ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"05" грудня 2016 р.924/1181/16

Суддя Музика М.В., розглянувши матеріали

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпро

до державного підприємства "Нігинський кар'єр", с. Сахкамінь Кам'янець-Подільського району Хмельницької області

про стягнення 3 071 200,00 грн. заборгованості та розірвання договорів,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2016 року на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до державного підприємства "Нігинський кар'єр" про стягнення 3071200,00 грн. заборгованості та розірвання договорів.

Вказана позовна заява повертається судом без розгляду з врахуванням наступного.

Згідно зі ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі. Сплата судового збору здійснюється відповідно до Закону України "Про судовий збір".

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частина 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У п. 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" №7 від 21.02.2013 року роз'яснено, що у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Відтак, з врахуванням наведеного, оскільки позивач просить стягнути з відповідача 3 017 200,00 грн. заборгованості та розірвати договори оренди транспортних засобів від 19.08.2013 року та від 09.09.2013 року, до сплати підлягає судовий збір за дві вимоги немайнового характеру на 1,5% від суми заборгованості. Натомість, позивачем долучено до позовної заяви квитанції про сплату судового збору в розмірі 4 607,00 грн. та 2022,00 грн., що не може вважатися належним доказом сплати судового збору у встановленому розмірі.

В той же час, ФОП ОСОБА_1 у долученій заяві від 01.12.2016 року просить суд відстрочити суму сплати судового збору через скрутне фінансове становище, в підтвердження чого долучає банківську довідку про обіги від 09.12.2015 року.

Розглянувши подане клопотання, суд не знаходить підстав для його задоволення з наступних мотивів.

Статтею 129 Конституції України встановлено принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, дотримання якого є обов'язковим під час здійснення судами своїх конституційних обов'язків. Враховуючи даний принцип, положення Закону України "Про судовий збір", суди позбавлені права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі, і щодо сплати судового збору.

Частина 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" надає право господарському суду, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", є врахування ним майнового стану сторін.

Проте, надана позивачем банківська довідка про обіги від 09.12.2015 року не може вважатися достатнім доказом на підтвердження складного фінансового становища ФОП ОСОБА_1 та, відповідно, бути підставою для відстрочення сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви. Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору.

Згідно п. 4 ст. 63 ГПК України, якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Повернення позовної заяви на підставі статті 63 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає повторному зверненню з ним до господарського суду у загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суд також звертає увагу позивача, що письмові докази, згідно ст. 36 ГПК України, подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо документи, які мають значення для правильного вирішення спору, і підписи на них виготовлені стороною за допомогою будь-яких технічних засобів, то такі документи повинні прийматись господарським судом як письмові докази, досліджуватись та оцінюватись за загальними правилами ГПК.

Подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності).

У разі невідповідності наданих суду копій документів згаданим вимогам вони не вважаються належними і допустимими доказами і не беруться судом до уваги у вирішенні спору (п. 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Як встановлено судом, долучені до позовної заяви документи належним чином не завірені, тому, відповідно, не можуть розцінюватись судом як належні докази. З огляду на що позивачу у разі повторного звернення до суду із даним позовом слід врахувати викладене вище.

Керуючись п. 4 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали повернути позивачу без розгляду.

Додаток: позовна заява і додані до неї матеріали на 29 аркушах, в тому числі, оригінали квитанцій від 30.11.2015 року №0.0.468429891.1 про сплату 4607,00 грн. та від 30.11.2015 року №0.0.468430231.1 про сплату 2022,00 грн. судового збору відповідно.

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 2 прим. : 1 - в наряд; 2 -представнику позивача - ОСОБА_2 (АДРЕСА_1) - рекомендованим листом