Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "24" листопада 2016 р. Справа № 906/1009/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Маріщенко Л.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Лінькова М.І. - дов. від 21.03.2016

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб'юшн карго партс" (м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (м.Житомир)

про стягнення 45078,59 грн

Позивач (постачальник) звернувся з позовом про стягнення на свою користь з відповідача (покупець) 45078,59 грн, з яких: 35896,86 грн боргу за договором поставки від № 8978-06/2016; 8615,25 грн пені, 566,48 грн 3% річних, посилаючись на порушення останнім умов вказаного договору щодо терміну оплати за отриманий товар згідно рахунків на накладних на загальну суму 51774,36 грн.

Представник позивача в судовому засіданні подала заяву про уточнення (зменшення) позовних вимог, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь позивача 28000,00 грн боргу, 700,00 грн пені, 46,03 грн 3% річних, посилаючись на часткове погашення відповідачем боргу.

Враховуючи, передбачені ст.22 ГПК України права позивача, суд прийняв зазначену вище заяву до розгляду. Розгляд справи здійснюється в межах заяви про зменшення позовних вимог.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, вимог ухвал суду не виконано. Ухвали суду, які надсилались відповідачу повернулись з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання".

Згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців юридична адреса відповідача відповідає адресі зазначеній у позовній заяві (а.с. 44-46).

Відповідно до п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки вся поштова кореспонденція надсилалася відповідачу за його юридичною адресою, суд вважає, що останній був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

За таких обставин, господарський суд вважає за необхідне та можливе прийняти рішення у справі за відсутності представника відповідача, за наявними в ній матеріалами (відповідно до ст.75 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

13.01.2016 між Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб'юшн карго партс" (постачальник/позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (покупець/відповідач) укладено договір поставки № 8978-06/2016 (а.с. 10-12).

Відповідно п.1.1 договору, постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених цим договором поставляти покупцю визначені цим договором запчастини та експлуатаційні матеріали, а також виконувати шино-монтажні послуги. Покупець зобов'язався в порядку та на умовах визначених цим договором приймати товар та оплачувати його.

Так, на виконання умов договору позивачем було передано, а відповідачем прийнято продукцію на загальну суму 51774,36 грн, що підтверджується накладними № SI від 16.02.2016, № SI від 29.02.2016, №SI від 19.02.2016 (а.с. 21,23,25).

В результаті неналежного виконання зобов'язання щодо оплати за отриману продукцію, станом на 16.11.2016 у відповідача перед позивачем існує заборгованість в сумі 28000,00 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) шкоди.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 ЦК України, є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 174 ГК України господарські зобов'язання виникають безпосередньо із господарського договору або безпосередньо із закону.

В силу ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Станом на день прийняття рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем не змінилася та становить 28000,00 грн.

Відповідно до ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених ГК України та іншими законами України.

Обставини, які звільняють відповідача від обов'язку виконати свої зобов'язання за договором, та обставини, які звільняють відповідача від відповідальності за його невиконання, в матеріалах справи відсутні.

Матеріалами справи стверджується, що відповідач вчиняв дії, які за своїм змістом спрямовані на визнання боргу, оскільки здійснив погашення заборгованості згідно договору поставки № 8978-06/2016 та рахунків від 16.02.2016, від 19.02.2016, від 29.02.2016 (а.с.65-71).

На підставі викладеного, заборгованість в сумі 28000,00 грн підтверджена доказами та підлягає задоволенню.

За порушення умов договору, позивачем за період з 12.11.2016 по 16.11.2016 нараховано пеню в сумі 700,00 грн.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно п.5.2 договору, в разі простроченого платежу більше 3-х календарних днів, покупець сплачує пеню у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Згідно розрахунку позивача (правильність якого перевірена судом) розмір пені становить 700,00 грн та, відповідно, підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 12% річних за період з 12.11.2016 по 16.11.2016 в сумі 46,03 грн.

Статтею 625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно п. 5.3 договору, на підставі ст. 625 ЦК України, сторони домовились, що у разі прострочення грошового зобов'язання боржник на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також штраф у розмірі 12% річних від простроченої суми.

Згідно розрахунку позивача (правильність якого перевірена судом) розмір річних становить 46,03 грн та, відповідно, підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як па підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ч.1 ст.43 ГПК України).

Відповідач заперечень з приводу заявлених позовних вимог та доказів сплати боргу суду не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню - з відповідача стягується на користь позивача 28 000,00 грн боргу; 46,03 грн 3% річних; 700,00 грн пені.

Судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (10003, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб'юшн карго партс" (02660, м.Київ, вул.Закревського, 16, код 37141112):

- 28 000,00 грн боргу;

- 46,03 грн 3% річних;

- 700,00 грн пені;

- 1378,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 28.11.16

Суддя Маріщенко Л.О.

Друк:

1 - у справу,

2 - позивачу (рек. з повід.)

3- відповідачу (рек. з повід.)