ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2016 р.Справа № 922/3608/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ
до Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, с. Ватутино
про стягнення 16.221,91 грн.
за участю представників:

позивача ОСОБА_1 (довіреність № 14-88 від 18.04.2014 р.);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №010/070/1793/3 від 18.11.2016 р.)

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 24.10.2016 р. звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій про стягнення 16.221,91 грн. заборгованості, з яких 7.683,72 грн. пеня, 435,71 грн. 3% річних, 8102,48 грн. інфляційні втрати. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем у 2015 році умов договору № 3453/15-ТЕ(Т)-32 купівлі-продажу природного газу від 09.02.2015 р., зокрема, в частині здійснення оплати за переданий газ у строк передбачений пунктом 6.1 договору, що в свою чергу стало підставою для нарахування пені на підставі п. 7.2 Договору та трьох відсотків річних і інфляційних втрат відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. В якості правових підстав вказує на норми ст.ст. 11-16, 258, 525, 526, 530, 611, 625, 712 ЦК України, ст.ст. 193, 216-217, 231, 264-265 ГК України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити в повному обсязі, проти клопотання відповідача про звільнення від сплати пені заперечує.

Представник відповідач у судовому засіданні заперечує проти позовних вимог з підcтав викладених у відзиві на позовну заяву (вх. № 39999 від 23.11.2016 р.), в якому наголошує, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та просить суд звільнити відповідача від сплати 3% річних у розмірі 379,71 грн., інфляційних втрат у розмірі 8102, 48 грн. та пені у розмірі 6757,08 грн., посилаючись на те, що у правовідносинах, які склались між сторонами, саме позивач є кредитором, який прострочив, оскільки не вчинив дій, що встановлені договором, а саме у порушення п. 3.4 договору, повертав відповідачеві акти приймання-передачі газу із запізненням, що перешкоджало відповідачу виконати свій обовязок (оплатити прийнятий газ). Крім того, у наданому до суду клопотанні (вх. 40001 від 23.11.2016 р.), посилаючись на ч. 3.ст. 83 ГПК України, просить суд прийняти до уваги, що Навчальний центр є не прибутковим державним професійно-технічним навчальним закладом другого атестаційного рівня та аварійно-рятувальним підрозділом центрального підпорядкування із статусом державної аварійно-рятувальної служби, що входить до складу Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій, та стягнення з відповідача 16.221,91 грн. може призвести до зриву задач та планів необхідних для своєчасного та якісного виконання обовязків Навчального центру, зокрема, в частині сплати за електроенергію, виплати премій особам, які залучаються для виконання службових обовязків у зоні АТО, на відновлення ресурсів, які затрачені під час виконання дій за призначенням, забезпечення піротехнічної групи для знешкодження та вилучення боєприпасів, які продовжують справляти небезпеку для життя мирного населення та інше.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно вивчивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд установив наступне.

09 лютого 2015 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено договір № 3453/15-ТЕ(Т)-32 купівлі - продажу природного газу.

Відповідно до п.п.1.1 договору, продавець зобов'язується передати у власність покупця у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити природний газ, на умовах цього договору.

За змістом пункту 11 Договору він набирає чинності з дати його підписання і діє в частині реалізації газу до 31.12.2012, у частині проведення розрахунків до їх повного виконання.

Відповідно до пункту 3.1 Договору право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі, після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає всю відповідальність, повязану з правом власності на газ.

Згідно з пунктом 3.4 Договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобовязується надати підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов`язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору визначено, що у разі невиконання покупцем умов пунктів 6.1 цього Договору покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На виконання умов укладеного Договору позивач поставив у період з січня по грудень 2015 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 435.173,10 грн.

При цьому, акти приймання-передачі природного газу підписані позивачем з порушенням строку, передбаченого пунктом 3.4 Договору, а саме акт за січень отримано відповідачем 03.03.2015 р.; акт за лютий - 23.03.2015 р.; акт за березень - 02.06.2015 р.; акт за квітень - 27.05.2015 р.; акт за жовтень - 26.11.2015 р.; акт за листопад - 16.12.2015 р.

За твердженням позивача, відповідач здійснив оплату за спожитий природний газ з порушенням строків, визначених умовами Договору, зокрема п. 6.1., а тому, керуючись статтею 625 Цивільного кодексу України та пунктом 7.2 Договору, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати, 3 % річних та пеню.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, посилається на те, що для встановлення факту його прострочення у виконанні грошових зобовязань за Договором визначальним є момент підписання позивачем актів приймання-передачі природного газу та їх повернення відповідачу та наголошує на тому, що такі акти підписувалися позивачем із значною затримкою, а тому у відповідності до умов договору та в силу приписів ст. 253 ЦК України відповідач повинен був оплатити прийнятий від позивача природний газ згідно актів прийому-передачі не пізніше наступного дня після їх отримання.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 та ст. 193 ГК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи правовідносини що склались між сторонами, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати отриманого у власність природного газу з 15 числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача, які спростовуються наступним.

Як встановлено судом, пунктом 6.1 договору передбачено, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Вказаний пункт договору узгоджується з вимогами ч. 1 ст. 692 ЦК України, відповідно до яких покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Таким чином, пунктом 6.1 договору №3453/15-ТЕ(Т)-32 встановлено конкретний строк остаточного розрахунку за фактично переданий газ - до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Вказана умова договору, яка відповідає приписам ч. 1 ст. 530 ЦК України, не містить жодних застережень щодо настання обов'язку відповідача з оплати газу протягом певного терміну після підписання позивачем акта приймання-передачі газу чи після повернення одного примірника оригінала акта покупцю.

Дійсно, згідно з п. 3.4 договору акти приймання-передачі газу визначаються в якості підстави для остаточних розрахунків сторін, але, з урахуванням змісту п. 6.1 цього договору, несвоєчасне підписання продавцем актів приймання-передачі за минулий місяць жодним чином не змінює встановлений конкретний строк оплати поставленого газу. Тобто, настання обов'язку з оплати спожитого газу не прив'язується до моменту підписання вказаних актів.

Отже, пункт 6.1 договору та його інші положення не ставлять обов'язок відповідача щомісячно сплачувати за отриманий газ до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, в залежність від дати оформлення відповідного акта приймання-передачі природного газу. Тобто, прострочення грошового зобов'язання відповідача за договором не пов'язане з моментом реального підписання відповідного акта або повернення його відповідачу.

Акти приймання-передачі газу лише фіксують остаточний обсяг переданого газу за минулий місяць, а тому, виходячи з показників своїх комерційних вузлів обліку газу, відповідач мав усі дані щодо фактичних щомісячних обсягів отриманого природного газу для своєчасного проведення розрахунків з постачальником.

Отже, несвоєчасне повернення позивачем актів приймання-передачі природного газу не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність актів не звільняє відповідача від обов'язку сплатити вартість фактично поставленого природного газу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 21 червня 2016р. № 910/28812/15, від 11 жовтня 2016 р. № 911/10/16, від 05 вересня 2016р. № 904/11154/15.

У відповідності до п.3, ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Умовами договору №3453/15-ТЕ(Т)-32 від 09.02.2015 року, а саме п. 7.2., виконання договірних зобовязань забезпечене пенею у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних на предмет відповідності вимогам договору купівлі-продажу та чинного законодавства, зокрема, ст.ст. 253-255, 549, 625 ЦК України, ст.ст. 231-232 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення за період січень-грудень 2015 р. пені в сумі 7683,72 грн., інфляційних втрат в сумі 8102,48 грн. та 3% річних в сумі 435,71 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо доводів відповідача, викладених у клопотання (вх. 40001), в якому відповідач керується ч. 3 ст. 83 ГПК України, суд зазначає, що відповідачем не подано жодного доказу на підтвердження обставин викладених у клопотанні, а також не надано доказів на підтвердження винятковості обставин за яких виникло прострочення виконання зобов'язань за договором, а тому суд не знаходить правових підстав для зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, які складаються у даному разі з витрат по сплаті 1.378,00 грн. судового, збору покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 20, 188, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526, 530, 611, 629 ЦК України, ст. ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Навчального центру Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту Державної служби України з надзвичайних ситуацій (63212, Харківська область, Нововодолазький р-н, с. Ватутіне, ) на корись публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 7.683,72 грн. пені; 435,71 грн. 3% річних; 8.102,48 грн. інфляційних втрат та 1.378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Повне рішення складено 28.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_3

/справа № 922/3608/16/