1 від 24.04.2013 позивачем надано у судовому засіданні.

Суд задовольнив клопотання публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» в частині витребування у позивача:

- довідок банківської установи, які свідчать про наявність усіх перерахованих коштів від публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» за період з 20.12.2012 до 31.12.2014 включно;

- оригіналу письмової заявки, наданої відповідно до п.5.1 договору № 1370 від 20.12.2012, та акту прийому-передачі технічної документації, складеної згідно з п.5.8 договору № 1370 від 20.12.2012.

В іншій частині клопотання судом відхилено. Зокрема, всупереч ст.38 ГПК України, відповідачем не наведено підстав, з яких випливає, що у позивача є довіреності, видані відповідачем на ОСОБА_3.

Також відповідачем не обґрунтовано неможливість отримання ним документів і інформації у державного підприємства «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України», що є підставою для відмови у витребувані їх у останнього судом.

17.10.2016 позивач подав клопотання про покладення на відповідача 160,00 грн. витрат, пов'язаних з отриманням довідки та банківської виписки.

Позивач у письмових поясненнях повідомив про неможливість виконання вимог суду в частині надання оригіналу заявки та актів прийому-передачі технічної документації у зв'язку з тим, що до бухгалтерії позивача дані документи не надходили, а працівники, які супроводжували укладання та виконання договору №1370 від 20.12.2012, звільнені. Оскільки вказані документи мали службово-технічний характер і не віднесені до первинних документів бухгалтерського обліку, то їх передача до бухгалтерії позивача не вимагалася.

Також позивач зазначив, що згідно з відомостями загальнодоступної інформаційної бази НКЦПФР (smida.qov.ua) ОСОБА_3 було призначено на посаду члена правління державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз» з 10.12.2012; попередня посада: перший заступник голови правління - головний інженер державного акціонерного товариства «Чорноморнафтогаз». Рішення прийнято загальними зборами акціонерів Товариства (протокол №25 від 10.12.2012). Відомості отримано з загальнодоступної інформаційної бази даних, яка адмініструється та наповнюється державною установою «Агентство з розвитку інфраструктури фондового ринку України» згідно з приписами рішення НКЦПФР №733 від 03.06.2014 (зареєстроване Міністерством юстиції України 25.06.2014 за №693/25470).

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

20.12.2012 товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-російське підприємство «Стан-Комплект» (підрядник) та публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (замовник) уклали договір № 1370 на виконання робіт (далі - Договір).

На підставі протоколу загальних зборів учасників товариства №1 від 21.10.2014 найменування позивача змінилося на товариство з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект».

Відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 Договору підрядник зобов'язався за технічним завданням (додаток №1 до Договору) виконати роботи з реконструкції теплоізоляційного та вітрового захисту самопідіймальної плавучої бурової установки В-312 (далі СПБУ В-312), а замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 3.1 Договору загальна вартість робіт за ним становить 4974670,14 грн., у т.ч. ПДВ 829111,69 грн.. Детальний розрахунок вартості робіт містить зведений кошторис, що є додатком № 3 до Договору.

Правовідносини, що виникли між сторонами за Договором, є відносинами підряду, оскільки передбачають обов'язки однієї сторони (позивача) виконати на свій ризик певну роботу за завданням другої сторони (відповідача), а остання зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу (ст. 837 ЦК України).

Законом надано право підряднику, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи (ст. 838 ЦК України).

Вказаних обмежень Договір не містить, навпаки, у п. 2.2 Договору замовник погодився, що до виконання робіт, передбачених умовами даного Договору, підрядником на підставі договору № 1370/1 від 20.12.2012 буде залучено приватне підприємство «Остов», яке буде субпідрядником, і роботи, обумовлені даним Договором, будуть виконані силами субпідрядника.

Між позивачем та субпідрядником укладено та виконано договір на виконання робіт №1370/1 від 20.12.2012 на виконання робіт з реконструкції теплоізоляційного та вітрового захисту самопідіймальної плавучої бурової установки В-312 (далі - Договір субпідряду).

Невід'ємними частинами Договору субпідряду (п. 13.1) є:

технічне завдання (технологічний кошторис) на виконання робіт з реконструкції теплоізоляційного та вітрового захисту СПБУ В-312 (Додаток №1 до Договору субпідряду);

зведений кошторис вартості виконання робіт з реконструкції теплоізоляційного і вітрового захисту СПБУ В-312 (додаток №2 до Договору субпідряду).

Роботи за Договором субпідряду були виконані вчасно та якісно, що підтверджується актом приймання-здачі наданих послуг від 17.04.2013 до договору №1370/1 від 20.12.2012.

До даного акту приймання-здачі долучено виконавчий кошторис № 1 з «Розрахунком вартості послуги з виконання робіт з реконструкції теплоізоляційного та вітрового захисту СПБУ В-312» та бухгалтерська довідка субпідрядника про розмір витрат на відрядження. В подальшому документи по виконанню Договору субпідряду були передані відповідачу відповідно до умов Договору.

Як зазначено вище, одними із основних обов'язків, які законом покладено на замовника, є обов'язок прийняти виконані роботи та обов'язок їх оплатити. Порядок прийняття виконаних робіт врегульовано п. 5.10 - п. 5.13 Договору. Зокрема:

- здача виконаних підрядником робіт та прийом їх замовником оформлюється актом прийму-здачі виконаних робіт. Обов'язковими додатками до акту прийому-здачі виконаних робіт є виконавчий кошторис з додатком бухгалтерської довідки вартості матеріалів. Окрім того, до акту прийому-здачі виконаних робіт підрядник прикладає бухгалтерську довідку, яка підтверджує фактичні витрати на відрядження фахівців підрядника (п. п.9 Договору);

- після закінчення виконання всього обсягу робіт, позивач оформляє акт приймання-здачі виконаних робіт та документи, зазначені у п. 4.1 та п. 5.9 Договору, і передає їх представникові відповідача (п. 5.10 Договору);

- після отримання акту прийому-здачі виконаних робіт відповідач, при відсутності заперечень, протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання підписує їх зі своєї сторони або, у разі наявності заперечень, складає мотивовану відмову від підписання акту прийому-здачі виконаних робіт (п. 5.11 Договору);

- у разі мотивованої відмови відповідача від підписання акту прийому-здачі виконаних робіт сторонами складається протокол, в якому вказуються дефекти, недоліки та зауваження і терміни їх усунення. Акт прийому-здачі виконаних робіт підписується з боку відповідача тільки після усунення позивачем всіх недоліків та зауважень, виявлених відповідачем та відповідними наглядовими установами (п. 5.12 Договору);

- підписаний замовником акт прийому-здачі виконаних робіт повертається замовнику протягом 7-ми денного (календарного) терміну з моменту підписання замовником (п. 5.13 Договору).

Отже, наявність документів, визначених п. 4.1 та п. 5.9 Договору, є необхідною умовою для підписання акту здачі-приймання робіт. З огляду на це, підписання сторонами акту приймання-передачі робіт свідчить про дотримання вказаної процедури і позбавляє права замовника посилатись на її порушення.

Також, в силу ст. 853 ЦК України, прийняття робіт без перевірки позбавляє замовника права посилатись на недоліки, які могли були бути встановлені при звичайному способі їх прийняття. А тому умови Договору, які визначали порядок контирую за процесом проведення робіт, у тому числі і п. 5.5 Договору, що надає право здійснення вказаного контролю державному підприємству «Класифікаційне товариство «Регістр судноплавства України», є тими умовами, що можуть бути застосовані до прийняття робіт і стосуються якості робіт.

Водночас, у даній справі жодна зі сторін на наявність недоліків не посилається. Навпаки, 24.04.2013 товариство з обмеженою відповідальністю «Спільне українсько-російське підприємство «Стан-Комплект» (підрядник), в особі генерального директора ОСОБА_4, що діє на підставі статуту, та публічне акціонерне товариство «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (замовник) в особі першого заступника голови правління - головного інженера ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності № 11/1 від 18.12.2012, підписали акт № 1 приймання-здачі наданих послуг до договору №1370 від 20.12.2012, згідно з яким (актом) підрядник передав, а замовник прийняв об'ємі виконавчого кошторису № 1 послуги з виконання робіт з реконструкції теплоізоляційного та вітрового захисту СПБУ В-312 (СПБУ «Петро Годованець») на суму 4974670,14 грн.; замовник не має претензій до підрядника відносно якості та об'єму наданих послуг з виконання робіт з реконструкції теплоізоляційного та вітрового захисту СПБУ В-312 (СПБУ «Петро Годованець»).

Законодавчі приписи щодо допустимості доказів визначені ч. 2 ст. 34 ГПК України, згідно з якими обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вирішуючи питання щодо можливості використання вищевказаного акту як допустимого доказу виконання робіт суд виходить з такого.

В розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (далі - Закон) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Вимоги до первинного документу наведені у статті 9 даного Закону, яка визначає, що первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій та повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

назву документа (форми);

дату і місце складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Акт № 1 приймання-здачі наданих послуг від 24.04.2013 на суму 4974670,14 грн. відповідає вищевказаним вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в силу чого підлягає кваліфікації як первинний документ, що фіксує вчинення господарської операції.

З огляду на це, підписання акту свідчить про відсутність у відповідача заяв щодо відступу від умов Договору, і, відповідно, про виконання позивачем своїх обов'язків.

Відповідно до п. 4.1 Договору розрахунок за виконані роботи здійснюється відповідачем шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання відповідачем рахунку-фактури від позивача, складеного на підставі підписаного обома сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, та документації, передбаченої в п. 2.3 та п.5.9 Договору.

Частиною 1 статті 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

При цьому суд констатує, що рахунок-фактура є документом, який передбачає лише виставлення визначених сум до оплати покупцем за товари, які поставляються (фактично поставлені) або послуги, що надаються (фактично надані). Рахунок-фактура не фіксує факт наданих отримання товарів, виконаних робіт або наданих послуг, оскільки не є первинним документом в розумінні Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України».

Отже, за умови отримання послуг та наявності договірного врегулювання розміру, строку і порядку платежу, відсутність рахунку-фактури не є тією обставиною, за якої існує неможливість виконання боржником свого обов'язку. Вказане свідчить про відсутність прострочення кредитора та права боржника на відстрочення (ст. 613 ЦК України).

Таким чином, виходячи з умов Договору, відповідач повинен був сплатити 4974670,14 грн. до 24.05.2013.

Згідно з довідкою публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» № 03-02-04/724 від 10.10.2016 та з випискою з особового рахунку позивача за період з 20.12.2012 по 07.10.2016 на рахунок позивача від відповідача не надходили кошти за договором №1370 на виконання робіт від 20.12.2012.

З чого слідує, що заборгованості, вказана позивачем у листі від 08.06.2015 у розмірі 1362943,79 грн., обумовлена технічною помилкою (замість першої цифри « 4» помилково вказано « 1»).

Станом на день розгляду справи в суді відповідач не сплатив позивачеві 4974670,14 грн..

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 4974670,14 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов'язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

За розрахунком позивача, перевіреним судом, до стягнення з відповідача підлягає 4088092,05 грн. інфляційних та 436271,76 грн. трьох процентів річних за період з 25.05.2013 по 25.04.2016.

Відповідно до статті 617 Цивільного кодекс України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Дана норма встановлює дві основні підстави звільнення особи, яка порушила зобов'язання, від відповідальності. Такими обставинами є випадок та непереборна сила. Доведення наявності випадку або непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов'язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Під випадком розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника. Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов'язкової для боржника обачності, хоча вона могла б бути передбачена та попереджена, якщо б боржник віднісся до свого зобов'язання з більшою обачністю, ніж та, до якої він був зобов'язаний або якщо на місці боржника була б інша особа. Такий підхід щодо суб'єктивної неможливості передбачити, а отже і попередити діяння, що викликало невиконання або неналежне виконання зобов'язання, дозволяє відмежувати випадок від непереборної сили (форс-мажор).

Поняття та ознаки непереборної сили розкриваються у п. 1 ч. 1 ст. 263 ЦК України. Непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Як підстава звільнення особи, що порушила зобов'язання, від відповідальності непереборна сила характеризується двома ознаками. По-перше, це зовнішня до діяльності сторін обставина, яку сторони, хоча б навіть і передбачили, але не могли попередити. До таких обставин, як правило, відносять стихійні лиха (землетрус, повінь, пожежі) та соціальні явища (війни, страйки, акти владних органів тощо). По-друге, ознакою непереборної сили є її надзвичайність, що означає, що це не рядова, звичайна обставина, яка хоча і може спричинити певні труднощі для сторін, але не виходить за рамки буденності, а екстраординарна подія, яка не є звичайною.

В силу статті 617 Цивільного кодексу України не вважається випадком, а отже не є підставою для звільнення особи, що порушила зобов'язання, від відповідальності:

- недодержання своїх обов'язків контрагентами боржника (кредитор не має нести негативні наслідки відносин між боржником та його контрагентами);

- відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання (вступаючи у договірні відносини, боржник несе відповідні ризики та має замінити відсутні товари на інші або вчиняти інші заходи щодо належного виконання зобов'язання);

- відсутність у боржника необхідних коштів. Отже незалежно від того, що стало причиною відсутності у боржника необхідної суми грошей (об'єктивні обставини чи суб'єктивна недбалість боржника), це не звільняє його від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язання.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що порушення зобов'язання є наслідком настання обставин непереборної сили, тобто є їх наслідком.

З огляду на викладене, оскільки відповідачем зобов'язання щодо оплати виконаної роботи за Договором є простроченим з 25.05.2013, тимчасова окупація Російською Федерацією з 27.02.2014 Автономної Республіки Крим не є форс-мажорною обставиною за Договором.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (вул. Б.Хмельницького, 26, оф.505, м. Київ, 01030, код 00153117) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СП «Стан-Комплект» (вул. Стельмаха, 10-А, м. Київ, 03040, код 22916,14 грн. боргу, 4088092,05 грн. інфляційних, 436271,76 грн. 3% річних, 160,00 грн. витрат, пов'язаних з отриманням довідки та банківської виписки, 142485,51 грн. судового збору.

Рішення підписано 29.11.2016

Суддя С. А. Ковтун