ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р.Справа № 922/3521/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження", м. Київ треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ТОВ "Маркетінвестгруп", м. Київ та та ОСОБА_1 "Львівський локомотиворемонтний завод", м. Львів
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фар-Україна", м. Харків
про стягнення 227842,45 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

3-ї особи (ТОВ "Маркетінвестгруп") - не з'явився

3-ї особи (ОСОБА_1 "ЛЛРЗ") - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Фар-Україна" (далі - відповідач) звернулось ТОВ "Укрпромвпровадження" (далі - позивач). У позові останній просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму коштів сплачених за неякісний товар у розмірі 189868,71 грн., штраф за порушення умов зобов'язання щодо якості товару у розмірі 37973,74 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідачем за договором №9/16 від 09.03.2016, що був укладений між сторонами, був поставлений товар неналежної якості.

Ухвалою суду від 21.10.2016 було порушено провадження по справі та її розгляд був призначений на 15.11.2016 о 10:00.

Ухвалою суду від 15.11.2016 розгляд справи був відкладений до 29.11.2016 до 10:30.

Цією ж ухвалою до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача були залучені ТОВ "Маркетінвестгруп" (01133, м. Київ, ОСОБА_5 Приймаченко, 1/27) та ОСОБА_1 "Львівський локомотиворемонтний завод" (79018, м. Львів, вул. Залізнична, 1-А).

29.11.2016 до суду від третьої особи ТОВ "Маркетінвестгруп" надійшли письмові пояснення по справі, в яких остання вказує на те, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та просить суд розглядати справу без участі представника третьої особи у судовому засіданні. Надані письмові пояснення досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

У судовому засіданні 29.11.2016 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 29.11.2016 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, наданому до суду 11.11.2016, дослідженому судом та долученому до матеріалів справи. Зокрема, вказує на те, що в матеріалах позову відсутні належні і допустимі докази неякісності товару, а також відсутні докази того, що товар, поставлений остаточному покупцю, є саме товаром, який поставлений відповідачем позивачу. Прийняття товару позивачем без зауважень і подальша передача його у власність іншому покупцю свідчить про прийняття зобовязань відповідача як виконаних належним чином. Також по справі відсутній своєчасно та належно виготовлений позивачем акт перевірки якості товару.

Представник третьої особи ОСОБА_1 "Львівський ЛРЗ" вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Письмових пояснень по справі не надав.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Укрпромвпровадження, далі по тексту - позивач (покупець), та Товариством з обмеженою відповідальністю ФАР-Україна, далі по тексту відповідач (постачальник) був укладений договір №9/16 від 09.03.2016, далі за текстом - Договір. Предметом даного Договору, згідно специфікації від 09.03.2016 до договору №9/16 від 09.03.2016, є постачання підшипників FAG NU 1038 МІ С4 у кількості 8 шт. (далі - товар).

11.03.2016 та 22.03.2016 позивач, виконуючи власні зобов'язання згідно п. 3.1. Договору, на підставі рахунку-фактури від 09.03.2016 № СФ-0001267, належним чином здійснив перерахування 132 908,00 грн. (11.03.2016 70 % передплата по договору) та 56 960,70 грн. (30 % від вартості товару з дня письмового підтвердження відповідача про готовність товару до відвантаження) на поточний рахунок відповідача.

Відповідач, відповідно до положень розділу 4 Договору, поставив товар на підставі видаткових накладних №РН-0000938 від 22.03.2016 - 94 934,35 грн., №РН-0000966 - 94 934,35 грн. у повному обсязі, згідно специфікації від 09.03.2016 до договору №9/16 від 09.03.2016.

В подальшому, позивач, на підставі договору купівлі-продажу №224/15 від 22 квітня 2015 року поставив на користь ТОВ Маркетінвестгруп підшипники FAG NU 1038 МІ С4 у кількості 8 шт.

В свою чергу, ТОВ Маркетінвестгруп, поставив підшипники FAG NU 1038 МІ С4 у кількості 8 шт., згідно договору поставки №ВЗК-042/16 від 18 березня 2016 року на користь ОСОБА_1 Львівський ЛРЗ.

ОСОБА_1 Львівський ЛРЗ склав акти приймання продукції по якості від 28.03.2016 та 05.04.2016, де вказано, що підшипники FAG NU 1038 МІ С4 у кількості 8 шт. забраковані та не відповідають встановленим стандартам. Відповідно до листа №979 від 18.04.2016 ОСОБА_1 Львівський ЛРЗ, повідомив, що заміри по вхідному контролю підшипників FAG NU 1038 МІ С4 у кількості 8 шт. проводились на дільниці по ремонту підшипників електричних машин приладами: слюсарний верстатник з пристосуванням для заміру радіального зазору підшипників тягових двигунів (номер проекту СБ6.983).

Позивач звертався до відповідача з листами №209 від 28.03.2016, №220 від 31.03.2016, №339 від 19.05.2016, №473 від 11.07.2016, №537 від 16.08.2016 з проханням направити представника відповідача для передачі забракованого товару.

Листом №245 від 11.04.2016 позивач просив визначити місце випробування підшипників та направлення довіреності на повернення товару. Втім, як вказує у позові позивач, відповідач проігнорував прохання позивача не пояснивши причини власної бездіяльності. Лише листом №277/04 від 11.04.2016, просив повернути підшипники для встановлення радіального зазору, при цьому документів для повернення товару не надав та представника не направив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку. Позивач просить суд стягнути з відповідача - 189 868,71 грн. - кошти, що підлягають поверненню як такі, що сплачені за неякісний товар та 37 973,74 грн. - штраф за порушення умов зобов'язання щодо якості товару у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісного товару.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконати її обовязку.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно до ст. 668 ЦК України, ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження товару переходить до покупця з моменту передання йому товару, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом та не заперечувалось представниками сторін, при прийманні спірного товару позивачем 22.03.2016 не була встановлена невідповідність якості товару стандартам, а товар був прийнятий без зауважень, та направлений подальшому покупцю за іншим договором купівлі-продажу від 22.04.2015 -ТОВ Маркетінвестгруп.

Таким чином, виниклі між позивачем і відповідачем зобовязання, в силу ст. 599 ЦК України, припинилися їх повним виконанням і мовчазним прийняттям: позивач оплатив і прийняв товар, а відповідач прийняв оплату і поставив товар. Отже, ризики стосовно якості товару перейшли до позивача в момент передачі товару другому покупцю у власність, розпорядження та володіння.

Відповідно до ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Згідно ст. 687 ЦК України, перевірка додержання продавцем умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару та інших умов здійснюється у випадках та в порядку, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Покупець зобов'язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару ч. 1 ст. 688 ЦК України).

Позивач стверджує, що після отримання товару 22.03.2016 поставив придбаний у відповідача товар за договором від 22.04.2015 на користь іншого субєкта господарювання - ТОВ Маркетінвестгруп, яке, в свою чергу, надалі поставило товар на користь ОСОБА_1 Львівський локомотиворемонтний завод, яке, в свою чергу, вперше виявило невідповідність підшипників стандартам.

Втім, в матеріалах справи відсутні докази поставки одних і тих самих підшипників, що були поставлені відповідачем позивачу, тим, що поставив позивач на користь ТОВ Маркетінвестгруп, а надалі саме їх ТОВ Маркетінвестгруп поставило на користь ОСОБА_1 Львівський локомотиворемонтний завод.

Докази того, що після 22.03.2016 підшипники приймалися другим чи третім покупцем, відсутні.

Більш того, у матеріалах справи наявні суперечливі докази - з одного боку це вимога позивача прибути до ОСОБА_1 Львівський локомотиворемонтний завод для перевірки підшипників і ОСОБА_1 Львівський локомотиворемонтний завод про відставлення товару, які свідчать, що станом на 19.05.2016 підшипники перебувають на ОСОБА_1 Львівський локомотиворемонтний завод, а з іншого боку - це акт повернення продукції від ТОВ Маркетінвестгруп до позивача від 20.04.2016. Таким чином, письмовими доказами по справі ідентичність поставлених відповідачем товарів та товарів, які поставлені наступним покупцям, не доведена. Так само рух і передача того самого товару всім наступним покупцям і в зворотному порядку також документально не відслідковується.

Пунктом 6.1. Договору, укладеного 09.03.2016 між позивачем і відповідачем про поставку підшипників, передбачено, що порядок прийняття покупцем товару за якістю визначається Інструкцією Держарбітражу СРСР від 25.04.1966 №П-7 та роз'ясненням Вищого Апрбітражного суду України № 01-6/1106 від 12.10.1993.

В подальших договорах з наступними покупцями міститься таке саме посилання на порядок прийняття продукції.

Як позивачем, так і подальшими покупцями, порушено порядок прийняття продукції за якістю, регламентований договорами та вказаними в них актами чинного законодавства. При прийнятті товару позивачем недоліки не оформлювалися. Кінцевий покупець ОСОБА_1 Львівський локомотиворемонтний завод не запросив представника відповідача для складання дефектного акту, оскільки не має з ним договірних відносин. Якість товару на ОСОБА_1 Львівський локомотиворемонтний завод актована особами, не уповноваженими на те, згідно передбаченого законом порядку, акт приймання ОСОБА_1 Львівський локомотиворемонтний завод від 28.03.2016 та акт повернення продукції позивачу від 20 квітня 2016 року не відповідають вимогам закону. За своїм змістом, акт, що складений ОСОБА_1 ЛЛРЗ, свідчить про неможливість використання підшипників для конкретного виду робіт, а не про їх неякісність взагалі. Втім, мета використання підшипників сторонами спору в договорі між позивачем і відповідачем не обумовлювалася. Тобто у даному спорі фактично має місце безпідставне ототожнювання непідходящого товару з неякісним товаром.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, підсумовуючи викладене, враховуючи викладені обставини справи та норми законодавства, суд відмовляє в задоволенні позову у повному обсязі, оскільки позивачем не доведений факт поставки відповідачем неякісного товару.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня підписання повного рішення, відповідно до статті 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 05.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_6