ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" листопада 2016 р. Справа № 916/2574/16

За позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Цісельський О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_3 (за довіреністю)

від відповідача: ОСОБА_4 (за довіреністю)

Відповідно до ст.77 ГПК України оголошувалась перерва в судовому засіданні з 15.11.2016р. до 12 год. 00 хв. 21.11.2016р., з 21.11.2016р. до 11 год. 40 хв. 24.11.2016р.

СУТЬ СПОРУ: позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1, звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою в якій просить суд:

- зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 передати в орендне користування автомобіль марки Mercedes-Benz Sprint з державним реєстраційними номерами НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_1, номер шасі: номер кузова НОМЕР_2, 1997 року випуску;

- зобов'язати фізичну особу-підпряємця ОСОБА_2, укласти акт приймання-передачі даного автомобіля та здійснити його оцінку.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.09.2016р. позовну заяву (вх.№2754/16) прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №916/2574/16 та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

03.10.2016р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла заява відповідача (вх.№23913/16), згідно якої останній, позов визнає у повному обсязі та просить суд розглядати справу без його участі, яка судом була задоволена.

03.10.2016р. на адресу господарського суду Одеської області надійшла заява (вх.№23985/16), в якій позивач просить суд розглядати справу без його участі, яка судом була задоволена.

Письмове клопотання позивача про продовження строку розгляду справи (вх.№2-6115/16 від 21.07.2016р.) судом задоволено, у зв'язку з чим, строк розгляду справи було продовжено на п'ятнадцять днів.

На адресу господарського суду Одеської області надійшла заява позивача (вх.№2-6146/16 від 22.11.2016р.) про зменшення позовних вимог відповідно до якої, позивач просить зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 передати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в орендне користування автомобіль марки MERCEDES - BENZ SPRINT, кузов НОМЕР_6, двигун НОМЕР_1, державний реєстраційний номер НОМЕР_7, 1999 року випуску, за актом приймання - передачі.

Зазначена заява судом прийнята до розгляду.

Представник позивача уточнені позовні підтримує та просить суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заявлені позивачем позовні вимоги визнає в повному, згідно заяви (вх.№23913/16 від 03.10.2016р.)

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані позивачем докази, суд встановив:

02 червня 2015р. між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Орендар) було укладено договір оренди транспортного засобу з викупом, згідно умов п.1.1. якого, Орендодавець передає Орендарю в користування автомобіль марки Mercedes-Benz Sprint з державним реєстраційними номерами НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_1, номер шасі: номер кузова НОМЕР_2, рік випуску: 1997 для використання в господарській діяльності підприємства, а Орендар приймає автомобіль та оплачує його використання.

Згідно з пунктом п.2.1.1. Договору, Орендодавець зобов'язується передати в користування Орендаря зазначений в п.1.1. автомобіль в належному технічному стані, який забезпечує його нормальну експлуатацію. Передача автомобіля здійснюється за Актом прийому - передачі, який підписується Орендарем та Орендодавцем (Додаток №1 до Договору)

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що договір вступає в дію з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі автомобіля у орендне користування, і є чинним в частині строку оренди автомобіля до "02" червня 2017 року.

17.06.2015р. позивачем звернувся до відповідача з вимогою про передачу за актом приймання - передачі в орендне користування автомобіль.

Проте, відповідач в порушення умов вищенаведеного договору не передав в орендне користування автомобіля марки Mercedes-Benz Sprint.

Неналежне виконання відповідачем умов договору оренди транспортного засобу з викупом в частині передачі за актом приймання-передачі автомобіля марки Mercedes-Benz Sprint з державним реєстраційними номерами НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_1, номер шасі: номер кузова НОМЕР_2, рік випуску: 1997 і стало підставою для позивача звернутись до господарського суду Одеської області із даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав:

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб'єкта, який порушив зобов'язання, не звільняє цього суб'єкта від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов'язання. Управнена сторона має право не приймати виконання зобов'язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право виконати зобов'язання достроково, якщо інше не передбачено законом, іншим нормативно-правовим актом або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Частинами 1, 3 ст.283 ГК України передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Як встановлено судом, за правовою природою, укладений між сторонами договір - є договором оренди майна, до якого застосовуються приписи Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Частина 1 ст.761 Цивільного кодексу України встановлює, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до ч.1 ст.765 Цивільного кодексу України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

За приписами ст.766 Цивільного кодексу України, якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором:

1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою;

2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Відповідно до ч.1 ст.798 Цивільного кодексу України, предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

При цьому, суд зазначає, що ст.51 ЦК України передбачає, щодо підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

На відміну від ч.2 ст. 799 ЦК України, норми параграфу 5 глави 30 ГК України не встановлюють вимог щодо нотаріального посвідчення договорів оренди транспортних засобів у сфері господарювання.

Положення ч.2 ст.799 ЦК України не можуть бути застосовані у відношенні Договору оренди, оскільки правове регулювання підприємницької діяльності юридичних осіб та фізичних оеіб-підприємців в даному випадку, є тотожними.

У відношенні договорів оренди транспортних засобів, укладених юридичними особами, ЦК України та ГК України не вимагають обов'язкового нотаріального посвідчення.

За загальним правилом (ст. 209 ЦК України) правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

На вимогу фізичної або юридичної особи будь-який правочин з її участю може бути нотаріально посвідчений.

Відтак, договір оренди не потребував обов'язкового нотаріального посвідчення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін встановив, що відповідачем було порушено умови договору оренди транспортного засобу з викупом від 02 червня 2015р. в частині передачі позивачу в орендне користування автомобілю марки Mercedes-Benz Sprint з державним реєстраційними номерами НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_1, номер шасі: номер кузова НОМЕР_2, 1997 року випуску, за актом приймання - передачі.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідач в порядку ст.78 ГПК України позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З врахуванням вищенаведеного, заявлені позовні вимоги позивача підлягають задоволенню судом в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн.

Керуючись ст.ст.32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити повністю.

2. Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3) передати фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (66740, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_4) в орендне користування автомобіль марки Mercedes-Benz Sprint з державним реєстраційними номерами НОМЕР_5, номер двигуна НОМЕР_1, номер шасі: номер кузова НОМЕР_2, 1997 року випуску, за актом приймання - передачі.

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (66740, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_4) витрати на оплату судового збору в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Наказ видати в порядку ст.116 ГПК України

Повний текст рішення складено 28 листопада 2016 р.

Суддя О.В. Цісельський