ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року Справа № 912/2185/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач),

суддів: Пархоменко Н.В., Паруснікова Ю.Б.,

За участю представників сторін:

від ПАТ "ПІРЕУС БАНК МКБ": Булгаков В.С. представник, довіреність №1108/юр від 11.01.2016 р.;

від ПАТ "Сбербанк": Кирийчук І.М. представник, ;

від ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ": Грибенко Ю.П. представник, довіреність № б/н від 15.04.2016р.;

інші учасники судового процесу у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" Волощука Ігоря Григоровича на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2016 року у справі №912/2185/15

за заявою кредитора - Публічного акціонерного товариства "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" Волощука Ігоря Григоровича, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 15,

до боржника - АТ "НВО "ЕТАЛ", 28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Заводська, 1,

про визнання грошових вимог конкурсного кредитора в сумі 41 163 865, 74 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2016 року у даній справі (суддя Коваленко Н.М.) клопотання повноважного представника - ПАТ "Банк "Національні інвестиції" про відкладення розгляду кредиторських вимог відхилено. Грошові вимоги кредитора - Публічного акціонерного товариства "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" до Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" в сумі 41 163 865, 74 грн. відхилено повністю.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 29.07.2015 року у справі №912/1948/15, позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" (надалі - ПрАТ "Науково-виробниче об'єднання "Етал") на користь Акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" (надалі - ПАТ (АТ) "Банк "Національні інвестиції") борг по сплаті кредиту у сумі 39141059,27 грн, борг по сплаті відсотків у сумі 1825596,56 грн, пеню у сумі 114997,95 грн, 3 % річних у сумі 6383,27 грн. та витрати на сплату судового збору у сумі 73072,69 грн; у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у сумі 1383,04 грн. відмовлено. 15.09.2015 року на виконання зазначеного рішення господарським судом видано відповідний наказ, який 12.11.2015 року прийнятий на виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, виконавче провадження № 49337112 з примусового виконання вказаного наказу. 16.12.2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фактор-Комфорт" (надалі - ТОВ "Фактор-Комфорт") звернулося до господарського суду з заявою про заміну ПАТ "Банк "Національні інвестиції" як стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання вищезазначеного наказу господарського суду на його правонаступника - ТОВ "Фактор-Комфорт" до якого на підставі Договору №499-07 відступлення права вимоги від 17.09.2015 перейшло право вимоги виконання зобов'язання за Кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007, укладеним між АТ "Банк "Національні інвестиції" та ОСОБА_6

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 20.01.2016 року у справі №912/1948/15, у задоволенні заяви ТОВ "Фактор-Комфорт" про заміну сторони правонаступником відмовлено. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 року у справі № 912/1948/15 апеляційну скаргу ТОВ "Фактор-Комфорт" задоволено; ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 20.01.2016 року по справі № 912/1948/15 скасовано; заяву ТОВ "Фактор-Комфорт" про заміну сторони її правонаступником задоволено; замінено ПАТ "Банк "Національні інвестиції" як стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Кіровоградської області по справі № 912/1948/15 за позовом ПАТ "Банк "Національні інвестиції" до ПрАТ "Науково-виробниче об'єднання "Етал" про стягнення 41089420,09 грн. на його правонаступника - ТОВ "Фактор-Комфорт"; стягнуто з ПАТ "Банк "Національні інвестиції" на користь ТОВ "Фактор-Комфорт" витрати на сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги у сумі 1378,00 грн. Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2016 року у зазначеній справі касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Національні інвестиції" залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 року у справі № 912/1948/15 залишено без змін.

Судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначено, що ПАТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" не є кредитором у даних правовідносинах.

Не погодившись з ухвалою суду, до апеляційної інстанції звернулось Публічне акціонерне товариство "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" Волощука Ігоря Григоровича із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення.

В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на те, що:

- суд першої інстанції обмежився посиланням на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 року у справі № 912/1948/15 та постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2016 року у справі № 912/1948/15 та взагалі залишив поза увагою пояснення представників Банку, у тому числі викладені у запереченнях щодо кредиторських вимог ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ", поданих до суду 20.09.2016 року щодо нікчемності договорів відступлення прав вимоги, зазначені доводи не дослідив та не надав їм належної правової оцінки, не оцінив докази, надані банком щодо належності саме йому прав кредитора, які ним було заявлено до боржника;

- суд першої інстанції помилково вважав встановленим, що право вимоги до боржника перейшло від банку до ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ", а у подальшому - від ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ" до ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ" за договорами відступлення права вимоги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Право вимоги за кредитними договорами, на підставі яких банком заявлено вимоги до боржника, належить виключно АТ "Банк "Національні Інвестиції".

Доводи ТОВ "ФІНАНСГАРАНТ" про те, що право вимоги було отримано ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ", не можуть бути прийняті до уваги, оскільки саме ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ" прав вимоги від банку не отримувало, а договори між банком та ТОВ "ФАКТОР-КОМФОРТ", на які посилається заявник, є нікчемними;

- укладений між банком та ТОВ "Фактор-Комфорт" договір є нікчемним на підставі пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно якої правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з підстав, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою падання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

На дату укладення договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Фактор-Комфорт" було кредитором банку за відповідним договором банківського рахунку №955. Станом на дату оплати ціни відступлення за договорами відступлення на рахунку ТОВ "Фактор-Комфорт" в банку обліковувались кошти, достатні для здійснення оплати, а отже на момент оплати ТОВ "Фактор-Комфорт" було кредитором банку.

При цьому, залишки грошових коштів на рахунках юридичних осіб не гарантуються державою. Натомість вимоги кредитора - юридичної особи, задовольняються (при ліквідації Банку) у встановленій чинним законодавством черговості.

Значний розмір коштів на поточному рахунку ТОВ "Фактор-Комфорт" обумовлював ризик повного або часткового незадоволення вимог цього кредитора (у разі прийняття рішення щодо ліквідації Банку); умови договору, укладеного між банком та ТОВ "Фактор-Комфорт", прямо передбачають передачу контрагенту, що є одночасно кредитором банку, майнових прав за кредитним договорами та надає ТОВ "Фактор-Комфорт" переваги перед іншими кредиторами.

08.10.2015 за вих. №3820/03 Тимчасовою адміністрацією Банку направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор-Комфорт" повідомлення про нікчемність правочинів, зокрема, і договору. ТОВ "Фактор-Комфорт" отримано таке повідомлення 13.10.2015 року, поряд з цим жодної відповіді на вказане повідомлення не надало.

Щодо скасування наказу Тимчасової адміністрації ПАТ "Банк "Національні інвестиції" від 25.09.2015 року № 38 "Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)", то судові рішення у справі №826/24648/15 оскаржені як незаконні до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 31.05.2016 року відкрив касаційне провадження у даній справі.

06.12.2016 року прийнято вступну та резолютивну частини постанови.

Вислухавши представників сторін, дослідивши докази у справі, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство; відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство; зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.07.2007 року між Акціонерним товариством "Банк "Національні Інвестиції" правонаступником якого є Кредитор, та ОСОБА_6 (далі - Позичальник) було укладено Кредитний договір № 499-07 (надалі - Кредитний договір).

До Кредитного договору неодноразово вносилися зміни та доповнення шляхом укладення додаткових угод, які є його невід'ємною частиною:

Додаткова угода № 1 від 26.09.2007 року;

Додаткова угода № 2 від 05.01.2009 року;

Додаткова угода № 3 від 09.07.2009 року;

Додаткова угода № 4 від 23.11.2009 року;

Додаткова угода № 5 від 12.07.2010 року;

Додаткова угода № 6 від 13.01.2011 року;

Додаткова угода № 7 від 04.03.2011 року;

Додаткова угода № 8 від 25.01.2012 року;

Додаткова угода № 9 від 26.12.2012 року;

Додаткова угода №10 від 24.12.2013 року;

Додаткова угода № 11 від 22.12.2014 року.

У редакції Додаткової угоди від 22.12.2014 № 11 сторонами погоджено викласти Кредитний договір у новій редакції, згідно якої Банк надав Позичальнику невідновлювальну кредитну лінію на строк з 13.07.2007 по 17.12.2015 з лімітом кредитування у сумі 1 736 354, 76 доларів США (один мільйон сімсот тридцять шість тисяч триста п'ятдесят чотири долари США 76 центів).

Згідно п. 2.5 Кредитного договору у редакції Додаткової угоди № 11 процентна ставка за користування коштами кредиту: 15 процентів річних.

Пунктом 5.5 Кредитного договору (у редакції Додаткової угоди № 11) сторонами погоджено, що Позичальник щомісячно сплачує проценти за користування кредитом останній робочий день місяця, за який сплачуються проценти та одночасно з кінцевим строком повернення кредиту. Сплата процентів здійснюється у валюті кредиту.

За умовами вказаного пункту Кредитного договору Банк має право, додатково до зазначених у пункті 6.1 Кредитного договору, укладати інші договори, спрямовані на забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, як і з самим Позичальником, так і з третіми особами - поручителями, майновими поручителями, гарантами.

З урахуванням вказаних умов Кредитного договору між Боржником та Кредитором укладено Договір від 22.12.2014 про встановлення солідарного обов'язку за Кредитним договором від 13.07.2007 № 499-07 (надалі - Договір солідарного обов'язку).

За умовами Договору солідарного обов'язку, співпозичальник прийняв на себе солідарний обов'язок по всім зобов'язанням Позичальника за Кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007, укладеним між Кредитором та Позичальником, в редакції, викладеній у Додатковій угоді № 11 від 22.12.2014, за умовами якого Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору кредит, наданий у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості 1 736 354, 76 доларів США з процентною ставкою 15% річних, зі строком повернення кредиту до 17 грудня 2015 року включно.

Згідно п. 1.3 Договору солідарного обов'язку з моменту укладення цього Договору Співпозичальник та Позичальник стають солідарними боржниками за Кредитним договором та несуть солідарний обов'язок перед Кредитором за виконання зобов'язань з повернення кредиту та інших зобов'язань Позичальника, передбачених Кредитним договором.

За умовами п.п. 2.1, 2.2, 2.5 Договору солідарного обов'язку співпозичальник зобов'язався виконувати всі зобов'язання Позичальника за Кредитним договором нарівні Позичальником у передбачені Кредитним договором строки та порядку.

Кредитор має право пред'явити вимогу про виконання будь-якого зобов'язання, передбаченого Кредитним договором, як повністю, так і частково, як до Позичальника, так і до співпозичальника, за своїм вибором. При цьому, співпозичальник зобов'язаний виконати таку вимогу у визначений Кредитним договором строк, незалежно від заперечень Позичальника.

У випадку прострочення повернення кредиту, сплати процентів та/або порушення будь-яких інших обов'язків за Кредитним договором Кредитор мас право пред'явити позов про стягнення заборгованості в повному обсязі або частково (за власним вибором) як солідарно до позичальника та співпозичальника, так і до будь-якого з них за власним вибором.

Згідно п. 3.1 Договору солідарного обов'язку останній вступив в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного погашення заборгованості за Кредитним договором.

На виконання умов Кредитного договору Банком було перераховано на грошові кошти у формі надання кредиту.

Позичальником і співпозичальником в порушення умов кредитних договорів своєчасно не виконано зобов'язання щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом, внаслідок чого банк звернувся до суду з позовом про стягнення боргу зі співпозичальника.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 29.07.2015 року у справі № 912/1948/15 позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з приватного акціонерного товариства "Науково-виробниче об'єднання "Етал" на користь акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" борг по сплаті кредиту у сумі 39 141 059, 27 грн, борг по сплаті відсотків у сумі 1 825 596,56 грн, пеню у сумі 114 997, 95 грн, 3% річних у сумі 6 383,27 грн. та витрати на сплату судового збору у сумі 73 072, 69 грн; у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у сумі 1 383,04 грн. відмовлено.

Станом на 28.09.2016 рішення суду не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Саме на наявність цього рішення посилається конкурсний кредитор у своїй заяві про визнання кредиторських вимог.

15.09.2015 на виконання цього рішення господарським судом видано наказ, який 12.11.2015 прийнятий на виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, виконавче провадження № 49337112 з примусового виконання вказаного наказу.

16.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фактор-Комфорт" (надалі - ТОВ "Фактор-Комфорт") звернулося до господарського суду з заявою про заміну ПАТ "Банк "Національні інвестиції" як стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання вищезазначеного наказу господарського суду на його правонаступника - ТОВ "Фактор-Комфорт" до якого на підставі Договору № 499-07 відступлення права вимоги від 17.09.2015 перейшло право вимоги виконання зобов'язання за Кредитним договором № 499-07 від 13.07.2007, укладеним між АТ "Банк "Національні інвестиції" та ОСОБА_6

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 20.01.2016 у справі № 912/1948/15, у задоволенні заяви ТОВ "Фактор-Комфорт" про заміну сторони правонаступником відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 у справі № 912/1948/15 апеляційну скаргу ТОВ "Фактор-Комфорт" задоволено; ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 20.01.2016 по справі № 912/1948/15 скасовано; заяву ТОВ "Фактор-Комфорт" про заміну сторони її правонаступником задоволено; замінено ПАТ "Банк "Національні інвестиції" як стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу господарського суду Кіровоградської області по справі № 912/1948/15 за позовом ПАТ "Банк "Національні інвестиції" до ПАТ "Науково-виробниче об'єднання "Етал" про стягнення 41089420,09 грн. на його правонаступника - ТОВ "Фактор-Комфорт"; стягнуто з ПАТ "Банк "Національні інвестиції" на користь ТОВ "Фактор-Комфорт" витрати на сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги у сумі 1378,00 грн. У постанові апеляційного суду дана оцінка доводам Банку з урахуванням Наказу Тимчасової адміністрації №38 від 25.09.2015 року щодо нікчемності договору про відступлення права вимоги від 17.09.2015 року №499-07, укладеному між ПАТ "Банк"Національні інвестиції" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фактор-Комфорт". Так, судом зазначено, що при цьому банком не враховується те, що за умовами договору банк не тільки передає право вимоги боргу за кредитним договором №499-07, а й отримує від товариства суму боргу, проіндексовану за курсом долара на 17.09.2015 року. Більш того, 17.09.2015 року банк уже отримав від товариства вказану суму і до даного часу товариству цю суму не повернув. Заперечуючи проти заміни кредитора банк по суті претендує на оплату йому боргу за кредитним договором №499-07 від 13.07.2007 року в подвійному розмірі, що не відповідає принципам законності і розумності.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2016 у зазначеній справі касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Національні інвестиції" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Національні інвестиції" залишено без задоволення. Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 у справі № 912/1948/15 залишено без змін. Колегія суддів вищого суду погодилася з такою оцінкою доводів банку апеляційним господарським судом і спростувала посилання банку щодо укладення правочину, умови якого передбачають передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам пільг (переваг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

У відповідності до статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішеннями суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються знову при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також колегія суддів зазначає, що за зверненням до Верховного Суду України з заявою про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 14.06.2016 у зазначеній справі з вимогами скасувати постанови Вищого господарського суду України від 14.06.2016 та Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 30.03.2016 та залишити в силі ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 20.01.2016 Верховним Судом України прийнято Ухвалу від 10 жовтня 2016 року про відмову у допуску до провадження Верховного Суду справи №912/1948/15, копію якої надано до відзиву на апеляційну скаргу.

Крім того, у відповідності до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.05.2016 року № 826,зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 року за № 863/28993, яким затверджений Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, (п. 2 розділу третього - Наслідки прийняття Уповноваженою особою Фонду рішення про фіксацію виявлених фактів нікчемності правочинів (договорів) уповноважена особа Фонду зобов'язана вжити всіх необхідних заходів щодо відповідних правочинів (договорів, що є нікчемними) з метою приведення фінансового стану банку за зобов'язаннями за ними у первісний стан. Але грошові кошти, отримані банком як платіж за уступлене ним право вимоги не повернуто наразі новому кредитору і заходів щодо повернення грошових коштів банком не вжито. За таких обставин, позиція банку є суперечливою і непослідовною у цьому питанні. Якщо він вважає правочин нікчемним, і як наслідок себе кредитором, він має повернути отримані кошти за уступлене право вимоги. В іншому випадку це призведе до подвійної сплати йому грошових коштів- один раз як плата за уступлене право вимоги, і другий раз- у вигляді визнаних його кредиторських вимог.

Колегією суддів також приймається до уваги факт скасування Наказу Тимчасової адміністрації ПАТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" "Щодо заходів, пов'язаних з наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)" від 25 вересня 2015 року №38 в частині договорів, укладених з ТОВ "Фактор -Комфорт" у адміністративній справі № 826/24648/16.

Отже, господарським судом Кіровоградської області зроблено обґрунтований і законний висновок про те, що заявник ПАТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" не є кредитором у вищевказаних правовідносинах.

Вищенаведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що висновки судів, які здійснили процесуальне правонаступництво кредитора, не є преюдиційними. Апеляційним судом перевірено доводи скаржника і не встановлено у них обставин для звільнення його від доказування.

Так, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржника на обставини, встановлені у справі №923/1151/15 про банкрутство ТОВ "Новокаховський електромашинобудівний завод", оскільки постановою Одеського апеляційного господарського суду від 24 жовтня 2016 року замінено кредитора ПАТ "Банк "Національні інвестиції" на його правонаступника ТОВ "Фінансгарант".

За таких обставин доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, який прийняв законне і обґрунтоване рішення, дав правильну правову оцінку фактичним обставинам справи і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст., 99, 101, 103-106 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК "НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ" Волощука Ігоря Григоровича на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2016 року у справі №912/2185/15 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 06.10.2016 року у справі №912/2185/15 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст складений 07.12.2016 року.

Головуючий суддя Л.М. Білецька

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Ю.Б. Парусніков