РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016Справа №910/7737/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РИВЕР ТРЕЙД";

до ALASAR CORP. LP;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Іллічівський зерновий термінал";

про стягнення 3 221 316,40 доларів США, що еквівалентно 82 369 060,30 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Аверкова Н.О., представник, довіреність № б/н від 21.06.2016 р.;

Від відповідача: Веліканов К. С., представник, довіреність № б/н від 09.09. 2016 р.;

Від третьої особи: не з'явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РИВЕР ТРЕЙД" 26.04.2016 року звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Alasar Corp.LP про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3 221 316,40 доларів США, що еквівалентно 82 369 060,30 грн. згідно курсу НБУ на 12.04.2016.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов контракту № RA-07-07 від 07.07.2015 р. в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2016 року порушено провадження у справі № 910/7737/16, розгляд справи призначено на 31.05.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 року слухання справи відкладено до 16.06.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 року до у часті у справі № 910/7737/16 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Іллічівський зерновий термінал".

У судовому засіданні 08.11.2016 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа у судове засідання 08.11.2016 р. своїх повноважних представників не направила, про причини неявки суд не повідомила.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "РИВЕР ТРЕЙД" (продавець) та Аlasar Corp. LP (покупець) 07.07.2015 року було укладено контракт № RA-0707 (надалі - контракт), відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує український ріпак вищого та/або 1-го класу та/або 2-го класу, придатний для виробництва олії, врожаю 2015 року, товарної якості, що відповідає екологічним нормам відповідно до Європейської директиви "Директива 2009/28/ЕС".

Згідно вимог п. 13 контракту сторони узгодили, що спори з питань, які виникають з Контракту або пов'язані з його виконанням, підлягають розгляду Господарським судом міста Києва відповідно до процесуального та матеріального права України.

Предметом контракту визначено продаж продавцем та покупку покупцем на умовах DAT -TOB «Іллічівський Зерновий Термінал» (згідно Інкотермс 2010) українського ріпаку вищого та/або 1-го класу та/або 2-го класу, придатного для виробництва олії, врожаю 2015 року (далі -товар) в кількості 8 000,000 метричних тонн плюс-мінус 5%. Кількість остаточна відповідно до вантажної митної декларації продавця.

Згідно п. 6 контракту ціна на товар встановлена в доларах США та становить 400,00 доларів США за одну метричну тонну DAT -TOB «Іллічівський Зерновий Термінал».

Відповідно до п. 9.1. контракту продавець зобов'язувався здійснити поставку товару з 7 липня 2015 р. до 31 липня 2015 р.(включно).

Згідно п.7 контракту сторони узгодили, що базис поставки - DAT -TOB «Іллічівський Зерновий Термінал» (згідно Інкотермс 2010). Поставка здійснюється на користь поклажодавця GLENCORE GRAIN BV.

Позивач стверджує, що ним, як продавцем умови контракту виконані у повному обсязі в строк до 31.07.2015, а саме на користь поклажодавця GLENCORE GRAIN BV, в режимі DAT -TOB «Іллічівський Зерновий Термінал» (згідно Інкотермс 2010) поставлено товар - ріпак придатний для виробництва олії, врожаю 2015 року у кількості 8 053, 291 тон (8 053, 291 кг). Позивач зазначає, що продавцем виконано всі умови, які передбачені у контракті щодо поставки товару, однак покупець взяті на себе зобов'язання не виконав та не здійснив проплату у встановлений контрактом строк.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 липня 2015 р. між третьою особою у правовідносинах із ТОВ «РИВЕР ТРЕЙД» було укладено договір №DR-7/15 про надання послуг з приймання, сушіння, очищення і зберігання зернових, олійних, зернобобових і технічних культур.

У відповідності до умов п.п. 1.1, 1.3 укладеного договору, у період з 08.07.2015 р. позивач передав (доставив) на зерновий склад третьої особи партію насіння ріпаку 1-го кількості, що була визначена шляхом зважування на вагах третьої особи, і становить 8 041 800,00 кг. (надалі -фізична вага).

Третьою особою було долучено до матеріалів справи копія ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі № 761/27255/15-к, якою було встановлено, що 8 053, 291 тон ріпаку належать Товариству з обмеженою відповідальністю „КВС Груп". В ухвалі Шевченківського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі № 761/27255/15-к зазначається, що 03.07.2015 року ТОВ „КВС Груп" та ТОВ „Ривер Трейд" укладено договори поставки № 03/07/15-1 та 03/07/15-3, згідно яких ТОВ „КВС Груп" поставлено, а ТОВ „Ривер Трейд" прийнято товар: насіння ріпаку неподрібнене вищого та/або 1-го класу та/або 2-го класу, з сумарним вмістом ерукової кислоти не більше 2%, придатне для виробництва олії, врожаю 2015 року, українського походження у кількості 8 053, 291 тон (8 053 291 кг), який відповідає ДСТУ 4966:2008, на умовах СРТ - ТОВ „Іллічівський Зерновий Термінал". Також районним судом було встановлено, що в період з 03.07.2015 року по 21.09.2015 року на поточний рахунок ТОВ „КВС Груп" від ТОВ „Ривер Трейд" кошти не зараховувалися.

Судом встановлено, що 24 вересня 2015 р. на адресу ТОВ «Іллічівський зерновий термінал» надійшов лист TOB «КВС Груп» за вих. №2, в якому представники згадуваної юридичної особи стверджують, що майно, яке на замовлення ТОВ «РИВЕР ТРЕЙД» було доставлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Іллічівський зерновий термінал», у складі, зокрема партії насіння ріпаку у кількості 8 053,291 т., належить ТОВ «КВС Груп» на праві власності.

До листа ТОВ «КВС Груп» було додано копію Ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 21.09.2015 р. у справі №761/2755/15-к про скасування арешту на майно, у мотивувальної частини якої, зокрема, зазначено, що власником арештованого майна є ТОВ «КВС Груп».

У подальшому, 28 вересня 2015 р., на адресу ТОВ «Іллічівський зерновий термінал» надійшов лист ТОВ «КВС Груп» за вих. №1, з вимогою терміново повернути майно ТОВ «КВС Груп», зокрема, у складі партії насіння ріпаку у кількості 8053,291 тон.

ТОВ „Ривер Трейд" під час розгляду даної справи не було надано суду беззаперечних доказів того, що він являється власником ріпаку в кількості 8 053,291 тон.

Позовна заява містить численні твердження позивача про те, що поставку товару - партії насіння ріпаку у кількості 8 053, 291 тон., було здійснено на виконання умов контракту №RA-0707 від 07.07.2015 р., укладеного з нерезидентом ALASAR CORP. LP (Шотландія).

Незважаючи на твердження позивача про характер правовідносин із відповідачем, наведені у позовній заяві, сам позивач в ході митного оформлення зазначеного товару на експорт Одеською митницею ДФС, у власних попередніх митних деклараціях одержувачем товару фактично вказав не відповідача, а сторонню (іншу) юридичну особу - нерезидента, TRANSFIELD DEVELOPMENT INC. (Панама), крім того, позивач подав до митного оформлення на поставку товару до Одеської митниці ДФС копії інших (відмінних) зовнішньоекономічних контрактів про поставку насіння ріпаку із зазначеним нерезидентом, що не є відповідачем у справі, ніж той, на укладення якого позивач посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

У матеріалах справи містяться копії митних декларацій №№ 5004043/2015/3080,50004043/2015/3081,50004043/2015/3082,50004043/2015/3084,4043/2015/3085 та 50004043/2015/3086 від 21.07.2015 року, з яких вбачається, що насіння ріпаку неподрібнене вищого та/або 1-го класу та/або 2-го класу, з сумарним вмістом ерукової кислоти не більше 2%, придатне для виробництва олії, врожаю 2015 року, яке відповідає ДСТУ 4966:2008, українського походження загальною вагою 8 053, 291 тон (8 053 291 кг) направляється не Аласар Корп. ЛП (Alasar Corp.LP) у Шотландію (Великобританію) та не ОСОБА_1 у Нідерланди, а Трансфілд Девелопмент Інк. (TRANSFIELD DEVELOPVENT INC.) у Панаму.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 Господарського процесуального кодексу України).

У п.2.5 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що вирішуючи питання відносно доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Всупереч положенням ст. 33 ГПК України, позивач посилається на обставини, що не підтверджуються жодними належними доказами. Так, у своїй позовній заяві, позивач посилається, зокрема, на митні декларації № ЕК 10 РР 500010003/2015/6314 від 14.07.2015; ЕК 10 РР 50004043/2015/3080 від 21.07.2015; ЕК 10 РР 50004043/2015/3081 від 21.07.2015; ЕК 10 РР 50004043/2015/3082 від 21.07.2015; ЕК 10 РР 50004043/2015/3084 від 21.07.2015; ЕК 10 РР 5000/2015/3085 від 21.07.2015; ЕК 10 РР 50004043/2015/3086 від 21.07.2015, оригінали або копії яких позивачем суду представлено не було.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 3 221 316,40 доларів США, що еквівалентно 82 369 060,30 грн., за поставлений, але неоплачений товар, не є законними, обґрунтованими та доведеними, а тому задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат суд відзначає наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2016 р. відстрочено Товариству з обмеженою відповідальністю "РИВЕР ТРЕЙД" сплату судового збору за подачу позовної заяви до Alasar Corp.LP.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 100 000,00 грн. (платіжні доручення № 15464697 від 15.04.2016 року та № 14644802-1 від 21.04.2016 року.) замість встановлених 206 700,00 грн

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

З урахуванням викладеного, з позивача підлягає стягненню до Державного бюджету України 106 700,00 грн. несплаченої частини судового збору.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, суддя -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "РИВЕР ТРЕЙД" (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Черняховського, буд. 20-А, офіс 11, ) на користь Державного бюджету України 106 700 (сто шість тисяч сімсот) грн. 00 коп. судового збору.

3. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко

Дата складання рішення 14.11.2016 р.