РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2016Справа №910/18602/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шеваль Компані»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Партнер'с»

про визнання простого векселю таким, що немає вексельної сили.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Щербаков В.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Грицик Д.С. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про визнання простого векселю серії АА 2669778 від 21.04.2016 таким, що не має вексельної сили

Відповідач вимоги позову не визнав, вказавши, що вексель повністю відповідає вимогам чинного законодавства та протилежного Позивач не довів.

У судовому засіданні 16.11.2016 судом оголошувалась перерва на 21.11.2016.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

21.04.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «УКОІНВЕСТ», код 23507032, в особі директора Граждаи С.В. було видано простий вексель серія АА № 2669778 на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю «Шеваль Компані» (Позивач) та на суму 4000000 грн. (далі - Вексель).

Позивачем, в особі директора Сліпаченко Т.В., було зроблено індосамент «без обороту на Позивача» на користь Відповідача.

Також на векселі наявний напис, що 29.04.2016 за реєстровим № 793 приватним нотаріусом КМНО Мамай У.В. вчинено протест цього векселю у неплатежі.

Позивач у позові вказує, що на його переконання Вексель виданий з порушенням вимог Уніфікованого закону про переказні і прості векселі та Закону України «Про обіг векселів в Україні», оскільки не містить всіх обов'язкових реквізитів (дефект форми), та не має вексельної сили.

За приписами ст. 33 ГПК України обов'язок доказування у господарському спорі розподілено між сторонами таким чином, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тобто Позивач, як заявник позову повинен довести невідповідність наведених у векселі конкретних реквізитів вимогам відповідних статей закону, а Відповідач, якщо не визнає позов, повинен довести, чому реквізити векселю, які Позивач вважає недійсним, вимогам закону відповідають.

Оскільки у поданому позові Позивачем було лише процитовано норми ст.ст. 1, 75, п. 2 ст. 76 Уніфікованого Закону, ст. 194 ЦК України, ст. 5 Закону України «Про обіг векселів в Україні» та ст. 14 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», та, без зазначення конкретики, підсумовуючи положення указаних норм викладено твердження про невідповідність Векселя вимогам чинного законодавства, а отже і відсутність вексельної сили, то суд ухвалою від 12.10.2016 в порядку ст. 65 ГПК України зобов'язав Позивача надати письмові пояснення у яких вказати конкретну норму законодавства та конкретний пункт такої норми, якій не відповідає оспорюваний Вексель.

На виконання вимог ухвали Позивачем було подано пояснення, у якому він конкретизував свої мотивування та, як на підставу недійсності Векселю, послався що вексель не містить строку платежу.

За приписами ст. 75 Уніфікованого Закону простий вексель повинен містити, зокрема, зазначення строку платежу.

При цьому, за приписами ст. 76 Уніфікованого Закону документ, у якому відсутній будь-який з реквізитів, зазначених у попередній статті, не має сили простого векселя, за винятком випадків, зазначених нижче у цій статті.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті 76, простий вексель, строк платежу в якому не зазначено, вважається таким, що підлягає оплаті за пред'явленням.

Отже, не зазначення у Векселі строку платежу не тягне за собою втрату ним вексельної сили, оскільки за приписами ст. 76 Уніфікованого Закону цей вексель вважається таким, що підлягає оплаті за пред'явленням.

З огляду на наведене, оскільки Позивачем не доведено обгрунтованість позову з наведених ним мотивували (відсутність у Векселі строку платежу не тягне його недійсності), то у суду підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, Позивачем не мотивовано та не доведено перед судом порушення прав та охоронюваних законом інтересів Позивача з боку Відповідача, у захист яких ним пред'явлено цей позов.

Судовий збір за ст. 49 ГПК України покладаються на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.11.2016

Суддя Сташків Р.Б.