ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 Справа № 904/8831/16

За позовом ОСОБА_1, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ТРУБНИЙ ЗАВОД" (49003, Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 31, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: розпорядник майна Ткаченко Денис Володимирович

про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільнені

Суддя Владимиренко І.В.

Відомості про представників сторін та учасників судового процесу:

від позивача: представник ОСОБА_3, дов. № б/н від 27.09.16р.

від відповідача: представник Корнійчук П.М., дов. № 53/юр-3-20 від 20.05.16р.

третя особа: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

05.10.16р. до господарського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_1 надійшла позовна заява № б/н від 03.10.16р. про стягнення компенсації за час затримки розрахунку при звільнені.

Ухвалою суду від 10.08.16р. порушено провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 02.11.16 р. о 10:30год., залучено розпорядника майна Ткаченко Дениса Володимировича в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою суду від 02.11.16р. відкладено судове засідання для надання усіх документів, що підтверджують позовні вимоги на 29.11.16р. о 12:00год.

29.11.2016р. на адресу суду від представника позивача надійшла заява про уточнення (зменшення) розміру позовних вимог.

Заява представника позивача про уточнення (зменшення) розміру позовних вимог відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, тому прийнята судом до розгляду.

Розглядаються зменшені позовні вимоги.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що при звільненні з підприємства відповідача позивачу не сплачено вчасно заборгованість по заробітній платі.

В судовому засіданні 29.11.2016р. представником відповідача заявлено усне клопотання про застосування строків позовної давності до розгляду даного спору.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 15.04.2004р. прийнятий на роботу в трубоволочильний цех-3 резчиком трубних заготівок 2 розряду (розпорядження №13 від 15.04.2004р.), що підтверджується копією трудової книжки позивача.

02.09.2015р. наказом № 221 в позивача звільнено із займаної посади згідно ст. 38 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у зв'язку з виходом на пенсію.

19.09.2016р. позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення 11216,46грн. середнього заробітку за затримку при звільнення за період з 02.0.2015р. по 29.12.2015р.

У відповідності до ст. 221 КЗпП України трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Такий порядок розгляду трудових спорів, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом, застосовується незалежно від форми трудового договору.

Відповідно до ст.12 ГПК України даний спір підвідомчий господарському суду Дніпропетровської області, у зв'язку з порушенням справи про банкрутство відносно ПАТ "Дніпропетровський трубний завод" №904/1495/16.

Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України. (п.1 ст.2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон).

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону, суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, тощо.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в день звільнення, всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, відповідач не провів повного розрахунку з позивачем. Повний розрахунок позивачем отримано лише 30.12.2015р.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України).

Строки виплати заробітної плати передбачені ст. 115 КЗпП України.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ст. 117 КЗпП України).

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ст. 233 КЗпП України).

Відповідно до повідомлення відповідача від 02.09.2015р. заборгованість із заробітної плати перед позивачем складає 6 085,00грн.

Зазначену заборгованість із заробітної плати в розмірі 6 085,00 грн. позивачу виплачено 30.12.2015р.

Позивачем нараховано додатково середній заробіток за час затримання виплати заробітної плати в розмірі 6 744,00 грн. за період з 02.09.2015р. по 30.12.2015р. з розрахунку 90,32грн. за кожний день прострочення.

Розглянувши зазначені вимоги встановлено наступне.

Відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, встановленого ст. 233 КЗпП України.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верхового Суду України №13 від 24.12.1999р. установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при вільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, нарахування виплат провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Обчислення середньої заробітної плати для нарахування компенсації за час затримки працівникові всіх належних йому сум, проводиться у відповідності до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно з повідомлення боржника від 02.09.2015р. заробітна плата позивача за 2 місяця, що передувала звільненню складає: червень 2015р. - 1 294,00 грн., липень 2015р. - 1 400,00 грн., серпень 2015р. - 1 301,00грн., вересень 2015р. - 2 090,00 грн. Кількість робочих днів з липня 2015р. по вересень 2015р. - 75.

Кількість прострочення виплати заробітної плати за період з 02.09.2015р. по 30.12.2015р. складає 75 робочих днів, середній заробіток становить 90,32 грн. на день.

Таким чином середній заробіток за час прострочення виплати заробітної плати складає 6 744,00грн.

Стосовно заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне.

Аналізуючи норми ст. 2 Закону України "Про оплату праці" та ст. 117 КЗпП України виплата за затримку розрахунку при звільненні, яка пов'язана з трудовими відносинами є оплатою праці.

Як вбачається з рішення Конституційного Суду України №8-рп/2013 від 15.10.2013р., в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Також відповідно до правової позиції Верховного суду України яка висловлена в постанові від 26.10.16р. по справі № 6-1395цс16 встановлено, що статтею 233 КЗпП України передбачено строки звернення до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду за вирішенням трудових спорів.

Так, у частині першій зазначеної статті передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Разом з тим, у частині другій цієї статті зазначено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Проаналізувавши зміст частини другої статті 233 КЗпП України слід дійти висновку про те, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності відмовити та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримання розрахунку в розмірі 6 744,00грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України сплату судового збору слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1378грн. в дохід держбюджету.

Керуючись ст.ст. 47, 95, 115-117, 238 КЗпП, ст.ст.4-1, 12, 32-34, 43, 49, 82 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 2, 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м. Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 31, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 6 744 (шість тисячі сімсот сорок чотири грн. 00коп. - сума компенсації середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. Видати наказ.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод" (49068, м. Дніпропетровськ, вул. Маяковського, 31, ) на користь державного бюджету (одержувач - управління Державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Дніпро, , р/р 3005, банк одержувача ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, КБКД 22030101, код банку , судовий збір, код ЄДРПОУ господарського суду Дніпропетровської області 03499891) 1 378 (одна тисячі триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судового збору. Видати наказ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.12.2016р.

Суддя І.В. Владимиренко