ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2016 р.Справа № 916/2331/16

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань ОСОБА_1

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю №1/1132 від 04.10.2016;

Від відповідача: ОСОБА_3 за довіреністю №27 від 24.10.2016р..

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства „Михайлівський райагропостач до товариства з обмеженою відповідальністю „Дунай Агрос про стягнення 3 359 013,70 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство „Михайлівський райагропостач (далі по тексту ПАТ „Михайлівський райагропостач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю „Дунай Агрос (далі по тексту ТОВ „Дунай Агрос) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 3 359 013,70 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 3 000 000,00 грн. та неустойки у розмірі 359 013,70 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за договором купівлі-продажу № 1/42 від 16.02.2015р. зобовязань щодо поставки сільськогосподарської продукції 2015 року врожаю.

У відзиві на позовну заяву (вх. №22525/16 від 15.09.2016р.) ТОВ „Дунай Агрос заперечувало проти позовних вимог ПАТ „Михайлівський райагропостач у повному обсязі з підстав не надходження від ПАТ „Михайлівський райагропостач замовлення на одержання товару, у звязку з чим, відповідач був позбавлений можливості поставити необхідну продукцію. Також ТОВ „Дунай Агрос було зазначено, що останнім повернути перераховані позивачем грошові кошти у сумі 3 000 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1842 від 09.09.2016р.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

16.02.2015р. між ПАТ „Михайлівський райагропостач (Покупець) та ТОВ „Дунай Агрос (Продавець) було укладено договір купівлі-продажу № 1/42, у відповідності до п. п. 1.1, 1.2, 1.6 якого продавець зобовязується поставити та передати у власність Покупцеві на умовах франко-склад Покупця сільськогосподарську продукцію врожаю 2015р. (далі продукція), а Покупець зобовязується прийняти продукцію та оплатити її вартість згідно умов цього договору: найменування продукції пшениця; ціна грн. за тону 3 000,00 грн.; сума 3 000 000,00 грн. Загальна вартість договору три мільйони грн., в тому числі ПДВ пятсот тисяч грн. Продавець підтверджує, що продукція, яка буде поставлятись за цим договором, безпосередньо вирощена товаровиробником і буде першою поставкою у розумінні п. 15 підрозділу 2 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

В силу положень ст. 713 ЦК України за договором контрактації сільськогосподарської продукції виробник сільськогосподарської продукції зобов'язується виробити визначену договором сільськогосподарську продукцію і передати її у власність заготівельникові (контрактанту) або визначеному ним одержувачеві, а заготівельник зобов'язується прийняти цю продукцію та оплатити її за встановленими цінами відповідно до умов договору. До договору контрактації застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором або законом. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договорів контрактації сільськогосподарської продукції.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Виходячи з положень 2.1-2.2 договору купівлі-продажу № 1/42 від 16.02.2015р. Продавець по товарно-транспортним накладним, оформленим у відповідності до чинного законодавства з ведення первинних документів у відповідності до Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні своїм автотранспортом здійснює поставку продукції на умовах EXW-зерновий склад АТ „Михайлівський райагропостач, розташований за адресою: смт. Пришиб, вул. 70 років Радянської влади, 1 або на інший елеватор, який має бути погоджений сторонами додатково. Кінцевий строк поставки продукції: до 20.12.2015 року.

При цьому, п. п. 3.2-3.3 договору купівлі-продажу № 1/42 від 16.02.2015р. вбачається, що Покупець здійснює попередню оплату вартості продукції протягом 3-х банківських днів з моменту підписання цього договору та надання рахунків на оплату. Датою поставки сільськогосподарської продукції врожаю 2015р. вважається дата виписки та надання Покупцеві оригіналів наступних документів: видаткова накладна, акт приймання-передачі прав власності на продукцію.

Згідно з п. 7.5 договору купівлі-продажу № 1/42 від 16.02.2015р. договір набуває чинності з дати підписання договору і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

На виконання умов укладеного між сторонами по справі договору, ПАТ „Михайлівський райагропостач було перераховано на користь ТОВ „Дунай Агрос грошові кошти у розмірі 3 000 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №252 від 17.02.2016р. та випискою по банківським рахункам ПАТ „Михайлівський райагропостач.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

В силу положень ч. ч. 1-2 ст. 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В порушення взятих на себе зобовязань за договором купівлі-продажу № 1/42 від 16.02.2015р. ТОВ „Дунай Агрос у визначений строк не поставило позивачеві продукцію, перераховані грошові кошти в якості попередньої оплати не повернуло.

В результаті викладеного, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги ПАТ „Михайлівський райагропостач в частині стягнення із ТОВ „Дунай Агрос суми попередньої оплати у розмірі 3 000 000,00 грн. є законними та обґрунтованими.

31.07.2016р. позивач звернувся до ТОВ „Дунай Агрос із претензією №31/07 від 31.07.2016р., у відповідності до якої зазначив, що відмовляється від поставки пшениці та вимагав повернути отриману передплату у розмірі 3 000 000,00 грн.

Як зазначалось вище по тексту рішення, платіжним доручення №1842 від 09.09.2016р. ТОВ „Дунай Агрос повернуло грошові кошти у розмірі 3 000 000,00 грн., просило суд відмовити у задоволенні позову ПАТ „Михайлівський райагропостач. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що основна сума заборгованості на момент вирішення даного спору є погашеною, у звязку з чим, вважає за необхідне зазначити наступне.

У п.п. 3.12, 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції від 26 грудня 2011 року N 18 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що відповідачем в процесі розгляду даної справи було повернуто основну суму заборгованості в розмірі 3 000 000,00 грн., господарський суд дійшов висновку щодо відсутності між сторонами предмету спору в частині стягнення з ТОВ „Дунай Агрос на користь ПАТ „Михайлівський райагропостач попередньої оплати продукції у розмірі 3 000 000,00 грн., що є підставою для припинення провадження у справі у зазначеній частині позовних вимог згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

При цьому, оскільки ПАТ „Михайлівський райагропостач було підтримано позовну вимогу в частині стягнення із ТОВ „Дунай Агрос неустойки у розмірі 359 013,70 грн., суд вважає за необхідне зясувати правомірність та обґрунтованість заявлених позовних вимог у вказаній частині.

Відповідно до п. 5.2 договору купівлі-продажу № 1/42 від 16.02.2015р. у випадку порушення строків поставки, недопоставки, прострочення у строках поставки, передбачених у п. 2.2 цього договору, або відмови від поставки Продавець сплачує Покупцеві неустойку/компенсацію у розмірі 24 відсотки від фактично отриманої попередньої оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З посиланням на ч. 1 ст. 549 ЦК України, на положення п. 5.2 договору купівлі-продажу № 1/42 від 16.02.2015р. та враховуючи законодавче шестимісячне обмеження нарахування неустойки, позивачем було нараховано ТОВ „Дунай Агрос неустойку у розмірі 359 013,70 грн., відповідно до наступного розрахунку: 3 000 000,00 грн. x 24%/365 днів x 182 дні = 356 013,70 грн. Перевіривши наданий позивачем розрахунок, господарський суд зазначає наступне.

Так, згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що ч. 3 ст. 693 ЦК України визначено, що на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Положеннями п. 6.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань передбачено, що підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України).

Оскільки в укладеному між сторонами договорі купівлі-продажу № 1/42 від 16.02.2015р. сторонами було погоджено розмір процентів за користування грошовими коштами, господарський суд доходить висновку, що нарахування позивачем ТОВ „Дунай Агрос неустойки у розмірі 356 013,70 грн. є законним та обґрунтованим.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ „Михайлівський райагропостач про стягнення з ТОВ „Дунай Агрос неустойки у розмірі 356 013,70 грн.

При цьому, господарський суд вважає за необхідне надати правову оцінку доводам відповідача щодо невиконання ТОВ „Дунай Агрос умов договору з підстав відсутності наданого з боку ПАТ „Михайлівський райагропостач відповідного замовленням на одержання товару, у звязку з чим, як зазначає відповідач, останній був позбавлений можливості поставити продукцію.

Положеннями ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України передбачено наступне. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Як вбачається з п. 7.4 договору купівлі-продажу № 1/42 від 16.02.2015р. зміни та доповнення вносяться в даний договір за згодою обох сторін і оформляються в письмовій формі протоколом, підписуються сторонами, скріплюються їх печатками.

Господарський суд зазначає, що, при укладанні договору купівлі-продажу № 1/42 від 16.02.2015р., сторонами не було віднесено до істотних умов договору обовязок Покупця звертатись до Продавця із письмовим або усним замовленням на поставку продукції із зазначенням кількості тонн, сорту, класу або інших умов. Так само, не встановлено умовами укладеної між сторонами угоди і обовязку відповідача здійснити поставку продукції в прямій залежності від надходження заявки покупця, у звязку з чим, суд відхиляє доводи відповідача у зазначеній частині.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, та враховуючи, що судом було припинено провадження в частині стягнення із ТОВ „Дунай Агрос основної заборгованості у розмірі 3 000 000,00 грн., суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог шляхом присудження до стягнення із ТОВ „Дунай Агрос на користь ПАТ „Михайлівський райагропостач неустойки у розмірі 356 013,70 грн. відповідно до ст.ст. 11, 509, 524, 525, 526, 530, 536, 549, 610 - 612, 617, 627-629, 692, 693, 712, 713 ЦК України, ст.ст. 193, 180 ГК України.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

При цьому, решта суми судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір оскільки судом було припинено провадження в частині стягнення із ТОВ „Дунай Агрос основної заборгованості з підстав, що не виключають повернення судового збору.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49,п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі №916/2331/16 за позовом приватного акціонерного товариства „Михайлівський райагропостач до товариства з обмеженою відповідальністю „Дунай Агрос в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 3 000 000,00 грн. припинити.

2. Позов задовольнити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Дунай Агрос /68831, Одеська область, Ренійський район, село Орлівка, вул. Суворова, будинок 28, ідентифікаційний код 36881450/ на користь приватного акціонерного товариства „Михайлівський райагропостач /72013, Запорізька область, смт. Пришиб, вул. Кооперативна, 1, ідентифікаційний код 00903957/ неустойку у розмірі 356 013 грн. 70 коп. /триста пятдесят шість тисяч тринадцять грн. 70 коп./, судовий збір в сумі 5 340 грн. 20 коп. /пять тисяч триста сорок грн. 20 коп./. Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 05 грудня 2016 р.

Суддя С.П. Желєзна