КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р. Справа№ 910/19381/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін

від позивача: Коростенський В.С. - адвокат за дог. Від 14.07.2016 року;

від відповідача 1: Гуленко Ю.М. - представник за дов. №27-28022/16 від 23.06.2016 року;

від відповідача 2: Білоконь М.В. - представник за дов. №7-юр від 22.09.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року

у справі № 910/19381/16 (суддя: Турчин С.О.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ"

до відповідача 1: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

до відповідача 2: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач 1) та Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича (далі - відповідач 2) про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року у справі № 910/19381/16 позов повернуто без розгляду на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство "УКРІНКОМ" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу у даній справі та передати справу на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального права, зокрема додатки до позовної заяви містять належні та допустимі докази направлення позовної заяви відповідачу 2.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ" прийнято до провадження.

У судовому засіданні 17.11.2016 року позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, справу направити для розгляду до Господарського суду міста Києва.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.11.2016 року заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року по справі №910/19381/16 залишити без змін а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ" без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ" - задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Виходячи з аналізу вимог ч.1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обов'язок позивача, прокурора направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В якості доказів надсилання відповідачу 2 копії позовної заяви з доданими до неї документами позивачем до позовної заяви додано фіскальний чек від 24.10.2016 року № 7006 та опис вкладення у цінний лист від 24.10.2016 року.

Згідно наведеного опису вкладення у цінний лист та чеку, вбачається, що позивачем направлено позовну заяву з доданими до неї документами Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемку Р.А. на адресу: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17.

Висновок суду першої інстанції про надсилання кореспонденції за неналежною адресою з посиланням на те, що відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, адресою місцезнаходження Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Оберемка Романа Анатолійовича є: 04053, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз (Смирнова-Ласточкіна), 10а є передчасним, з огляду на наступне.

Як вбачається з офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «http://www.fg.gov.Ua/not-paving/liquidation/l 54-pat-ukrinbank» зазначено адресу прийому громадян та графік прийому вкладників ПАТ «УКРІНБАНК». В той же час за посиланням «http://www.fg.gov.ua/not-paving/liquidation/44-evrogazbank» вказано місцезнаходження відповідача 2 за адресою: 04073, м. Київ, пр. Московський, 16 та за цим же посиланням вказано графік прийому вкладників ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК».

Тобто, це адреси прийому вкладників банків які ліквідуються і де відповідач 2 призначений уповноваженою особою від ФГВФО.

Так, за відсутності місця проживання відповідача 2 позивач направив копію позовної заяви за місцем роботи відповідача 2 «04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17».

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що передумовою подання позовної заяви була заява про вжиття запобіжного заходу, в якій були вказані реквізити відповідача 2 «04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17» аналогічні до реквізитів вказаних в позовній заяві, яку відповідач 2 відповідно отримав та з'явився до суду першої інстанції для вирішення даної заяви.

Крім того, колегія суддів враховує, що постанова НБУ №180 від 22.03.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.03.2016 року №385 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» та делегування повноважень ліквідатора скасовані та визнані протиправними постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.04.2016 року за №825/5325/16.

Відповідно до п. 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 14.08.2007 року №01-8/675 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року» на запитання, яким є співвідношення місцезнаходження сторони у справі в розумінні п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПКУ та її фактичного місцезнаходження з точки зору права на подання позову, якщо позивачеві невідоме фактичне місцезнаходження іншої сторони, відповів таке. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПКУ позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб). Згідно із ст. 93 ЦКУ місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У пункті 11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 року №01-8/123 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Водночас законодавство України, в тому числі ГПКУ, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 ЦКУ) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах. В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Якщо ж господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи вважає за потрібне з'ясувати фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу, то він не позбавлений права і можливості після порушення провадження у справі здійснити це, зокрема, шляхом витребування відповідних доказів у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 38 ГПКУ. Запит щодо подання таких доказів за необхідності може бути виданий господарським судом заінтересованій стороні (її представникові).

Відповідно до ч. 9 ст. 111 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Тобто, позивачем до позовної заяви були надані належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України направлення відповідачу 2 копії позовної заяви та доданих до неї документів за адресою місцезнаходження відповідача 2, а суд першої інстанції мав право вжити відповідних заходів в разі неявки відповідача 2 в судове засідання.

Отже, суд першої інстанції дійшов невірного висновку щодо ненадання відповідних доказів направлення позовної заяви відповідачу 2.

Згідно пункту 4 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року №910/19381/16 підлягає скасуванню з підстав порушення норм процесуального права (п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України), оскільки таке порушення призвело до поставлення необґрунтованої ухвали.

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч. ч. 5, 7 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду. У випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Відповідно до п. 4.8 Постанови Пленуму вищого господарського суду України від 21.02.2013 року за №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 Господарського процесуального кодексу України або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УКРІНКОМ" - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 року у справі № 910/19381/16 скасувати та передати справу на розгляд Господарського суду міста Києва.

3. Матеріали справи № 910/19381/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

А.Г. Майданевич