ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05.12.2016 справа № 908/3212/16

Суддя Носівець Вікторія Вікторівна, розглянувши матеріали

за позовом публічного акціонерного товариства «Енергобанк» (04071, м. Київ, вул. Воздвиженська, 56, адреса для листування: 01001, м. Київ, вул. Лютеранська, 9/9)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «Артеміда» (69035, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 63)

про визнання вимог кредитора ПАТ «Енергобанк» до боржника ТОВ «ТПК «Артеміда» в сумі 38877572,19 грн. та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру вимог кредиторів

Встановив, що позовна заява підлягає поверненню з наступних підстав:

1) Пунктом 5 ст. 54 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

Позовна заява це процесуальний документ, за допомогою якого реалізується право на звернення до господарського суду. З аналізу норм чинного в Україні законодавства, а також положень доктрини права вбачається, що елементами позову, які є його структурними складовими та визначають його зміст є предмет та підстави позову.

Даний позов викладено як вимогу про визнання вимог кредитора ПАТ «Енергобанк» до боржника ТОВ «ТПК «Артеміда» в сумі 38877572,19 грн. та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру вимог кредиторів. При цьому, по тексту позовної заяви позивач посилається на ст. 112 ЦК України, якою передбачено черговість задоволення вимог кредиторів. Правила даної статі застосовуються в разі ліквідації платоспроможної юридичної особи. Позивач по тексту позовної заяви зазначає, що з 13.04.2016 р. відповідач знаходиться в стані припинення на підставі постанови господарського суду Запорізької області від 06.04.2016 р. у справі № 908/640/16 про порушення справи про банкрутство. Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 13.09.2016 р. постанову від 13.04.2016 р. скасовано, провадження у справі № 908/640/16 припинено.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» є достовірними, станом на 01.12.2016 р. ТОВ «ТПК «Артеміда» перебуває в стані припинення за судовим рішення про банкрутство.

Позивачем не вказано обставин, які підтверджують перебування відповідача в стані припинення з інших підстав, не повязаних з банкрутством.

З огляду на наведене неможливо зробити висновок з яких підстав виникли спірні правовідносини між сторонами, та якими доказами підтверджуються вимоги у даному позові. Тобто, не вказано обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та не зазначено доказів, що підтверджують позов.

Згідно пункту 3 частини 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

2) У відповідності до ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Порядок та розмір справляння судового збору встановлений Законом України «Про судовий збір».

З 01.09.2015 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484-VІІІ від 22.05.2015, яким до Закону України «Про судовий збір» внесено зміни та, зокрема, частину 2 статті 4 Закону було викладено в іншій редакції.

Приписами частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Відповідно до вимог підпунктів 1, 2 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати. За подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

При цьому майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов'язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об'єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Як вбачається зі змісту позовних вимог у даній справі, позивач просив суд визнати вимоги кредитора ПАТ «Енергобанк» на 38877572,19 та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу та реєстру вимог кредиторів ТОВ «ТПК «Артеміда».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про визнання вимог кредитора ПАТ «Енергобанк» на суму 388775725,19 грн. є майновою, оскільки за своєю правовою природою пов'язана з визнанням прав на грошову суму, а отже ця вимога має вартісну оцінку. Вимоги ж позивача про включення кредиторських вимог на вказану до проміжного ліквідаційного балансу є вимогою немайнового характеру.

За таких обставин судовий збір має бути сплачено за кожну позовну вимогу майнового і немайнового характеру.

Разом з тим до позовної заяви додано платіжне доручення № НОМЕР_1 від 23.11.2016р. про сплату судового збору в розмірі 1378 грн. що свідчить про сплату судового збору за однією вимогою і в мінімальному розмірі, тобто судовий збір сплачено не в повному розмірі.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Згідно до пункту 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

4) Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Згідно із частиною 3 пункту 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу).

Згідно з положеннями статті 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Обєднання позовних заяв або справ є правом, а не обовязком суду.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас повязані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів. Господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів.

Відповідно до пункту 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

В даному позові позивачем порушені правила об'єднання вимог, які не повязані між собою підставою виникнення та засобами доказування, передбачені ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, а саме: позивач просить визнати вимоги кредитора до боржника щодо заборгованості, підставою виникнення якої є договори застави № 4 від 27.12.2013 р., № КЛЮВ-/З-5 від 25.04.2014 р., № 1 від 28.08.2014 р., № КЛЮВ-/З-1 від 25.09.2014 р., б/н від 06.10.2014 р., № КЛЮВ-00525/-2612/З-1 від 21.11.2014 р., укладені позивачем та відповідачем.

Суд зазначає, що заявлені вимоги не є однорідними, оскільки ґрунтуються на різних підставах. Для повного, всебічного та обєктивного розгляду справи необхідно досліджувати кожний договір окремо, надавати їм відповідну оцінку. Поєднання таких вимог перешкоджатиме зясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору, враховуючи, що кожний із перелічених договорів укладений на забезпечення виконання зобовязань за різними кредитними договорами, укладеними з різними позичальниками.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

У відповідності до п. 3.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 та 3 частини 1 статті 57 ГПК України щодо форми, змісту та додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що у відповідності до ст. 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з ним у господарський суд у загальному порядку після усунення допущених порушень.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути ПАТ «Енергобанк» без розгляду.

Додаток: на 322 арк., в тому числі платіжне доручення № НОМЕР_1 від 23.11.2016 р.

Суддя В.В.Носівець