ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016р. Справа№ 914/2751/15

Господарський суд Львівської області у складі головуючої судді Іванчук С.В., суддів Горецької З.В. та Фартушка Т.Б., при секретарі Дубенюк Н.А., розглянувши матеріали справи за позовом: Комунальної 3-ої міської клінічної лікарні, м.Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок, м.Львів

про стягнення заборгованості

За участю представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, ОСОБА_2 представники.

Права та обовязки сторін передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено, заяви про відвід судді не поступали, за клопотанням присутніх представників в судовому засіданні не проводилася технічна фіксація судового процесу.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Комунальної 3-ої міської клінічної лікарні до Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок про стягнення 313354грн. 21 коп. заборгованості, з якої 177862грн. 35коп. основного боргу, 130155грн. 99коп. інфляційних втрат та 5335грн. 87коп. 3% річних.

Рішенням господарського суду Львівської області від 20.10.2015, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 27.01.2016, позов задоволено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.04.2016р. касаційну скаргу ТОВ Краківський ринок задоволено частково, рішення господарського суду Львівської області від 20.10.2015р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 27.01.2016р. у справі №914/2751/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

У постанові Вищого господарського суду України від 12.04.2016р. у даній справі суд зазначив, що при новому розгляді справи суду необхідно достеменно встановити фактичні обставини справи, зокрема, щодо наявності чи відсутності підстав для повного або часткового припинення зобов'язань орендаря за договором оренди в зв'язку з набуттям ним права спільної часткової власності на об'єкт оренди.

Ухвалою суду від 04.05.2016р. порушено провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 24.05.2016р. Ухвалою суду від 24.05.2016р. розгляд справи відкладався на 14.06.2016р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 14.06.2016р. задоволено клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі №914/2751/15 і зупинено провадження у даній справі до вирішення по суті Львівським окружним адміністративним судом справи №813/1756/16 за позовом Комунальної 3-ої міської лікарні до Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 Управління державної реєстрації Львівської міської ради про скасування рішення реєстратора ОСОБА_4 від 09.03.2012 року №36196836 про державну реєстацію за Товариством з обмеженою відповідальністю Краківський ринок спільної часткової власності у розмірі 77/100 будівлі (літераБ-2) загальною площею 933,9 кв.м. на вул. ОСОБА_5, 6 у м.Львові та набрання рішенням законної сили.

Ухвалою суду від 06.10.2016р. провадження у справі №914/2751/15 поновлено та справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 18.10.2016р. Ухвалами суду від 18.10.2016р. строк розгляду спору продовжувався та розгляд справи відкладався на 02.11.2016р.

У звязку з тим, що справа є складною, потребує додаткового дослідження, витребування та оцінки доказів по справі, з метою повного і всестороннього зясування усіх обставин спору, за клопотанням представника позивача, судом ухвалою від 02.11.2016р. призначено колегіальний розгляд справи №914/2751/15 у складі трьох суддів. Ухвалою суду від 03.11.2016р. прийнято справу №914/2751/15 до розгляду колегіально та призначено до розгляду на 30.11.2016р.

В судове засідання 30.11.2016р. позивач явки повноважного представника не забезпечив.

25.11.2016р. від позивача, через канцелярію суду (вх.№47493/16) поступило клопотання №1254 від 25.11.2016р. про відкладення розгляду справи у звязку із тим, що представник ОСОБА_6 перебуватиме з 29.11.2016р. на санаторно-курортному лікуванні за межами м.Львова (смт.Моршин, Львівської області). В підтвердження даних обставин долучено копію путівки №467767 від 22.11.2016р. Представники відповідача заперечили проти відкладення розгляду справи, зазначивши, що відкладення розгляду справи призведе до затягування розгляду справи.

В судове засідання 30.11.2016р. відповідач явку повноважних представників забезпечив, які проти позову заперечили з підстав зазначених у відзиві та наданих поясненнях, просять у задоволенні позову відмовити.

Судом розглянуто та відмовлено у задоволенні клопотання №1254 від 25.11.2016р. (вх.№47493/16 від 25.11.2016р.) про відкладення розгляду справи, з огляду на таке. У звязку із неявкою представника позивача та враховуючи клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, ухвалами суду від 18.10.2016р. строк розгляду спору продовжувався та розгляд справи відкладався. У звязку з тим, що справа є складною, потребує додаткового дослідження, витребування та оцінки доказів по справі, з метою повного і всестороннього зясування усіх обставин спору, а також враховуючи клопотання представника позивача про розгляд справи колегіально у складі трьох суддів, ухвалою суду від 02.11.2016р. призначено колегіальний розгляд справи №914/2751/15 у складі трьох суддів та ухвалою суду від 03.11.2016р. прийнято справу №914/2751/15 до розгляду колегіально. Згідно із п.3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України від 26.12.2011р. №18 розяснено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу, щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. З врахуванням того, що заявником не наведено жодних поважних причин які б унеможливили подання/надіслання на адресу суду доказів, унеможливили б забезпечення явки повноважного представника у судове засідання, враховуючи те, що судом розгляд справи відкладався, та зважаючи на те, що задоволення чергового клопотання призводить до затягування судового процесу та зловживання правами в процесі, у суду відсутні правові підстави для задоволення поданого позивачем клопотання №1254 від 25.11.2016р. (вх.№47493/16 від 25.11.2016р.) .

Згідно із умовами ст.33 ГПК України на сторони покладається обовязок доводити їх вимоги чи заперечення. Згідно вимог ст.ст.4-2, 4-3 ГПК України, сторони мають рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів, заявленні клопотань та здійсненні інших процесуальних прав. Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. З врахуванням належного повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх сторін, судом забезпечено сторонам рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин та вирішення спору по суті, згідно ст.75ГПК України.

Дослідивши подані суду документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, господарський суд Львівської області,

в с т а н о в и в:

01.05.2001р. між Комунальною 3-ю міською клінічною лікарнею (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Краківський ринок (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 0740-В, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в орендне користування окремо стоячу будівлю колишнього гінекологічного відділення лікарні за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6, загальною площею 962,1 м. кв., з них підвал 157,7 кв.м., 1-й поверх 442.3 кв.м., 2-й поверх 389,6 кв.м. (згідно поверхневого плану, що є невідємною частиною договору) для використання у господарській діяльності під складські приміщення.

Відповідно до п. 2.1 договору приміщення, вказані в п. 1 договору, надаються орендарю в орендне користування на умовах цього договору терміном на 10 років з 01.05.2001 року по 01.05.2011 року.

Підпунктами 3.3.4., 3.3.6 п. 3.3 сторони погодили, що орендар зобов'язується своєчасно сплачувати орендну плату згідно встановлених орендодавцем рахунків. Після закінчення строку дії договору оренди орендар зобовязується повернути орендодавцю обєкт оренди за актом прийому-передачі у стані, в якому він буде знаходитись на момент припинення договору оренди.

Передача в оренду майна на виконання умов договору підтверджується підписаним сторонами актом приймання-передачі від 07.09.2001 року.

Як вбачається із долученого до справи розрахунку позовних вимог, за період липень-вересень 2012р. відповідачу було нараховано орендну плату з ПДВ на загальну суму 177862,35 грн., з якої за липень 59425,99 грн., за серпень 59307,14 грн., за вересень 59129,22 грн., про стягнення якої позивач звернувся з позовною заявою. Крім того, на вищевказану заборгованість позивачем нараховано інфляційні втрати в сумі 130155,99 грн. та 3% річних в сумі 5335,87 грн.

Відповідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до приписів ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 1 ст. 762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до вимог пп.3.3.3 п.3.3 Договору, відповідач зобовязувався регулярно, один раз в місяць, не пізніше 10 числа наступного місяця сплачувати орендну плату, ПДВ тощо.

Відповідно до ч.2 ст.35 ГПК України факти встановлені рішенням господарського суду під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів,в яких беруть участь ті самі сторони.

Рішенням господарського суду Львівської області від 01.08.2012 року у справі №5015/2286/12 (за участю Комунальної 3-ї міської клінічної лікарні м. Львова, ТзОВ Краківський ринок та Львівської міської ради), залишеним без змін постановою Вищого господарського суду України від 10.04.2013 року, позов ТзОВ Краківський ринок задоволено. Визнано право спільної часткової власності Львівської міської ради та ТзОВ Краківський ринок на приміщення в окремо стоячій будівлі колишнього гінекологічного відділення, що позначена на плані літерою Б-2 за адресою: м. Львів, вул. Рапопорта, 6 загальною площею 933,9м2; здійснено розподіл часток в спільній частковій власності Львівської міської ради та товариства на вказане приміщення в розмірі: за товариством - 77/100, за Львівською міською радою - 23/100; визнано за ТзОВ Краківський ринок право власності на частку в розмірі 77/100 в спірній будівлі.

У постанові Вищого господарського суду України від 08.06.2016 р. у справі № 914/1899/15 між тими ж сторонами, зазначено, що виходячи з системного аналізу змісту ст.ст.182,331,358,606,770,778 ЦК України та враховуючи преюдиціальний факт правомірного набуття орендарем права спільної часткової власності на об'єкт оренди за результатами здійснених за згодою орендодавця невід'ємних поліпшень (частка товариства становить 77/100 об'єкта нерухомості), суд не виключає наявність достатніх правових підстав вважати, що зобов'язання сторін за договором оренди № 0740-В від 01.05.2011 припинилися в березні 2012 року, в зв'язку з переходом права на орендоване майно до інших осіб, а саме ТОВ "Краківський ринок" та Львівської міської ради, як співвласників, що володіють частками 77/100 та 23/100 відповідно. Такі обставини були встановлені постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.11.2015 у справі №914/1899/15, а також у постанові Львівського апеляційного господарського суду від 08.08.2016р. у справі №914/4429/15.

Згідно із ч.ч.1,2,3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною 4 ст.778 ЦК України передбачено, що у разі якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.770 ЦК України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Відповідно до ч.1 ст.182 та п.3 ч.2 ст.331 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як вбачається із витягу про державну реєстрацію прав №33422084 від 09.03.2012 року (реєстраційний номер 36169836), на підставі рішення господарського суду Львівської області від 31.11.2011 року за Товариством з обмеженою відповідальністю Краківський ринок зареєстровано право спільної часткової власності (частка 77/100) на будівлю, літ. Б-2, пл. 933,9 кв.м. за адресою: Львівська обл. м. Львів, вул. Раппапорта Я. (вул. ОСОБА_5), буд. 6.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Станом на момент прийняття рішення суду сторонами не представлено доказів скасування державної реєстрації вищевказаного права спільної часткової власності відповідача.

Виходячи з системного аналізу змісту ст.ст.182, 331, 358, 606, 770, 778 ЦК України та враховуючи преюдиціальний факт правомірного набуття орендарем права спільної часткової власності на об'єкт оренди за результатами здійснених за згодою орендодавця невід'ємних поліпшень (частка ТзОВ Краківський ринок становить 77/100 об'єкта нерухомості) та відсутності запису про скасування Державної реєстрації вищевказаного права спільної часткової власності, судом встановлено, що зобов'язання сторін за договором оренди №0740-В від 01.05.2011 року припинилися у березні 2012 року, в зв'язку з переходом права власності на орендоване майно до ТзОВ Краківський ринок та Львівської міської ради, як співвласників, що володіють частками 77/100 та 23/100 відповідно.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на те, що за змістом ч.1 ст.364, ч.2 ст.367 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється, суд вважає, що Львівська міська рада, як співвласник з часткою 23/100 в спірній будівлі, має право вимагати від відповідача, як іншого співвласника, плати за користування нежилими приміщеннями площею, еквівалентною її частці (23/100), лише у разі виділу своєї частки в натурі або поділу спільного майна в натурі між співвласниками.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вище встановлене, відповідач не прострочив виконання грошового зобов'язання зі сплати орендних платежів за спірний період, а відтак у нього відсутні правові підстави для сплати суми нарахованих трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.33 ГПК України). Відповідно до ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, спростованими, не підтвердженими належними доказами тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 4.4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України (із змінами і доповненнями), у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 12, 33, 34, 35, 43, 49, 75,82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунальної 3-тьої міської клінічної лікарні (79016, м. Львів, вул. Озаркевича, буд. 2; ідентифікаційний код 01996645) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок (79007, м. Львів, вул. Базарна, буд. 11; ідентифікаційний код 25228715) 6893,82грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 7521,00грн. судового збору за подання касаційної скарги. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Повне рішення складено 05.12.2016р.

Головуючий суддя Іванчук С.В.

суддя Горецька З.В.

суддя Фартушок Т.Б.