ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2016 Справа № 905/3127/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовомОбласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Краснолиманська тепломережа»
до Відділу освіти Лиманської міської ради
простягнення 381 953,11 грн

за участю представників:

від позивачаОСОБА_1 - представник за довіреністю
від відповідачане зявились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Краснолиманська тепломережа» до Відділу освіти Лиманської міської ради про стягнення суми основного боргу у розмірі 367870,59 грн за період з 01.01.2016 по 01.10.2016 за умовами мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Донецької області від 23.10.2013 у справі №905/6819/13, інфляційних втрат у розмірі 9545,38 грн та 3% річних у розмірі 4537,14 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов мирової угоди, затвердженої ухвалою господарського суду Донецької області від 23.10.2013 у справі №905/6819/13, в частині сплати платежів за період з січня 2016 року по вересень 2016 року включно.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вимоги позивача визнав частково, лише на суму простроченої основної заборгованості за умовами мирової угоди у розмірі 367870,59грн. Проти нарахування інфляційних втрат та 3% річних заперечив, оскільки, Відділ освіти Лиманської міської ради є бюджетною установою, тому фінансується з місцевого бюджету, внаслідок чого не має можливості сплачувати непередбачені додаткові витрати, у звязку з чим просить суд звільнити від їх сплати.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами у справі.

Вказане клопотання судом задоволено.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В :

09.10.2013 між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Краснолиманська тепломережа» та Відділом освіти Краснолиманської міської ради, який в подальшому змінив своє найменування на Відділ освіти Лиманської міської ради, підписано Мирову угоду у справі №905/6819/13, що розглядається господарським судом Донецької області (далі - Мирова угода), за змістом якої відповідач зобовязався протягом 36 місяців погасити заборгованість за використані послуги з централізованого теплопостачання на суму 1471482,36 грн, щомісяця рівними частинами по 40874,51 грн, починаючи з січня 2014 року до повного погашення заборгованості. При достроковому фінансуванні відповідача з міського бюджету сума заборгованості за використані послуги з централізованого теплопостачання сплачується достроково. Оплата заборгованості здійснюється відповідачем без надання йому додаткових платіжних документів на поточний рахунок позивача. Позивач відмовляється від стягнення нарахованих відповідачу інфляційних витрат в сумі 1471,48 грн., та 3 % річних від суми заборгованості у сумі 23115,90 грн. Судовий збір у сумі 29921,40 грн. покладається на відповідача.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 23.10.2013 у справі №905/6819/13 за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Краснолиманська тепломережа» до Відділу освіти Краснолиманської міської ради про стягнення суми основного боргу у розмірі 1471482,36 грн, 3% річних у розмірі 23115,90 грн, інфляційних втрат у розмірі 1471,48 грн затверджено наведену Мирову угоду, а провадження у справі №905/6819/13 припинено.

Позивач зазначає, що відповідач не виконує свої зобовязання починаючи з січня 2016 року по сплаті кошів щомісячно по 40874,51 грн, згідно умов укладеної та затвердженої судом Мирової угоди, не сплачує заборгованість за період з січня 2016 року по вересень 2016 року, що дорівнює 367870,59 грн.

За своєю правовою природою укладена між сторонами Мирова угода є правочином, який виступає підставою виникнення між сторонами відповідного зобовязання.

Відповідно до ст. 4-5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим кодексом та іншими законами України. Усі судові рішення викладаються у письмовій формі.

Статтею 115 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Одним із способів вирішення спору є мирова угода сторін, укладена сторонами в процесі розгляду справи, затверджена судом, яка може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову. Наказ господарського суду про примусове виконання мирової угоди не видається, оскільки провадження зі справи припинено. У разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди:

- якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 19 Закону України «Про виконавче провадження», то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 3 названого Закону і підлягає виконанню Державною виконавчою службою;

- якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 19 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди шляхом обрання належного способу захисту порушеного права.

Оскільки ухвала суду про затвердження мирової угоди по справі № 905/6819/13 не має статусу виконавчого документу, то, відповідно, стягувач по ній звернувся з вказаним позовом.

Обов'язок відповідача сплатити заборгованість по мировій угоді продовжує існувати на момент розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 193 господарського процесуального кодексу України господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ст. 509 цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цивільного кодексу України.

За умовами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Зі змісту мирової угоди від 09.10.2013 по справі №905/6819/13 вбачається, що сторони у мировій угоді обумовили, що відповідач добровільно сплачує заборгованість рівними частинами протягом періоду часу, що дорівнює 36 календарних місяців, а саме: по 40874,51 грн. щомісяця, починаючи з січня 2014року. Однак, за період з 01.01.2016 по 01.10.2016, відповідач не здійснив жодного платежу.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву визнає суму боргу за умовами мирової угоди від 09.10.2013 по справі №905/6819/13 у розмірі 367870,59 грн у повному обсягу.

Отже, факт невиконання умов мирової угоди за період з січня 2016 року по вересень 2016 року включно та факт наявності заборгованості відповідача у розмірі 367870,59 грн позивачем документально підтверджений та визнаний відповідачем.

Враховуючи викладене, з урахуванням відзиву відповідача про визнання суми основного боргу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Відділу освіти Лиманської міської ради суми основного боргу у розмірі 367870,59 грн обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Оскільки, відповідачем прострочено строк виконання зобовязання, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01.02.2016 по 01.10.2016 у розмірі 9545,38 грн та 3% річних за період з 01.02.2016 по 13.10.2016 у розмірі 4537,14 грн.

Стаття 625 Цивільного кодексу України не звільняє боржника від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, що прострочив виконання грошового зобовязання, за вимогою кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Доводи відповідача про неправомірність нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму боргу, судом не приймаються, оскільки нарахування останніх не повязано з джерелом фінансування відповідача та не залежить від того, чи погашення заборгованості повинно відбуватись за рахунок коштів отриманих від власної господарської діяльності або за рахунок коштів, які надійдуть з бюджету.

Згідно висновків, які містяться у постанові Верховного Суду України №11/446 від 15.05.2012 та рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005, відсутність бюджетних коштів не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Окрім того, суд зазначає, що чинним законодавством передбачено лише можливість зменшення судом розміру неустойки (штрафу, пені).

За таких обставин, клопотання відповідача про звільнення його від сплати 3% річних та інфляційних втрат є необґрунтованим, та таким, що не підлягає задоволенню.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання умов Мирової угоди встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат визнаються судом обґрунтованими.

Перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений позивачем, суд визнає його невірним, у звязку з наявністю арифметичних помилок та не врахуванням позивачем того, що в 2016 році 366 днів.

За розрахунком суду, здійсненим з урахуванням вищенаведеного, розмір 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача, становить 4027,14 грн.

В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних задоволенню не підлягають у звязку з їх безпідставністю.

Вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 9545,38 грн підлягають задоволенню за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У звязку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти Лиманської міської ради (84406, Донецька область, м.Лиман, вул. Незалежності, 15, ідентифікаційний код 02142684) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька обл., м.Краматорськ, пров. Земляний, 2, ідентифікаційний код 03337119) в особі Виробничої одиниці «Краснолиманська тепломережа» (84404, м. Донецька обл., м. Лиман, пров. Робочий, 6А, ідентифікаційний код 25670552) суму заборгованості за умовами мирової угоди у розмірі 367870 (триста шістдесят сім тисяч вісімсот сімдесят) грн 59 коп., інфляційні втрати у розмірі 9545 (девять тисяч пятсот сорок пять) грн 38 коп., 3% річних у розмірі 4027 (чотири тисячі двадцять сім) грн 14 коп. та судовий збір у розмірі 5721 (пять тисяч сімсот двадцять одна) грн 85 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складення повного рішення 28.11.2016

Суддя М.В. Сажнева