ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

15.11.2016р. Справа №917/1249/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", вул. Шевченка, 2, м. Дніпропетровськ,49000

до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (провулок Нестерівський, 5/3, м. Київ,04053) в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (36020, м. Полтава, вул. Монастирська,12)

про розірвання договору № 494/15/ТГ від 30.06.2015 року з 01.04.2016 року

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (провулок Нестерівський, 5/3, м. Київ, 04053) в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (36020, м. Полтава, вул. Монастирська,12)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", вул. Шевченка, 2, м. Дніпропетровськ,49000

про стягнення 473.36 грн. (відповідно до заяви від 07.11.2016р. вх.канцелярії суду №13781)

Суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Мусійченко Т.С.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом: ОСОБА_1 дов. від 01.09.2016 року

від відповідача за первісним позовом: ОСОБА_2 дов. №10-788/б від 27.11.2015 року

від позивача за зустрічним позовом: ОСОБА_2 дов. №10-788/б від 27.11.2015 року

від відповідача за зустрічим позовом: ОСОБА_1 дов. від 01.09.2016 року

В судовому засіданні 15.11.2016 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення та повідомив дату складання повного рішення у відповідності до положень ст. 85 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ: розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" про розірвання договору на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 494/15/ТГ від 30.06.2015 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" та Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" з 01.04.2016 року.

29.08.2016 року до початку слухання справи по суті надійшла зустрічна позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про стягнення 473.36 грн. заборгованості за договором на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 494/15/ТГ від 30.06.2015 р.- 08.07.2015 р., яка складається з 436,61 грн. основного боргу та 36,75 грн. пені. (відповідно до заяви від 07.11.2016р. вх.канцелярії суду №13781)

Ухвалою суду від 01.09.2016 року суд прийняв зустрічну позовну заяву для спільного розгляду із первісним позовом.

07.11.2016 року до суду надійшов уточнений розрахунок пені від Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз", проте позовні вимоги останній не змінював та наполягав на їх задоволенні в редакції зустрічного позову.

Позовні вимоги за первісним позовом Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" обгрунтовані тим, що після укладення Договору № 494/15/ТГ від 30.06.2015 відбули такі зміни у законодавстві України, що суттєво впливають на права та обов'язки учасників договірних відносин. Так, 01.10.2015 року набрав чинності Закон України від 09.04.2015р. №329-VIII Про ринок природного газу, 27.11.2015 року набрав чинності Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року. На думку ТОВ "Дніпропетровськгаз збут", надання послуг ПАТ Укрнафта з транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами безпосередньо покупцям природного газу (замовникам послуг з транспортування), які придбавають природний газ для подальшої реалізації споживачам, є таким, що суперечить чинному законодавству України, а тому для існування договірних відносин між ПАТ Укрнафта та ТОВ Дніпропетровськгаз збут щодо транспортування природного газу внутрішньопромисловими газопроводами немає правових підстав, а їх подальше існування призведе до того, що Товариство вимушене оплачувати послугу з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами, не маючи при цьому джерело фінансування, оскільки споживачі Товариства при оплаті послуг з постачання природного газу її не сплачують через відсутність її у складовій ціни на природний газ. Правомірність позиції позивача за первісним позовом, на думку останнього, підтверджується листом НКРЕКП від 21.07.2016р. №7384/16.2.1/7-16, листом НКРЕКП від 10.05.2016р. №4519/16.2.1/7-16, листом НКРЕКП від 13.06.2016р. №5902/16.2.1/7-16 .

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" не погоджується з вимогами за первісним позовом. Вважає, що пропозиція про розірвання договору на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами №494/15/ТГ є неправомірною та необґрунтованою, а також в силу положень ст. 654 ЦК України не призводить до припинення правовідносин. Водночас, законодавство, на яке посилається ТОВ „Дніпропетровськгаз збут" в якості істотної зміни обставин не поширюється на правовідносини сторін та не впливає на зміну правового регулювання діяльності ПАТ „Укрнафта" із надання послуг транспортування природного газу. В зав'язку з чим позивач за зустрічним позовом просить суд задовольнити його позовні вимоги. Так, Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" стверджує, що в період з липня 2015 року по липень 2016 року послуги Газотранспортним підприємством надавалися та Замовником отримувалися. Проте, з 01 квітня 2016 року в порушення вимог Договору № 494/15/тг Замовник необґрунтовано відмовлявся підписувати акти фактично протранспортованих обсягів газу, а саме - акти від 31.03.2016, від 30.04.2016, від 31.05.2016, від 30.06.2016 та від 30.07.2016. Фактична кількість протранспортованого Газотранспортним підприємством газу Замовнику підтверджується Комерційними звітами за березень, квітень, травень, червень та липень 2016 року. Всього за період з липня 2015 року по липень 2016 року ПАТ Укрнафта" в особі НГВУ „Полтаванафтогаз" згідно Договору № 494/15/тг було протранспортовано 100,357 тис. куб. м природного газу на загальну суму в розмірі 16963,36 грн. За послуги з транспортування природного газу ТОВ „Дніпропетровськгаз збут" здійснило оплату наданих послуг на загальну суму в розмірі 16526,36 грн. Таким чином, за ТОВ „Дніпропетровськгаз збут" утворилася заборгованість за Договором № 494/15/тг за надані послуги по транспортуванню природного газу в розмірі 436,61 грн., яку позивач за зустрічним позовом просить суд стягнути на його користь, а також 36,75 грн. пені, нарахованої за період з 21.05.2016 р. по 26.08.2016 р.(відповідно до заяви від 07.11.2016р. вх.канцелярії суду №13781).

15.11.2016 за вх. канцелярії суду №14147 від ТОВ „Дніпропетровськгаз збут" надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи. Розглянувши подане клопотання суд відхилив його за необгрунтованістю.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд відмовляє у задоволені позовних вимог виходячи з наступного:

30.06.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю „Дніпропетровськгаз збут" (Замовник, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Публічним акціонерним товариством Укрнафта в особі Нафтогазовидобувного управління Полтаванафтогаз (Газотранспортне підприємство, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) було укладено договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 494/15/ТГ ( далі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, Замовник зобов'язався оплачувати послугу з транспортування внутрішньопромисловими трубопроводами природного газу, що надається Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз". Тариф на послуги транспортування 1000 куб. м. природного газу внутрішньопромисловими газопроводами Газотранспортного підприємства складає 251,40 грн., в т.ч. ПДВ - 41,90 грн. (п. 5.1 Договору). За умовами п. 4.2 Договору, кількість протранспортованого Газотранспортним підприємством газу Замовника до мережі газорозподільного підприємства визначається вузлами обліку газу, які встановлені на ГРС. Прилади обліку газу повинні відповідати вимогам, установленим для таких приладів обліку спеціально уповноваженим органом у сфері метрології. Пунктом 4.2.1 Договору передбачено, що у випадку, якщо Замовник та/або його споживачі безпосередньо підключені до внутрішньопромислового трубопроводу Газотранспортного підприємства через ГРС, кількість протранспортованого Газотранспортним підприємством газу Замовника та/або його споживачам визначається приладами обліку газу, які встановлені на ГРС. Оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок Газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 5.5 Договору). Відповідно до п. 6.3.2 Договору, Замовник зобов'язується: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг згідно з умовами Договору. Акти наданих послуг є підставою для визначення вартості надання послуг по транспортуванню природного газу відповідно до п. 3.1, п. 3.4 та п. 5.4 Договору. Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу;

Відповідно до п. 11.1 Договору, цей договір набирає чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 липня 2015р. та діє до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Пунктом 11.2. Договору встановлено, що Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

30 вересня 2015 року сторони уклали Додаткову угоду № 1 про зміну тарифу на транспортування природного газу та погоджено сторонами, що з 1 жовтня 2015 року тариф на транспортування 1000 куб. м природного газу внутрішньопромисловими газопроводами Газотранспортного підприємства складає 164,04 грн., в т.ч. ПДВ - 27,34 грн.

Додатковою угодою № 2 від 30 листопада 2015 року сторони узгодили зміну обсягу транспортування природного газу та погоджено сторонами, що з 1 липня 2015 року по 31 березня 2016 року плановий обсяг транспортування природного газу складатиме 61,000 тис. куб. м. Цією ж додатковою угодою викладено п. 11.1 договору в наступній редакції: „Цей договір набуває чинності з дати підписання та поширює свою дію на відносини, що склались між: сторонами з 01 липня 2015 року та діє до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення". Пунктом З вищезгаданої додаткової угоди передбачено: „Решта умов цього Договору залишається незмінною і обов'язковою для виконання Сторонами".

31 грудня 2015 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 3 про зміну тарифу на транспортування природного газу та погоджено сторонами, що з 1 січня 2016 року тариф на транспортування 1000 куб. м природного газу внутрішньопромисловими газопроводами Газотранспортного підприємства складає 173,76 грн., в т.ч. ПДВ - 28,96 грн.

01 квітня 2016 року укладено Додаткову угоду № 4 про зміну тарифу на транспортування природного газу та погоджено сторонами, що з 1 квітня 2016 року тариф на транспортування 1000 куб. м природного газу внутрішньопромисловими I газопроводами Газотранспортного підприємства складає 169,68 грн., в т.ч. ПДВ - 28,28 грн.

ТОВ „Дніпропетровськгаз збут" до Газотранспортного підприємства направило лист 31 березня 2016 року за вих. № 1283 з пропозицією щодо укладення додаткової угоди № 4 про розірвання з 01 квітня 2016 року Договорів № 493/15/тг, № 494/15/тг, № 495/15/тг.

Крім того, 31 березня 2016 року за вих. № НОМЕР_1 „Дніпропетровськгаз збут" направило відповідачу за первісним позовом лист з пропозицією щодо укладення додаткової угоди № 5 про розірвання з 01 травня 2016 року Договорів № 493/15/тг, № 494/15/тг, № 495/15/тг та укладення додаткової угоди № 4 про зміну планового обсягу транспортування природного газу, а також про зміну строку дії договору

Газотранспортне підприємство у відповіді від 11.04.16 №08-1910 на зазначені листи повідомив Замовника про відмову розірвання Договору, посилаючись на умови пункту 11.2. Договору, наполягаючи на подовженні дії Договору до 31.12.2016 року.

На зазначений вище лист Замовник направив відповідь від 24.05.2016 №2912вих-2651 щодо відсутності законних підстав продовжувати господарські взаємовідносини і наполягало на розірванні договірних відносин. Також, листом від 24.06.2016 №2912вих-3395 позивачем за первісним позовом було відмовлено ПАТ Укрнафта в особі НГВУ Полтаванафтогаз в оформленні зі свого боку актів приймання-передачі послуг з транспортування за квітень - травень 2016 року.

При прийнятті рішення судом враховано наступне:

укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Дніпропетровськгаз збут" та Публічним акціонерним товариством Укрнафта в особі Нафтогазовидобувного управління Полтаванафтогаз Договір на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 494/15/ТГ від 30.06.2016р. за своєю правовою природою являється договором з надання послуг.

Частиною першою статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Позивач за первісним позовом просить розірвати договір, посилаючись на істотну зміну обставин.

Частинами першою та другою статті 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

ТОВ Дпіпропетрвськгаз збут в обґрунтування позову зазначає, що газопроводи у Договорі, відносяться до внутрішньопромислових трубопроводів, які є складовою частиною технологічного процесу видобутку вуглеводної сировини і не є відокремленим видом господарської діяльності, а тому переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами не відноситься до господарської діяльності з транспортування природного газу.

Частиною першою статті 306 Господарського кодексу України передбачено, що транспортування продукції трубопроводами є окремим видом господарської діяльності.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ГК України обмеження щодо здійснення підприємницької діяльності, а також перелік видів діяльності, в яких забороняється підприємництво, встановлюється Конституцією України та законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про трубопровідний транспорт магістральний трубопровід - це технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об'єктами і спорудами, зв'язаними з ним єдиним технологічним процесом або кілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів; промислові трубопроводи (приєднані мережі) - всі інші немагістральні трубопроводи в межах виробництв, а також нафтобазові, внутрішньопромислові нафто-, газо- і продуктопроводи, міські газорозподільні, водопровідні, теплопровідні, каналізаційні мережі, розподільчі трубопроводи водопостачання, меліоративні системи тощо; об'єкти трубопровідного транспорту - магістральні та промислові трубопроводи, включаючи наземні, надземні і підземні лінійні частини трубопроводів, а також об'єкти та споруди, основне і допоміжне обладнання, що забезпечують безпечну та надійну експлуатацію трубопровідного транспорту.

Статтею 2 Закону України Про трубопровідний транспорт передбачено, що систему трубопровідного транспорту України становлять магістральний трубопровідний транспорт та промисловий трубопровідний транспорт.

Матеріали справи свідчать, що ПАТ „Укрнафта" не є власником/продавцем природного газу, що відповідно до Договору транспортується внутрішньопромисловими трубопроводами Товариства і надає послуги ліцензіатам з постачання природного газу виключно як газотранспортне підприємство. За таких умов, внутрішньопромислові трубопроводи ПАТ „Укрнафта" не є складовою частиною технологічного процесу видобутку природного газу, оскільки послуги з переміщення газу у вказаний сказаний спосіб надаються Товариством, незалежно від факту та обсягів, видобутого ПАТ „Укрнафта" природного газу.

Таким чином, суд погоджується з доводами відповідача за первісним позовом про те, що в межах спірного Договору він не здійснює транспортування природного газу магістральними трубопроводами та/чи газотранспортною системою, а по суті надає послуги з переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, отже, вказаний вид діяльності не підпадає під ліцензування та обмеження, встановлені Законом України Про ринок природного газу та Кодексом газотранспортної системи.

Також обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач за первісним позовом посилається на листи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 21.07.2016 № 7384/16.2.1/7-16; від 10.05.2016 № 4519/16.2.1/7-16; від 16.06.2016 № 5902/16.2.1/7-16.

Відповідно до Положення Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 № 715/2014, Комісія для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій; рішення, прийняті Комісією, оформлюються постановами і розпорядженнями та є обов'язковими до виконання суб'єктами природних монополій.

При цьому листи Комісії не носять обов'язкового характеру, а є лише інформацією до відома.

В листі Комісії від 21.07.2016 № 7384/16.2.1/7-16 зазначено про те, що вартість переміщення природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами, на думку Комісії, має відноситись на собівартість видобутку газу і враховуватися у ціні природного газу власного видобутку, проте далі за текстом Комісія вказує, що на даний час вказане питання законодавчо не врегульовано та наразі Комісією розробляється проект змін до постанови від 30.09.2015 № 2516, якою затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на які покладені спеціальні обов'язки.

Крім того, позивач за первісним позовом, всупереч своїй же позиції про суттєву зміну законодавства, укладав додаткові угоди до договору № 494/15/ТГ, продовжував отримувати послуги від відповідача, тобто своїми діями визнавав чинність договору та відсутність підстав для його розірвання.

Товариством з обмеженою відповідальністю Дніпропетровськгаз збут не обґрунтовано чому саме з 01.04.2016 року воно просить суд розірвати договір, адже за його твердженням такою підставою є зміна законодавства (01.10.2015 року набрав чинності Закон України від 09.04.2015р. №329-VIII Про ринок природного газу, 27.11.2015 року набрав чинності Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року).

Як зазначено у змісті статті 652 ЦУ України, закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Отже, у разі якщо заінтересована особа не довела одночасної наявності чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК, підстав для розірвання спірного договору немає. Аналогічну правову позицію про те, що підстав для розірвання договору немає, якщо заінтересована сторона не довела одночасну наявність чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, викладено в постанові Верховного Суду України від 10 квітня 2012 р. у справі № 3-16гс12.

Позивач за первісним позовом документально не підтвердив наявність всіх елементів у розмінні статті 652 ЦК України, необхідних для розірвання Договору, а тому підстав для задоволення первісного позову немає.

Стосовно зустрічного позову, то він підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

ТОВ „Дніпропетровськгаз збут" відмовилось від підписання актів наданих послуг з квітня 2016 року та їх оплати з мотивів незаконності укладених договорів.

Відповідно до п. З.1. договору № 494/15/ТГ послуги з транспортування газу оформляються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами.

Пунктом 3.2. договору № 494/15/ТГ сторони передбачили, що Газотранспортне підприємство до восьмого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства.

Згідно п. 3.3. договору № 494/15/ТГ Замовник протягом двох днів з дати одержання акту наданих послуг зобов'язується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 3.4. договору № 494/15/ТГ передбачено, що до прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу внутрішньопромисловими трубопроводами здійснюється відповідно до даних Газотранспортного підприємства.

Таким чином, у разі наявності спору у визначенні обсягу наданих послуг - в договорі № 494/15/ТГ прямо передбачена пріоритетність даних Газотранспортного підприємства, яким за визначенням цього договору є ПАТ „Укрнафта" в особі НГВУ „Полтаванафтогаз", якщо іншою стороною не буде доведене протилежне.

Позивачем за зустрічним позовом надано суду також в якості доказу підтвердження обсягів транспортування природного газу Звіт про обсяги протранспортованого НГВУ „Полтаванафтогаз" газу для ТОВ „Дніпропетровськгаз збут" з липня 2015 року по липень 2016 року. В даному звіті вказано як загальний обсяг протранспортованого для ТОВ „Дніпропетровськгаз збут" природного газу, так і обсяг за спірний період, в тому числі окремо за кожним договором.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується загальний обсяг протранспортованого природного газу з квітня 2016 року по липень 2016 року за договором № 494/15/ТГ , який становить 100,357 тис, куб. м., на загальну суму в розмірі 16963,36 грн. За послуги з транспортування природного газу ТОВ „Дніпропетровськгаз збут" здійснило оплату наданих послуг в розмірі 16526,36 грн. Таким чином, за ТОВ „Дніпропетровськгаз збут" утворилася заборгованість за Договором № 494/15/тг за надані послуги по транспортуванню природного газу в розмірі 436,61 грн., доказів оплати яких суду не подано.

В силу ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Пунктом 7.3 Договору передбачено, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На підставі цього положення договору відповідачу за зустрічним позовом позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня у сумі 36,75 грн. за період з 21.05.2016 по 26.08.2016р.(відповідно до заяви від 07.11.2016р. вх.канцелярії суду №13781)

Здійснивши перевірку наданого позивачем за зустрічним позовом розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 36.75 грн. пені, суд прийшов до висновку, що останній підлягає задоволенню (розрахунок суми пені здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга:Еліт 8.1.5").

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

З урахуванням вищенаведеного та матеріалів справи суд відмовляє у задоволенні первісного позову як необґрунтованого та непідтвердженого доказами та задовольняє зустрічний позов.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Відмовити в задоволенні позовних вимог за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" про розірвання договору № 494/15/ТГ від 30.06.2015 року з 01.04.2016 року.

2. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (провулок Нестерівський, 5/3, м. Київ,04053) в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (36020, м. Полтава, вул. Монастирська,12) - задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (вул. Шевченка, 2, м. Дніпропетровськ,49000 , ідентифікаційний код 39572642) на користь Публічного акціонерного товариства „Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (вул. Монастирська, 12, м. Полтава, 36020, р/р № 5176 В ГРУ ПАТ КБ „Приватбанк" м. Дніпро, МФО 305299, ідентифікаційний код 22525915) 473.36 грн. заборгованість за договором на транспортування природного газу внутрішньопромисловими трубопроводами № 494/15/ТГ від 30.06.2015 р.- 08.07.2015 р., яка складається з 436,61 грн. - основного боргу та 36,75 грн. - пені., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 грн.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

Суддя Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 16.11.2016р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.