ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Справа № 914/1148/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Бонк Т.Б.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення, в особі Львівської філії Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення (надалі Концерн РРТ в особі Львівської філії Концерну РРТ), за вих. № 506/6-09 від 16.09.2016р. (вх. № ЛАГС 01-05/4654/16 від 27.09.2016р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 07.09.2016р.

у справі №914/1148/16

за позовом: Концерн РРТ м. Київ в особі Львівської філії Концерну РРТ, м. Львів

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія Міст-ТБ (надалі ТзОВ «ТРК Міст-ТБ»)

про стягнення 43 845,12 грн.

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 4461/9-09 від 04.10.2016р.)

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність б/н від 14.09.2015р.)

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 ГПК України. Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації від учасників судового процесу не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 07.09.2016р. у справі № 914/1148/16 (головуючий суддя Артимович В.М., судді: Цікало А.І., Чорній Л.З.) відмовлено у задоволенні позовних вимог Концерну РРТ в особі Львівської філії Концерну РРТ до ТзОВ «ТРК Міст-ТБ» про стягнення 43 845,12 грн.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у діях відповідача, пов'язаних з укладенням та виконанням договору, відсутні будь-які ознаки протиправної поведінки по відношенню до позивача, оскільки саме позивач був зобовязаний коригувати розмір місячної плати відповідно до офіційного індексу інфляції, а відповідач зобовязаний лише оплачувати рахунок, виставлений позивачем. Відтак, суд дійшов висновку, що позивач не довів належними доказами, що саме відповідач є особою, діями або бездіяльністю якої позивачеві було спричинено збитки, і, що в межах правовідносин між позивачем та відповідачем було порушено умови договору в частині оплати телекомунікаційних послуг.

Не погоджуючись з даним рішенням, Концерн РРТ в особі Львівської філії Концерну РРТ подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що судом не вірно встановлено обставини по справі, оскільки саме позивачем помилково при визначені розміру місячної плати не було враховано п.4.3 договору, згідно якого даний розмір мав би коригуватися відповідно до офіційного індексу інфляції за попередній місяць наростаючим підсумком.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 27.09.2016р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_4, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_5 та ОСОБА_1

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 30.09.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 01.11.2016р.

В судовому засіданні 01.11.2016р. оголошено перерву до 22.11.2016р., про що сторони повідомлені під розписку.

В судовому засіданні 22.11.2016р. оголошено перерву до 29.11.2016р., про що сторони повідомлені під розписку.

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю. На підтвердження своїх доводів долучив до матеріалів справи додаткові пояснення щодо недоотриманих доходів Львівської філії КРРТ за надані послуги ТзОВ «ТРК Міст-ТБ» (зареєстровані в канцелярії суду за вх№ 01-04/8364/16 від 22.11.2016р.).

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечив з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/7744/16 від 25.10.2016р.), рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, відтак просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи акту взаємозвірки між сторонами (зареєстроване в канцелярії суду за вх№ 01-04/8526/16 від 29.11.2016р.).

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

01.06.2013р. між Концерн РРТ в особі Львівської філії Концерну РРТ (виконавець) та ТзОВ «ТРК Міст-ТБ» (замовник) укладено договір № КЛФ ТК-77/06-13 про надання телекомунікаційних послуг з розповсюдження телевізійних програм, відповідно до якого виконавець зобовязується надавати, а замовник приймати та сплачувати відповідно з умовами договору, телекомунікаційні послуги з розповсюдження телевізійних програм ТЗМ, що встановлені на обєктах виконавця, місцезнаходження яких передбачено відповідним додатком, в процесі здійснення ТРК мовлення у відповідності з ліцензією, виданою Національною радою України з питань телебачення і радіомовлення (серія НР № 1583-м від 05.04.2012 р.) (а.с. 13-15).

Відповідно до п. 4.1 договору вартість наданих телекомунікаційних послуг з розповсюдження телепрограм ТРК за одну годину мовлення ТРК визначається у протоколі узгодження договірної ціни, який є додатком № 1 до договору та його невідємною частиною.

Пунктом 4.3 договору визначено, що розмір місячної плати за надання послуг коригується відповідно до офіційного індексу інфляції за попередній місяць наростаючим підсумком. У випадку, якщо офіційний індекс інфляції становить менше 1, розмір місячної плати за надання послуг встановлюється на рівні попереднього місяця. Розмір оплати не може бути нижче за договірну ціну.

Згідно з 4.4 договору щомісячно, не пізніше 15-го числа наступного за місяцем, в якому були надані послуги, сторони підписують акт про надані послуги, в якому визначається фактична кількість годин розповсюдження телепрограм ТРК, вартість фактично наданих послуг з розповсюдження телепрограм таких ТЗМ у відповідному місяці. Підписаний сторонами акт про надані послуги є підставою для виставлення рахунку.

Відповідно до п. 4.5 договору ТРК сплачує вартість фактично наданих послуг, щомісячно, протягом 10-ти банківських днів з моменту виставлення відповідного рахунку на оплату, якщо інше не передбачено у відповідному додатку до договору.

В подальшому 01.06.2013р., 18.12.2013р., 01.01.2015р. 01.01.2016р. між сторонами були підписані додатки до договору «Протокол узгодження договірної ціни», якими сторони коригували вартість наданих телекомунікаційних послуг (а.с. 16-19).

На виконання умов договору між сторонами були підписані акти про надання послуг, на підставі яких виконавцем були виставлені рахунки на оплату, які замовником були повністю оплачені, що не заперечується самим позивачем.

Державною фінансовою інспекцією у Львівській області було здійснено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Львівської філії Концерну РРТ за період з 01.05.2014р. по 31.10.2015р. та окремих питань фінансово-господарської діяльності за період з 01.04.2013р. по 30.04.2014р.

Відповідно до довідки ДФІ у Львівській області від 04.02.2016р. за № 06-35, ревізією встановлено, що внаслідок невиконання умов вищевказаного договору в частині не застосування індексу інфляції на розмір місячної плати за надання телекомунікаційних послуг замовнику ТзОВ ТРК Міст-ТБ, Філією недоотримано доходів в сумі 43 845,12 грн. (в тому числі з 01.01.2014р. по 30.04.2014р. 337,57 грн., з 01.05.2014р. по 31.12.2014р. 11 600,35 грн. та з 01.01.2015р. по 31.10.2015р. 31 907,19 грн.), що є порушенням ст. 193 ГК України, п. 4.3 договору про надання телекомунікаційних послуг з розповсюдження телевізійних програм від 01.06.2013р. № КЛФ ТК 77/06-13 та завдано матеріальної шкоди (збитків) Філії на суму 43 845,12 грн. (а.с. 52-57).

Враховуючи довідку ДФІ у Львівській області, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за надані телекомунікаційні послуги згідно умов договору в розмірі 43 845,12 грн. за період з 01.01.2014р. по 31.10.2015р.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Згідно ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань).

За умовами ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 01.06.2013р. був укладений договір № КЛФ ТК-77/06-13 про надання телекомунікаційних послуг з розповсюдження телевізійних програм. Відтак, зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Нормами ст. 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Частиною 1 ст. 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначалося вище, 01.06.2013р. між сторонами було укладено договір № КЛФ ТК-77/06-13 про надання телекомунікаційних послуг з розповсюдження телевізійних програм. Відтак, зазначений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань.

Згідно з п. 39 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012р., оператори, провайдери зобовязані, зокрема, вести облік обсягу та вартості наданих послуг за кожним видом окремо, забезпечувати його достовірність, зберігати записи про надані послуги протягом строку позовної давності, визначеного законом; стягувати плату за фактичний час отримання споживачем послуг; здійснювати розрахунок тарифів виходячи із собівартості послуг з урахуванням отримання прибутку.

Сторони в п.4.1 договору погодили, що вартість наданих телекомунікаційних послуг з розповсюдження телепрограм ТРК за одну годину мовлення ТРК визначається у протоколі узгодження договірної ціни, який є додатком № 1 до договору та його невідємною частиною.

Згідно додатку № 1 до договору «протокол узгодження договірної ціни» сторони погодили, що з 01.06.2013р. вартість наданих телекомунікаційних послуг з розповсюдження телепрограм ТРК за одну годину мовлення ТРК для смт. Красне та для м. Добромиль складає по 3,81 грн. без ПДВ, вартість послуги прийому супутникового сигналу становить по 1,46 грн. без ПДВ (а.с. 16).

З 18.12.2013р. сторони додатком № 2 до договору погодили вартість наданих телекомунікаційних послуг з розповсюдження телепрограм ТРК за одну годину мовлення ТРК для смт. Красне та для м. Добромиль по 4,08 грн. без ПДВ, вартість послуги прийому супутникового сигналу становить по 1,46 грн. без ПДВ (а.с. 17).

З 01.01.2015р. сторони додатком № 3 до договору погодили вартість наданих телекомунікаційних послуг з розповсюдження телепрограм ТРК за одну годину мовлення ТРК для смт. Красне та для м. Добромиль по 4,86 грн. без ПДВ, вартість послуги прийому супутникового сигналу становить по 1,74 грн. без ПДВ (а.с. 18).

Пункт 4.4 договору визначає, що щомісячно, не пізніше 15-го числа наступного за місяцем, в якому були надані послуги, сторони підписують акт про надані послуги, в якому визначається фактична кількість годин розповсюдження телепрограм ТРК, вартість фактично наданих послуг з розповсюдження телепрограм таких ТЗМ у відповідному місяці. Підписаний сторонами акт про надані послуги є підставою для виставлення рахунку.

Відповідачем було долучено до матеріалів справи підписані між сторонами акти наданих послуг, в яких була вказана вартість наданих послуг за кожен місяць спірного періоду з січня 2014р. по жовтень 2015р. (а.с. 61-82).

Позивачем були виставлені відповідні рахунки на оплату, оригінали яких були оглянуті колегією суддів в судовому засіданні, вказана у них вартість співпадала з вартістю вказана у актах.

Всі виставлені рахунку на оплату відповідачем були вчасно оплачені повністю, що не заперечується самим позивачем.

Проте, позивач зазначає, що ним помилково при визначені розміру місячної плати не було враховано п.4.3 договору, згідно якого даний розмір мав би коригуватися відповідно до офіційного індексу інфляції за попередній місяць наростаючим підсумком.

Колегія суддів, проаналізувавши акти про надання послуг за період з січня 2014р. по жовтень 2015р., дійшла висновку, що вартість наданих послуг в актах вказана у відповідності до узгоджених між сторонами цін у додатках № № 1,2,3 до договору, проте без врахування п.4.3 договору.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що протоколами узгодження договірних цін не було передбачено відміни умов договору в частині виключення або призупинення дії пункту 4.3 договору, відповідно за період з січня 2014р. по жовтень 2015р. вартість наданих послуг повинна була бути відкоригована з врахуванням індексу інфляції.

Оскільки сторони передбачили, що розмір місячної плати за надання послуг має коригується відповідно до офіційного індексу інфляції за попередній місяць наростаючим підсумком, то інфляційні, які просить стягнути позивач, є складовою вартості телекомунікаційних послуг.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ч.1 ст. 632 ЦК України).

Враховуючи факт погодження сторонами при укладенні спірного договору такої підстави, як коригування розміру місячної плати за надання послуг на індекс інфляції, то відповідно суму, яку просить стягнути позивач, є заборгованістю за надані телекомунікаційні послуги.

З врахуванням вказаних обставин, позивачем було виставлено відповідачу рахунок № 248 від 11.04.2016 р. саме на сплату заборгованості за телекомунікаційні послуги з розповсюдження телепрограм ( а.с.12).

Таким чином, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана сума є збитками в розумінні ст.22 ЦК України, ст. 224, ст. 225 ГК України, які поніс позивач, оскільки ні в позовній заяві, ні в судовому засідання позивач не стверджує, що заявлені вимоги є збитками, а навпаки, є складовою вартості телекомунікаційних послуг.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок позивача, та, здійснивши власний розрахунок заборгованості за вказаний позивачем період з 01.01.2014р. по 31.10.2015р. (з врахуванням величини індексів інфляції за даними Державної служби статистики України), дійшов висновку, що до задоволення підлягає вимога позивача про стягнення лише 7 143,49 грн. (розрахунок додається). В решті стягнення заборгованості в розмірі 36 701,63 грн. слід відмовити в звязку з безпідставністю.

Статтею 49 ГПК України передбачено, що при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

Однак, ч. 2 вказаної статті передбачає, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно п.74 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012р., під час здійснення оплати послуг з надсилання рахунків оператор, провайдер за кожний розрахунковий період безоплатно надсилає абонентові рахунок для оплати послуг, в якому зазначаються, серед іншого, загальна сума, що належить до сплати.

Зважаючи на те, що фактична кількість годин розповсюдження телепрограм ТРК розраховувалася позивачем, то саме позивач зобовязаний був вказати загальну суму, належну до сплати відповідачем, з урахуванням будь-яких додаткових платежів та коригувань ціни за надані послуги.

В свою чергу для відповідача договором або чинним законодавством не встановлено обовязку вести облік цих годин, відповідно він обєктивно не мав можливості коригувати розмір місячної плати за надання послуг з врахуванням офіційного індексу інфляції та не вправі був змінювати суму, вказану у рахунку.

Оскільки відповідач добросовісно виконував обовязки, передбачені договором, то його вина відсутня у тому, що відповідна сума розміру місячної плати за надання послуг невірно коригувалася позивачем, у відповідності до офіційного індексу інфляції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у діях відповідача, пов'язаних з укладенням та виконанням договору, на умовах, визначених безпосередньо сторонами, відсутні будь-які ознаки протиправної поведінки по відношенню до позивача.

Відтак, суд покладає сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на позивача.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід скасувати, а апеляційну скаргу задоволити.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу задоволити.

2. Рішення господарського суду Львівської області від 07.09.2016р. у справі № 914/1148/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги частково.

3. Стягнути з ТзОВ «ТРК Міст-ТБ» (79066, вул. Сихівська,8, м. Львів, ) на користь Концерн РРТ в особі Львівської філії Концерну РРТ (79005, вул. Князя Романа,6, м. Львів, ) заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в розмірі 7 173,49 грн. В решті позову відмовити.

4. Судовий збір за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги залишити за позивачем.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

6. Справу передати до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Бонк Т.Б.

ОСОБА_1