РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016 Справа №910/18747/16

За позовомКомунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо»
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 25134 грн. 32 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Данилюк Р.М. - представник за довіреністю № 1348 від 18.05.2016;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

13.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» з вимогами до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 25134 грн. 32 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами Договору № 108 про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва від 14.05.2010 не у повному обсязі сплатив позивачу розмір пайової участі у заходах благоустрою за період з травня 2010 року по грудень 2010 року, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 25134 грн. 32 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 порушено провадження у справі № 910/18747/16, розгляд справи призначено на 04.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.11.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 22.11.2016.

Представник позивача у судовому засіданні 22.11.2016 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 22.11.2016 не з'явився, вимоги ухвал суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про причини неявки у судове засідання суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 18.10.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з якого вбачається, що 10.11.2016 поштове відправлення надійшло до відділення зв'язку та 10.11.2016 не було вручено під час доставки (з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958).

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Крім того, ухвала Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 про порушення провадження у справі № 910/18747/16 була надіслана на адресу відповідача, яка вказана у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 18.10.2016, та була повернута відправнику у зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання, що підтверджується довідкою відділення поштового зв'язку та поштовим конвертом, в якому надсилалось поштове відправлення.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 22.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

14.05.2010 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (підприємство) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (партнер) укладено Договір № 108 про розробку, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку земель водного фонду м. Києва, відповідно до умов якого партнер розробляє детальну програму та графік виконання робіт з покращення стану та розвитку об'єкту благоустрою в межах визначеної території.

Відповідно до п. 2.3 Договору № 108 від 14.05.2010 підприємство закріплює за партнером об'єкт благоустрою для розробки, проектування та впровадження програм з благоустрою та розвитку території, а також для пайової участі у необхідних для виконання договору заходах, в тому числі для розміщення на ній тимчасових, гідротехнічних, технологічних, рекреаційних та інших споруд або обладнання, за умови надання погодження підприємством.

Згідно з п. 2.4 Договору № 108 від 14.05.2010 партнер, використовуючи рекреаційне обладнання та споруди в межах об'єкту благоустрою, надає послуги населенню рекреаційного , оздоровчого та розважального характеру.

Відповідно до п. 2.5 Договору № 108 від 14.05.2010 партнер забезпечує безпечність, справність рекреаційного обладнання та споруд, за власні кошти повністю (в тому обсязі, в яком це вимагає даний вид обладнання чи даний вид рекреаційних послуг, експлуатується згідно з нормативами, стандартами чи іншими технічними документами України) забезпечує та несе відповідальність за дотримання техніки безпеки використання таких споруд та рекреаційного обладнання при наданні послуг населенню.

Згідно з п. 2.7 Договору № 108 від 14.05.2010 підприємство закріплює за партнером об'єкт благоустрою, на якому партнер впроваджує програми з благоустрою та розвитку території згідно з додатками до цього договору, здійснює заходи благоустрою та приймає у цих заходах пайову участь.

Відповідно до п. 2.10 Договору № 108 від 14.05.2010 місце розташування об'єкту благоустрою: м. Київ, вул. Прирічна, зона відпочинку «Африка».

Відповідно до п. 3.2.11 Договору № 108 від 14.05.2010 партнер зобов'язаний вчасно сплачувати пайову участь у благоустрої території об'єкту благоустрою.

Відповідно до п. 4.2 Договору № 108 від 14.05.2010 оплата здійснюється на підставі даного договору в безготівковій формі шляхом перерахування 100% плати на розрахунковий рахунок підприємства згідно з додатками до цього договору.

Відповідно до п. 7.1 Договору № 108 від 14.05.2010 строк дії вказаного договору встановлено до 30.09.2012.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач не у повному обсязі сплатив позивачу пайові внески (розмір пайової участі) у період з травня 2010 року по грудень 2010 року.

Так, згідно з п. 4.1 Договору № 108 від 14.05.2010 розміри та форма оплати пайової участі (що включає в себе компенсацію податку на землю) у заходах благоустрою закріпленої за партнером прилеглої території встановлюються в Додатку № 2 до цього договору та сплачуються партнером до 10 числа місяця, наступного за звітним. При нарахуванні до сплати партнеру пайової участі враховується офіційний індекс інфляції.

Відповідно до Додатку № 2 до Договору № 108 від 14.05.2010 місцем розташуванням об'єкту благоустрою є: м. Київ, вул. Прирічна, зона відпочинку «Африка»; загальна площа об'єкту благоустрою, який закріплюється за партнером для здійснення заходів благоустрою, становить 100 кв.м.; розмір грошової суми пайової участі (з ПДВ) партнера у заходах благоустрою території станом на дату заключення договору становить 5000 грн. 00 коп. на місяць у період з 15 травня по 30 вересня, а в період з 01 жовтня по 14 травня - 2500 грн. 00 коп. протягом всього терміну дії договору і в подальшому нараховується з урахування офіційного індексу інфляції; пайова участь сплачується партнером до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Додатком № 3 до Договору № 108 від 14.05.2010 сторони погодили, що розмір пайової участі становить 5000 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ - 833 грн. 33 коп., в місяць в період з 15 травня по 30 вересня, а в період з 01 жовтня по 14 травня - 2500 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ - 416 грн. 67 коп. протягом всього терміну дії договору і в подальшому нараховується з урахуванням офіційного індексу інфляції.

За таких обставин, враховуючи встановлений у Договорі № 108 від 14.05.2010 конкретний розмір місячної пайової участі у заходах благоустрою, який підлягає сплаті відповідачем (партнером) - 5000 грн. 00 коп. на місяць у період з 15 травня по 30 вересня, а в період з 01 жовтня по 14 травня - 2500 грн. 00 коп., та беручи до уваги відсутність доказів припинення дії вказаного договору у заявлений позивачем період (з травня 2010 року по грудень 2010 року), суд дійшов висновку, що у травні 2010 року відповідач повинен був сплатити позивачу грошові кошти у розмірі 2741 грн. 94 коп., у червні 2010 року - грошові кошти у розмірі 4970 грн. 00 коп., у липні 2010 року - грошові кошти у розмірі 4950 грн. 12 коп., у серпні 2010 року - грошові кошти у розмірі 4940 грн. 22 коп., у вересні 2010 року - грошові кошти у розмірі 4999 грн. 50 коп., у жовтні 2010 року - грошові кошти у розмірі 2500 грн. 00 коп., у листопаді 2010 року - грошові кошти у розмірі 2512 грн. 50 коп. та у грудні 2010 року - грошові кошти у розмірі 2520 грн. 04 коп., що разом становить 30134 грн. 32 коп. (з урахуванням умов договору про включення до розміру пайової участі індексів інфляції).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначний відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, враховуючи, що умовами Договору № 108 від 14.05.2010 визначений строк сплати відповідачем місячних розмірів пайової участі у заходах благоустрою - до 10 числа місяця, наступного за звітним, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був сплатити позивачу розмір пайової участі за травень 2010 року у розмірі 2741 грн. 94 коп. у строк до 10.06.2010; за червень 2010 року у розмірі 4970 грн. 00 коп. - у строк до 10.07.2010; за липень 2010 року у розмірі 4950 грн. 12 коп. - у строк до 10.08.2010; за серпень 2010 року у розмірі 4940 грн. 22 коп. - у строк до 10.09.2010; за вересень 2010 року у розмірі 4999 грн. 50 коп. - у строк до 11.10.2010 (враховуючи положення ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України); за жовтень 2010 року у розмірі 2500 грн. 00 коп. - у строк до 10.11.2010; за листопад 2010 року у розмірі 2512 грн. 50 коп. - у строк до 10.12.2010; за грудень 2010 року у розмірі 2520 грн. 04 коп. - у строк до 10.01.2011.

Судом встановлено, що відповідач не у повному обсязі сплатив позивачу розміри пайової участі у заходах благоустрою за Договором № 108 від 14.05.2010 за вказаний період (з травня по грудень 2010 року), сплативши 17.05.2010 грошові кошти у розмірі 5000 грн. 00 коп. (призначення платежу - за Договором № 108 від 14.05.2010), що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача станом на 17.05.2010, копія якої долучена позивачем до матеріалів справи через канцелярію суду 02.11.2016.

Судом встановлено, що сплачені відповідачем грошові кошти у розмірі 5000 грн. 00 коп. були зараховані позивачем як сплата розміру пайової участі за травень 2010 року на суму 2741грн. 94 коп. (у повному обсязі) та як сплата розміру пайової участі за червень 2010 року на суму 4970 грн. 0 коп. (частково на суму 2258 грн. 06 коп.) - відповідно до долученої позивачем до позовної заяви оборотно-сальдової відомості за період з 14.05.2010 по 31.12.2010.

Суд вважає обґрунтованим порядок зарахування сплачених відповідачем грошових коштів, здійснений позивачем, з огляду на незазначення відповідачем чіткого призначення платежу (конкретного місяця сплати розміру пайової участі), а зазначення Договору № 108 від 14.05.2010.

Таким чином, беручи до уваги загальний розмір грошових коштів, який підлягав сплаті відповідачем за період з травня 2010 року по грудень 2010 року (розмір пайової участі у заходах благоустрою) - 30134 грн. 32 коп., та розмір сплачених відповідачем грошових коштів, що становить 5000 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача зі сплати розміру пайових внесків у заходах благоустрою за період з травня 2010 року по грудень 2010 року становить 25134 грн. 32 коп.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 25134 грн. 32 коп. станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом, за період з травня 2010 року по грудень 2010 року відповідач повинен був сплатити позивачу грошові кошти у загальному розмірі 30134 грн. 32 коп. (розмір пайової участі у заходах благоустрою за Договором № 108 від 14.05.2010).

Як встановлено судом, відповідач неналежним чином виконав свій обов'язок зі сплати розміру пайової участі у заходах благоустрою за Договором № 108 від 14.05.2010 за період з травня 2010 року по грудень 2010 року, сплативши грошові кошти у розмірі 5000 грн. 00 коп., у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 25134 грн. 32 коп.

Наявність та обсяг заборгованості Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 у розмірі 25134 грн. 32 коп. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 25134 грн. 32 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04209, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» (04119, м. Київ, вул. Сім'ї Хохлових, буд. 15, корпус А, офіс 3; ідентифікаційний код: 23505151) грошові кошти у розмірі 25134 (двадцять п'ять тисяч сто тридцять чотири) грн. 32 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 28.11.2016

Суддя І.М. Отрош