ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016 р. Справа № 917/1638/16

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз", вул. Козака, 2-а; Полтава, Полтавська область,36020

до Відділу освіти Кобеляцької райдержадміністрації, вул. Шевченка, 28/20, Кобеляки, Кобеляцький район, Полтавська область,39200

про стягнення 13004,82 грн.

суддя Тимощенко О.М.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 дов. №71 від 07.12.2015 року

від відповідача: ОСОБА_2 дор. №1 від 11.01.2016 року

В судовому засіданні 22.11.2016 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення у відповідності до ст. 85 ГПК України та повідомив дату складення повного тексту рішення.

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 13004,82 грн. за договором розподілу природного газу №6 Р від 08.02.2016 року, з яких: 729,31 грн. - 3% річних, 10643,75 грн. - пеня, 1631,76 грн. - інфляційні втрати.

31.10.2016 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (арк. с. 46-50). Згідно відзиву на позовну заяву відповідач в повному обсязі заперечує проти задоволення позовних вимог. Зокрема, відповідач у своєму відзиві посилається на те, що договір №6 Р від 08.02.2016 року був зареєстрований в Казначействі лише 15.02.2016 року. Оператор ГРМ лише 09.02.2016 року виставив рахунок за розподілений у січні 2016 року газ, який повністю був оплачений 18.02.2016 року. Оператор ГРМ неправомірно та безпідставно розраховує період прострочення платежу з 01.02.2016 року по 17.02.2016 року, в той час коли договору між сторонами ще не існувало. До відзиву відповідач додав копії актів приймання-передачі, копії розрахунків-фактур та платіжних доручень за січень-квітень 2016 року.

22.11.2016 року від відповідача надійшло клопотання в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з обґрунтуванням наведеним у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Відповідно до заяви - приєднання до умов договору розподілу природного газу Відділ освіти Кобеляцької районної державної адміністрації (відповідач, споживач) приєднався до умов договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498, що підтверджується заявою-приєднання №6Р до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) від 15.01.20l6 року (арк. с. 14).

08.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (позивач, оператор ГРМ) та Відділом освіти Кобеляцької районної державної адміністрації (відповідач, споживач) було укладено письмовий договір розподілу природного газу №6 р (арк. с. 09-13).

Умовами даного договору сторони погодили:

- договір розподілу природного газу регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п.1.1. договору);

- умови цього договору розроблені відповідно до ОСОБА_3 України "Про ринок природного газу" і Кодексу газопровідних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494 (далі - Кодекс газопровідних систем) (п.1.2. договору);

- за цим договором оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1. договору);

- санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного із постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором (п. 3.1. договору);

- за наявності підтвердженого обсягу природного газу споживача та відсутності простроченої заборгованості за цим договором оператор ГРМ забезпечує розподіл природного газу, що належить споживачу, до межі балансової належності його об'єкта з дотриманням належного рівня і надійності, безпеки, якості та величини тиску природного газу (п. 3.2. договору);

- оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1. договору);

- тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора про його встановлення (п. 6.2. договору);

- розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.3. договору);

- оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ (п. 6.4. договору);

- надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 договору);

- у разі порушення споживачем строків оплати за даним договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 8.2. договору);

- договір набирає чинності з дати його підписання, а у частині розподілу природного газу з 08.02.2016 року, та укладається на строк до 31.12.2016 року (п. 12.1. договору).

Позивач на виконання договору надав відповідачу послуги з розподілу природного газу, а саме: 164,201 тис.куб.м. природного газу за січень 2016 р., що підтверджується актом приймання - передачі №У від 31.01.2016 року на суму 139071,68 грн.;150,068 тис.куб.м., природного газу за лютий 2016р., що підтверджується актом приймання - передачі №У НОМЕР_1 від 29.02.2016 року на суму 127101,59 грн.;107,616 тис.куб.м., природного газу за березень 2016р., що підтверджується актом приймання - передачі №У від 31.03.2016 року на суму 91146,44 грн.;23,600 тис.куб.м., природного газу за квітень 2016р., що підтверджується актом приймання - передачі №У НОМЕР_2 від 25.04.2016 року на суму 20580,14 грн. (арк. с. 18,20,22,24).

Акти приймання - передачі підписані сторонами без застережень.

Загальна вартість наданих послуг становить 377 899,85 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ним у відповідності до вимог договору було надіслані відповідачу рахунки-зобов'язання, а саме: рахунок-зобов'язання №У від 31.01.2016 року на суму 139071,68 грн., за січень 2016 року по розподілу 164,201 тис.куб.м.; рахунок - зобов'язання №У від 29.02.2016 року на суму 127101,59 грн., за лютий 2016 року по розподілу 150,068 тис.куб.м.; рахунок - зобов'язання №У від 31.03.2016 року на суму 91146,44 грн., за березень 2016 року по розподілу 107,616 тис.куб.м.; рахунок - зобов'язання №У від 25.04.2016 року на суму 20580,14 грн., за квітень 2016 року по розподілу 23,600 тис.куб.м. (арк. с. 17,19,21,23).

Як зазначає позивач, відповідач повістю оплатив надані послуги в сумі 377 899,85 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: №34 від 18.02.2016 року на суму 526,00грн., №25 від 18.02.2016 року на суму 714,00 грн., №39 від 18.02.2016 року на суму 704,00 грн., №20 від 18.02.2016 року на суму 116402,68 грн., №87 від 18.02.2016 року на суму 18063,00 грн., №25 від 18.02.2016 року на суму 2555,00 грн., №26 від 25.02.2016 року на суму 70817,32 грн., №22 від 18.02.2016 року на суму 107,00 грн., №38 від 25.02.2016 року на суму 300,00 грн., №42 від 25.02.2016 року на суму 300,00 грн., №29 від 25.02.2016 року на суму 1500,00 грн., №25 від 25.02.2016 року на суму 70,00 грн., №126 від 25.02.2016 року на суму 19448,93 грн., №28 від 25.02.2016 року на суму 300,00 грн., №92 від 25.02.2016 року на суму 10000,00 грн., №132 від 09.03.2016 року на суму 9022,00 грн., №42 від 09.03.2016 року на суму 445,20 грн., №216 від 17.03.2016 року на суму 33399,99 грн., №181 від 09.03.2016 року на суму 14898,14 грн., №166 від 17.03.2016 року на суму 7000,00 грн., №67 від 05.04.2016 року на суму 150,00 грн., №71 від 05.04.2016 року на суму 300,00 грн., №326 від 29.04.2016 року на суму 16467,60 грн., №276 від 05.04.2016 року на суму 46296,45 грн., №208 від 05.04.2016 року на суму 4000,00 грн., №285 від 29.04.2016 року на суму 4112,54 грн. (арк. с. 29-42), однак платежі здійснювалися відповідачем не своєчасно, з порушенням умов договору.

В зв'язку з тим, що відповідачем було допущено прострочення строків оплати за договором, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача:

- 10643,75 грн. пені за періоди: 01.02.2016 року - 17.02.2016 року (за зобов'язаннями січня 2016 року); 01.02.2016 року - 08.03.2016 року (за зобов'язаннями лютого 2016 року); 01.03.2016 року - 04.04.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року); 01.04.2016 року - 28.04.2016 року (за зобов'язаннями квітня 2016 року);

- 1631,76 грн. втрат від інфляції за періоди: 29.02.2016 року - 17.03.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року); 31.03.2016 року - 28.04.2016 року (за зобов'язаннями квітня 2016 року);

- 729,31 грн. 3% річних за періоди: 01.02.2016 року - 17.02.2016 року (за зобов'язаннями січня 2016 року); 01.02.2016 року - 08.03.2016 року (за зобов'язаннями лютого 2016 року); 01.03.2016 року - 04.04.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року); 01.04.2016 року - 28.04.2016 року (за зобов'язаннями квітня 2016 року) (розрахунок арк. с. 16).

При прийнятті рішення суд входив з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору про надання послуг, згідно якого, в силу ст. 901 ЦК України одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає у цей строк (термін). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. ст. 612 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України).

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконане.

Пунктом 8.2. договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати за даним договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного позивачем заявлено до стягнення з відповідача:

- 10643,75 грн. пені за періоди: 01.02.2016 року - 17.02.2016 року (за зобов'язаннями січня 2016 року); 01.02.2016 року - 08.03.2016 року (за зобов'язаннями лютого 2016 року); 01.03.2016 року - 04.04.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року); 01.04.2016 року - 28.04.2016 року (за зобов'язаннями квітня 2016 року);

- 1631,76 грн. втрат від інфляції за періоди: 29.02.2016 року - 17.03.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року); 31.03.2016 року - 28.04.2016 року (за зобов'язаннями квітня 2016 року);

- 729,31 грн. 3% річних за періоди: 01.02.2016 року - 17.02.2016 року (за зобов'язаннями січня 2016 року); 01.02.2016 року - 08.03.2016 року (за зобов'язаннями лютого 2016 року); 01.03.2016 року - 04.04.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року); 01.04.2016 року - 28.04.2016 року (за зобов'язаннями квітня 2016 року) (розрахунок арк. с. 16).

Перевіряючи розмір заявлених позивачем до стягнення пені, 3% річних та інфляційних, суд враховує наступне.

Відповідач приєднався до договору розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання № 6 Р від 15.01.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності до приписів статей 640, 642 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Як встановлено судом, 08.02.2016 року між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (позивач, оператор ГРМ) та Відділом освіти Кобеляцької районної державної адміністрації (відповідач, споживач) було укладено письмовий договір розподілу природного газу №6 Р (арк. с. 9-13).

В пункт п. 12.1. договору сторони погодили, що він набирає чинності з дати його підписання, а у частині розподілу природного газу з 08.02.2016 року, та укладається на строк до 31.12.2016 року.

Отже, сторони погодили, що вказаний договір в частині інших умов, які не стосуються порядку розподілу природного газу, в тому числі і щодо порядку розрахунків набрав чинності з дати його підписання сторонами. Тому нарахування пені, 3% річних та інфляційних за порушення строків оплати за договором може здійснюватися з моменту підписання сторонами договору розподілу природного газу №6 Р.

З наданого позивачем розрахунку пені та 3% річних вбачається, що позивач починає їх обраховувати: за зобов'язаннями за січень 2016 р. з 01.02.2016р. - 17.02.2016р.; за зобов'язаннями за лютий 2016 р. з 01.02.2016 р. - 08.03.2016р.; за зобов'язаннями за березень 2016р. з 01.03.2016 р. - 04.04.2016р.; за зобов'язаннями квітня 2016р. з 01.04.2016р. - 28.04.2016р.

Як вбачається з матеріалів справи, оплата послуг за договором №6Р від 08.02.2016 року здійснювалась відповідачем відповідно до умов пункту 6.4. договору та виставлених йому позивачем рахунків - зобов'язань, а саме:

- рахунок №У від 09.02.2016 року по договору №6 Р від 08.02.2016 року за фактичне використання за січень 2016 року в сумі 139071,68 грн.;

- рахунок №У від 22.02.2016 року по договору №6 Р від 08.02.2016 року попередня оплата за лютий 2016 року в сумі 102736,25 грн. та рахунок №У від 29.02.2016 року по договору №6 Р від 08.02.2016 року фактичне використання за лютий 2016 року в сумі 127101,59грн.;

- рахунок №У від 15.03.2016 року по договору №6 Р від 08.02.2016 року попередня оплата за березень 2016 року в сумі 40399,99 грн. та рахунок №У від 31.03.2016 року по договору №6 Р від 08.02.2016 року доплата за фактичне використання за березень 2016 року в сумі 50746,45 грн.;

- рахунок №У від 25.04.2016 року по договору №6 Р від 08.02.2016 року фактичне використання за квітень 2016 року в сумі 20580,14 грн. (арк. с.

Крім того, зазначені вище номера рахунків та їх дати також співпадають в призначеннях платежу при здійсненні відповідачем оплат за договором, що відображено в платіжних дорученнях №34 від 18.02.2016 року на суму 526,00грн., №25 від 18.02.2016 року на суму 714,00 грн., №39 від 18.02.2016 року на суму 704,00 грн., №20 від 18.02.2016 року на суму 116402,68 грн., №87 від 18.02.2016 року на суму 18063,00 грн., №25 від 18.02.2016 року на суму 2555,00 грн., №26 від 25.02.2016 року на суму 70817,32 грн., №22 від 18.02.2016 року на суму 107,00 грн., №38 від 25.02.2016 року на суму 300,00 грн., №42 від 25.02.2016 року на суму 300,00 грн., №29 від 25.02.2016 року на суму 1500,00 грн., №25 від 25.02.2016 року на суму 70,00 грн., №126 від 25.02.2016 року на суму 19448,93 грн., №28 від 25.02.2016 року на суму 300,00 грн., №92 від 25.02.2016 року на суму 10000,00 грн., №132 від 09.03.2016 року на суму 9022,00 грн., №42 від 09.03.2016 року на суму 445,20 грн., №216 від 17.03.2016 року на суму 33399,99 грн., №181 від 09.03.2016 року на суму 14898,14 грн., №166 від 17.03.2016 року на суму 7000,00 грн., №67 від 05.04.2016 року на суму 150,00 грн., №71 від 05.04.2016 року на суму 300,00 грн., №326 від 29.04.2016 року на суму 16467,60 грн., №276 від 05.04.2016 року на суму 46296,45 грн., №208 від 05.04.2016 року на суму 4000,00 грн., №285 від 29.04.2016 року на суму 4112,54 грн. (арк. с. 29-42).

Отже, на підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачем неправильно визначено момент, з якого починається обрахування простроченого відповідачем зобов'язання з оплати за надані послуги в січні, лютому, березні та квітні 2016р. (не враховано вище перелічені рахунки на оплату).

Доказів виставлення відповідачу рахунків на дату, з якої позивач починає обраховувати відповідачу пеню та 3% річних за січень, лютий, березень та квітень 2016р. позивач суду не надав.

З урахуванням вищевикладеного за перерахунком, здійсненим судом за допомогою калькулятору "ЛІГА: ОСОБА_3 9.1.3", до стягнення підлягає 3% річних в сумі 149,42 грн. та пеня в сумі 2 175,57 грн.

Крім того, позивачем при нарахуванні інфляційних не враховано наступне.

В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

В Рекомендаціях Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ від 03.04.97 № 62-97р зазначено, що сума, внесена в період з 1 по 15 число відповідного місяця індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Позивачем нараховано інфляції за періоди: 29.02.2016 року - 17.03.2016 року (за зобов'язаннями березня 2016 року); 31.03.2016 року - 28.04.2016 року (за зобов'язаннями квітня 2016 року).

Як встановлено судом вище, за зобов'язаннями за березень 2016 року позивачем виставлялися відповідачу наступні рахунки: рахунок №У від 15.03.2016 року по договору №6 Р від 08.02.2016 року попередня оплата за березень 2016 року в сумі 40399,99 грн. та рахунок №У від 31.03.2016 року по договору №6 Р від 08.02.2016 року доплата за фактичне використання за березень 2016 року в сумі 50746,45 грн., а за зобов'язаннями за квітень 2016 року рахунок №У від 25.04.2016 року по договору №6 Р від 08.02.2016 року фактичне використання за квітень 2016 року в сумі 20580,14 грн. З моменту виставлення яких і повинно починатися обрахування інфляційних нарахувань.

Оскільки період прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо оплати за березень та квітень 2016 року менше місяця то суд не вбачає підстав для нарахування інфляційних в сумі 1 631,76 грн.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Таким чином, на підставі матеріалів справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 2175,57грн. пені, 149,42 грн. 3 % річних обґрунтовані, підтверджуються наявними доказами ( в мат. справи), і підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні з даним позовом, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 33,43,49,82-85 ГПК України, суд - ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти Кобеляцької районної державної адміністрації (вул. Шевченка, 28/20, м. Кобеляки, Кобеляцький район, Полтавська область,39200, р/р 3090 в ГУДКСУ в Полтавській області, МФО 831019, ідентифікаційний код 02145524) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" (вул. В.Козака, 2-а, м. Полтава, 36020, р/р 545 в філії Полтавське облуправління ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 331467, ідентифікаційний код 03351912) 2175,57 грн. пені, 149,42 грн. 3% річних, 246,36 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Повне рішення складено 25.11.2016 р.

Суддя Тимощенко О.М.

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.