КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" грудня 2016 р. Справа№ 925/442/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

за участю секретаря судового засідання Бовсунівської Л.О.

представників сторін:

позивача Христославенко С.В.

відповідача Ніколаєв В.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016 по справі №925/442/16 (суддя Спаських Н.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва - Трейд"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

про стягнення 145120,00 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016 по справі №925/442/16 позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС", в особі Черкаської регіональної дирекції на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Віва-Трейд" 145120,00 грн. - страхового відшкодування, 2176,80 грн. - на відшкодування сплаченого судового збору та 4219,20 грн. - на відшкодування витрат по оплаті експертизи.

Не погодившись з прийнятим рішенням відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду 06.12.2016.

В судове засідання 05.12.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просив скасувати оскаржуване рішення Господарського суду міста Черкаської області від 02.11.2016.

Колегія суддів розглянувши клопотання представника про призначення експертизи прийшла до висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 42 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" відповідно до статті 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду. Частиною першою статті 41 ГПК України встановлено, що експертиза призначається для з'ясування питань, що потребують спеціальних знань. Із сукупності наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду, зокрема, про відповідність окремих нормативних актів вимогам закону, про правову оцінку дій сторін тощо.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Як вбачається з зазначеного клопотання, апелянт просить суд призначити пожежно-технічну судову експертизу та просить поставити по суті ті ж самі питання, які вже були вирішені експертизою в ході розгляду справи місцевим господарським судом.

Мотиви проведення комплексної судової експертизи зводяться до непогодження відповідача з висновкам експертів. В той же час, апелянтом не надано суду документального підтвердження дійсної потреби у проведенні судової експертизи.

Таким чином, призначення повторної судової експертизи в даній справі з визначенням кола питань, які вже вирішені, є недоцільним та таким, що суперечить принципу розумності строку вирішення спору.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції, з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

11 червня 2015 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова група ТАС" (Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Віва-Трейд" (Страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспорту ПК/21 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору відповідач застрахував майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобіля Opel Vivaro, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 від страхових ризиків.

Згідно з п. 3.1 Договору страховими ризиками є "ДТП", "Пожежа", "Стихійне лихо" , "ПДТО", "Незаконне заволодіння".

Строк дії договору визначено з 00 годин 00 хвилин 12 червня 2015 року по 23 годин 59 хвилин 11 червня 2016 року ( п. 5 Договору).

26 грудня 2015 у м. Черкаси сталося возгорання застрахованого транспортного засобу в результаті якого автомобіль, державний номер НОМЕР_1, повністю знищено, залишився деформований кузов (залізний каркас). Відразу після виявлення возгорання зазначеного автомобіля викликано загін МЧС УДСНС, який здійснював гасіння полум'я, про що складено відповідний акт про пожежу та видано довідку № 1643/01-09 від 29.12.2016

Як вбачається з матеріалів справи позивачем звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Листом від 11.04.2016 № Г 1400/1181 відповідач повідомив позивача про прийняття рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 15.6 договору страхування. В зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або інший особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Страхувальник відповідно до ст.989 ЦК України зобов'язаний в свою чергу повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 991 ЦК України та ст. 26 Закону України "Про страхування" підставами для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення страхувальником-громадянином або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасне повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, причиною для відмови у виплаті страхового відшкодування є: "Надання Страхувальником (Вигодонабувачем, водієм, довіреними особами, Страхувальника) неправдивих відомостей щодо часу, місця та обставин страхового випадку та механізму утворення пошкоджень, які виникли при його настанні.

Так, з метою повного та об'єктивного розгляду справи, місцевим господарським судом призначено судову експертизу по даній справі.

Згідно з висновком експерта від 29.09.2016 № 5/28 найбільш ймовірною причиною пожежі є тепловий прояв електричної енергії (коротке замикання, великі перехідні опори, струмові перевантаження) в електромережі автомобіля Opel Vivaro, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ТОВ "Віва Трейд". Місцем початкового виникнення горіння - осередком пожежі - слід вважати передню (внутрішню) частину салону, в місці розташування передньої приладової панелі автомобіля Opel Vivaro, 2006 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ТОВ "Віва Трейд".

Також, у висновку зазначено, що обставини, які вказані в заяві про настання події №08972/34/2015/90 від 29.12.2015 поясненнях водія ОСОБА_4 (вх. № 721 від 30.12.2015( а.с. 43) та поясненням наданих Страхувальником (Позивачем) вих. № 2370/16 від 23.02.2016 (а.с. 50) відповідають (не суперечать) встановленим фактичним обставинам пожежі, щодо місця та причини виникнення пожежі.

Таким чином, зазначеним висновком спростовуються доводи відповідача на яких останній відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованого висновку місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог та фактично зводяться до не погодження з висновком експертизи від 29.09.2016 № 5/28.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" та скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016 по справі №925/442/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 02.11.2016 по справі №925/442/16 без змін.

2.Матеріали справи №925/442/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

С.А. Пашкіна