ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ВІДМОВУ У ПРИЙНЯТТІ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"05" грудня 2016 р. № 01-40/903/905/16

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали

за позовом Ковельської міської ради, м. Ковель Волинської області

до ОСОБА_1, м. Ковель Волинської області

про розірвання договору та скасування Державного акту на право власності

Суддя: Бондарєв С.В.

Встановив: Ковельська міська рада звернулась до господарського суду Волинської області з позовною заявою №148 від 23.11.2016р. (вх.№01-47/953/16 від 01.12.2016р.) до ОСОБА_1 про розірвання договору та скасування Державного акту на право власності, в якому просить розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки від 15.12.2003р. та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №446172 р.№ від 08.12.2010р.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач-Ковельська міська рада-звернувся до господарського суду з позовом до фізичної особи ОСОБА_1.

Позовна заява Ковельської міської ради не підлягає розгляду в господарських судах України, виходячи з наступного.

Згідно ст.21 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути підприємства та організації, зазначені у ст.1 цього Кодексу.

У відповідності із ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно підпунтків 1.1., 1.2.2. пункту 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" питання про те, чи підвідомча господарському суду справа у спорі, що виник із земельних правовідносин, повинно вирішуватись залежно від того, який характер мають спірні правовідносини, тобто чи є вони приватноправовими чи публічно-правовими, та чи відповідає склад сторін у справі статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). З положень статей 13, 14, 140, 142, 143 Конституції України, статей 11, 16, 167, 169, 374 ЦК України, статей 2, 8, 48, 133, 148, 152, 197 ГК України, статей 80, 84, 123, 124, 127, 128 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) випливає, що органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у правовідносинах щодо розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності (наданні земельних ділянок громадянам та юридичним особам у власність або в користування, відчуженні земельних ділянок державної або комунальної власності, укладенні, зміні, розірванні договорів купівлі-продажу, ренти, оренди земельної ділянки та інших договорів щодо земельних ділянок, встановленні сервітуту, суперфіцію, емфітевзису, в тому числі прийнятті державними органами та органами місцевого самоврядування відповідних рішень) діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи відповідні повноваження, державні органи або органи місцевого самоврядування вступають з юридичними та фізичними особами у цивільні та господарські правовідносини. Отже, у таких відносинах держава або територіальні громади є рівними учасниками земельних відносин з іншими юридичними та фізичними особами, у тому числі з суб'єктами підприємницької діяльності. Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи та органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 1 ГПК підвідомчі господарським судам.

Оскільки відповідачем у позові є фізична особа, яка не має статусу суб'єкта підприємницької діялності (з якою і укладався спірний договір купівлі-продажу), даний спір не підвідомчий господарському суду, тому позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до п. 1 ст. 62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо: заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності із п.п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

За таких обставин сума сплаченого Ковельською міською радою судового збору підлягає поверненню.

Керуючись пунктом 1 ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", господарський суд, -

ухвалив:

1. В прийнятті позовної заяви №148 від 23.11.2016р. (вх.№01-47/953/16 від 01.12.2016р.) Ковельської міської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору та скасування Державного акту на право власності на 4 арк. з доданими до неї документами на 16 арк. (в т.ч. оригінал платіжного доручення №1249 від 24.11.2016р. про сплату судового збору в розмірі 2 900 грн.)- відмовити.

2. Позовну заяву №148 від 23.11.2016р. (вх.№01-47/953/16 від 01.12.2016р.) Ковельської міської ради до ОСОБА_1 про розірвання договору та скасування Державного акту на право власності на 4 арк. з доданими до неї документами на 16 арк. (в т.ч. оригінал платіжного доручення №1249 від 24.11.2016р. про сплату судового збору в розмірі 2 900 грн.) повернути позивачу.

3. Повернути з Державного бюджету України на користь Ковельської міської ради (Волинська обл., м. Ковель, вул. Незалежності, 73, ) судовий збір у сумі 2 900 грн., сплачений за платіжним дорученням №1249 від 24.11.2016р.

Суддя С. В. Бондарєв