ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2016 р. Справа № 911/3532/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Альба Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брест-Литовське»

про стягнення 25 689,37 грн Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. № 353 від 07.07.2016);

від відповідача не зявилися.

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство «Альба Україна» (далі позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Брест-Литовське» (далі відповідач) про стягнення 25 689,37 грн заборгованості, з яких: 13 781,13 грн боргу за поставлений згідно договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013 товар, 10 879,01 грн інфляційних втрат та 1 029,23 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань з оплати отриманого згідно договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013 товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 02.11.2016 порушено провадження у справі № 911/3532/16, розгляд справи призначено на 25.11.2016.

У судовому засіданні 25.11.2016 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання 25.11.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

22.10.2013 між Приватним акціонерним товариством «Альба Україна» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Брест-Литовське» (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 168-13, згідно якого продавець зобовязався передати (поставити) лікарські засоби і вироби медичного призначення (надалі товар) у власність покупця, а покупець - прийняти товар та сплатити за нього грошові кошти відповідно до умов договору.

Згідно п. 2.5. договору сума договору складає загальну суму товару, поставленого відповідно до умов договору, і визначається шляхом складення сум товарних партій визначених у видаткових накладних.

Відповідно до п. 5.2. договору оплата кожної товарної партії проводиться в повному обсязі на умовах, що вказуються в видатковій накладній на поставку товарної партії.

Пунктом 6.1. договору визначено, що товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем по кількості та асортименту в момент підписання сторонами видаткової накладної на товарну партію.

Судом встановлено, що на виконання п. 1.1. договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013 позивачем було поставлено відповідачу товар згідно договору на загальну суму 13 781,13 грн, що підтверджується видатковими накладними (а.с. 15-52), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Відповідач, в порушення п. 5.2. договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013, борг у розмірі 13 781,13 грн не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013 товар на момент прийняття судового рішення склав 13 781,13 грн, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення 13 781,13 грн боргу за поставлений згідно договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013 товар, 10 879,01 грн інфляційних втрат та 1 029,23 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини поставки.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд встановив, що на виконання п. 1.1. договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013 позивачем було поставлено відповідачу товар згідно договору на загальну суму 13 781,13 грн, що підтверджується видатковими накладними (а.с. 15-52), підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору; відповідач, в порушення п. 5.2. договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013, борг у розмірі 13 781,13 грн не сплатив, внаслідок чого борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013 товар на момент прийняття судового рішення склав 13 781,13 грн, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 13 781,13 грн, який не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 13 781,13 грн боргу за поставлений згідно договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013 товар є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013, позивачем за період з 17.04.2014 по 21.10.2016 нараховано 10 879,01 грн. інфляційних втрат та 1 029,23 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 7), арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період з 17.04.2014 по 21.10.2016 становить 11 569,51 грн інфляційних втрат та 1 029,23 грн 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення 10 879,01 грн. інфляційних втрат та 1 029,23 грн 3 % річних підлягають задоволенню повністю, оскільки суд, при прийнятті рішення, не може вийти за межі позовних вимог.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 13 781,13 грн боргу за поставлений згідно договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013 товар, 10 879,01 грн інфляційних втрат та 1 029,23 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Брест-Литовське» (08130, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Печерська, буд. 2; ідентифікаційний код 38182736) на користь Приватного акціонерного товариства «Альба Україна» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Шевченка, буд. 100; ідентифікаційний код 22946976) 13 781 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят одну гривню) 13 коп. боргу за поставлений згідно договору купівлі-продажу № 168-13 від 22.10.2013 товар, 10 879 (десять тисяч вісімсот сімдесят девять гривень) 01 коп. інфляційних втрат, 1 029 (одну тисячу двадцять девять гривень) 23 коп. 3 % річних та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 29.11.2016

Суддя П.В.Горбасенко