ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30.11.2016 Справа № 904/8159/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислове підприємство ТД", м. Дніпро

до відповідача-1 Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», м. Львів

відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-транспортного підприємства "Будкомплект", м. Дніпро

про стягнення 7 439 994 грн. 53 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник, дов. від 20.05.2016р №2;

від відповідача-1: не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином;

від відповідача-2: ОСОБА_2 представник, дов. від 02.0.2016р. №2.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач з урахування заяв про збільшення та уточнення позовних вимог (вх.№64312/16 від 19.10.2016р., вх. №70832/16 від 17.11.2016р., вх. №72273/16 від 24.11.2016р.) просить стягнути з відповідача-1 7 439 994 грн. 53 коп., у тому числі 3 200 000 грн. 00 коп. - заборгованості за товар, поставлений на підставі договору від 05.09.2012р. №5/09/2012, 3 841 358 грн. 50 коп. інфляційних нарахувань, 398 636 грн. 03 коп. - 3% річних; стягнення з відповідача-2 грошових коштів у сумі 2 000 грн. 00 коп. за договором поруки від 05.09.2012р. не здійснювати у звязку з погашенням заявлених вимог в повному обсязі.

Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву (вх. №62176/16 від 07.10.2016р.) частково визнає позовні вимоги в сумі 3 250 000 грн. 00 коп. заборгованості, яка існувала на момент предявлення позову, виходячи з наступного: - 01.03.2012р. між позивачем і відповідачем-1 був укладений договір №1Щ, заборгованість по якому була погашена 29.12.2015р., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2012-17.06.2015р.р. та платіжним дорученням від 29.12.2015р. №7512; - 05.09.2012р. між позивачем і відповідачем-1 був укладений інший договір №5/09/2012, згідно якого протягом 2012-2013 років позивачем було здійснено поставку товару на суму 5 378 952 грн. 56 коп. на підставі 112 видаткових накладних; - позивачем у 19 видаткових накладних помилково було вказано посилання на договір №1Щ, але й видаткові накладні з посиланням на договір №1Щ і позивачем, і відповідачем-1 вважалися поставкою за договором №5/09/2012; - в цілому за договором №5/09/2012 протягом 2013-2016 років було оплачено 2 078 952 грн. 56 коп., у тому числі у 2016р. 350 000 грн. 00 коп.; - платіжним дорученням від 23.05.2016р. №523 було частково сплачено заборгованість за договором №5/09/2012 в сумі 50 000 грн. 00 коп., однак в призначенні платежу помилково вказано посилання на договір №1Щ, заборгованості за яким станом на дату оплати не існувало, а платіжне доручення №608, на яке посилається позивач, датоване 01.06.2016р., а не 23.05.2016р.; - після відкриття провадження у даній справі платіжним дорученням від 23.09.2016р. №1406 відповідачем-1 було погашено ще 50 000 грн. 00 коп. основного боргу; - таким чином, у відповідача-1 перед позивачем залишилась заборгованість у сумі 3 250 000 грн. 00 коп. Також, у відзиві на позовну заяву відповідач-1 просить суд розтермінувати виконання рішення на 36 місяців, зважаючи на важкий фінансовий стан підприємства.

Відповідач-2 у відзиві (вх.№61551/16 від 05.10.2016р.) по справі №904/8159/16 просить розглядати справу за наявними матеріалами без присутності відповідача-2 та зазначає, що з позовом та доданими до нього документами ознайомлений, не заперечує проти викладеного у зазначених документах, зокрема, у договорі поруки, та не має зауважень щодо їх змісту, а також згодний із позовом та не має заперечень та зауважень щодо інших вимог позивача.

Крім того, позивач у додаткових поясненнях (вх.№68044/16 від 07.11.2016р.) зазначає те, що: - у деяких видаткових накладних помилково міститься посилання на договір поставки від 01.03.2012р. №1Щ, адже позивач та відповідач-1 завжди вважали що ці видаткові накладні відносяться до договору поставки від 05.09.2012р. №5/09/2012 і належним чином не відображали у своїй бухгалтерській та податковій звітності; - не передбачено законом можливості відмови учасника судового процесу від раніше здійсненого ним визнання обставин; - оскільки у платіжному дорученні від 23.05.2016р. №523 на суму 50 000 грн. 00 коп. в графі призначення платежу зазначено: "За кам. матеріали згідно договору від 01.03.2012р. №1Щ" позивач мав повне право розцінювати отримані кошти як платіж по договору від 01.03.2012р. №1Щ; - відповідач-1 після здійсненого помилкового платежу не здійснив жодних активних дій щодо направлення на адресу позивача листа чи листів про зміну призначення платежу; - позивач не приймає доводів відповідача-1 про те, що на момент здійснення спірного платежу за договором від 01.03.2012р. №1Щ не існувало заборгованості, оскільки заборгованість існувала на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.12.2015р. по справі №904/9120/15 про стягнення заборгованості згідно договору від 01.03.2012р. №1Щ; - позивач заперечує проти розтермінування виконання рішення на 36 місяців, через те, що відповідач-1 має заборгованість з 2012р. і умисно не здійснює її погашення; - відповідач-1 має достатньо коштів на рахунках, адже постійно здійснює погашення заборгованості по договору від 05.09.2012р. №5/09/2012; - згідно проекту бюджету України на 2017р. урядом на розвиток дорожнього будівництва Львівської області було закладено 2,5 мільярди гривень, а тому у відповідача-1 будуть всі можливості здійснити виконання судового рішення в повному об'ємі.

Відповідач-1 у запереченні (вх.№68168/16 від 07.11.2016р.) на позовну заяву про збільшення позовних вимог просить позов задовольнити частково, посилаючись на те, що: - принцип нарахування інфляції не відповідає вимогам листа ВСУ від 03.04.97р. №62-97; - сума боргу з урахуванням індексу інфляції має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці; - перша поставка була здійснена 05.09.2012р.; - позивач без зазначення підстав розраховує суму індексації з жовтня 2013р., що суперечить вимогам законодавства щодо нарахування інфляційних сум; - індекс інфляції у вересні 2012р. становив 100,1%; - в жовтні 2012р. сума заборгованості з врахуванням поставки за поточний місяць склала 4 283 260 грн. 94 коп., індекс інфляції у жовтні 2012р. становив 100%, тому індексація дорівнює 0,00 грн.; - поставка в листопаді 2012р. збільшила суму заборгованості та становила 5 241 532 грн. 14 коп., а індексація розраховується з врахуванням індексу інфляції з листопада 2012р. по червень 2013р.; - в квітні сума заборгованості збільшилась у зв'язку з поставкою та склала 5 378 952 грн. 56 коп., а індексація розраховується за квітень-червень 2013р.; - з липня 2013р. по травень 2015р. жодних надходжень та оплат не відбувалось; - 18 червня 2015р. була здійснена оплата в розмірі 300 000 грн. 00 коп.; - у грудні 2015р. оплата за договором відбулась 18, 29 та 30 на суму 468 952 грн. 56 коп.; - 29 квітня 2016р. відповідач-1 оплатив 100 000 грн. 00 коп. заборгованості за договором; - у зв'язку з оплатою 23 травня 2016р. 50 000 грн. 00 коп., у платіжному дорученні якого відповідач-1 помилково зазначив посилання на інший договір, однак цей платіж проведений за договором №5/09/2012; - враховуючи індекс інфляції за травень 2016р., який становив 100,1% сума індексації становить 3 600 грн. 00 коп.; - у червні, липні та серпні 2016р. індекс інфляції був меншим 100%, тобто спостерігалась дефляція, що також включається у розрахунок сукупного індексу інфляції, а 23 та 31 серпня була здійснена оплата на загальну суму 100 000 грн. 00 коп.; - за вересень 2016р. індекс інфляції становив 101,8%, 02 та 23 вересня 2016р. відповідачем-1 було здійснено оплату в сумі 100 000 грн. 00 коп., тому індекс інфляції за вересень береться з врахуванням цієї оплати становить 59 400 грн. 00 коп.; - після набрання законної сили рішенням господарського суду Львівської області від 05.10.2016р. у справі №914/1743/16 та стягнення суми заборгованості із замовника робіт у відповідача-1 виникає зобов'язання за договором №5/09/12, тому сума заборгованості не вважається простроченою.

Крім того, позивач у додаткових поясненнях (вх.№71722/16 від 22.11.2016р.) стосовно помилковості вказування в деяких видаткових накладних посилання на договір від 01.03.2012р. №1Щ зазначає те, що: - у деяких видаткових накладних помилково міститься посилання на договір поставки від 01.03.2012р. №1Щ, адже позивач та відповідач-1 вважали, що ці видаткові накладні відносяться до договору поставки від 05.09.2012р. №5/09/2012 і належним чином це відображали у бухгалтерській та податковій звітності; - підписуючи розрахунки-коригування до видаткових накладних, сторони вказали, що вони здійснені в рамках договору поставки від 05.09.2012р. №5/09/2012, тим самим сторони підтвердили помилковість посилання на договір поставки від 01.03.2012р. №1Щ; - акт звірки взаємних розрахунків засвідчує відсутність видаткових накладних, що містять помилкові посилання на договір поставки від 01.03.2012р. №1Щ.

Також позивач у додаткових поясненнях (вх.№71724/16 від 22.11.2016р.) стосовно строків оплати вартості поставленого товару за договором поставки від 05.09.2012р. №5/09/2012 зазначає про те, що відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність відповідача-1 і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, передбаченого договором, навіть за умови, що відповідач-1 про це не заявляє.

Відповідач-1 своїм правом на участь у судовому зсіданні не скористався, явку представника у судове засідання не забезпечив, про місце та час судового засідання був повідомлений належним чином; у клопотанні (вх. №. 65092/16 від 24.10.2016р.) просив розтермінувати виконання рішення на 36 місяців та здійснювати розгляд справи без участі Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на підставі матеріалів справи.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача-2, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.2012р. між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислове підприємство "ТД", як учасником (постачальником), та відповідачем-1 Дочірнім підприємством «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», як замовником (покупцем), було укладено договір поставки №5/09/2012 (надалі Договір), за умовами пункту 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, учасник (постачальник) зобов'язався поставляти та передавати у власність замовника (покупця), замовник (покупець) зобовязався прийняти і оплатити наступний товар пісок та щебінь всіх фракцій згідно специфікації (Додаток №1) (надалі іменується товар).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013р. або до повного виконання взаємних зобовязань сторін (пункт 10.1 Договору).

Згідно з пунктом 1.2 Договору кількість товару, що підлягає поставці згідно умов цього договору, визначається в специфікації (Додаток № 1).

У відповідності до пункту 3.1 Договору ціна договору становить 8 071 460 грн., в тому числі ПДВ 1 345 243 грн. 33 коп., що станом на дату укладення договору дорівнює загальній вартості товару; загальна вартість товару за цим договором складається із вартості кожної партії товару, поставленої в межах строку дії цього договору згідно специфікацій та заявок покупця.

Після передачі товару та надання документів, зазначених в п. 4.1, п. 4.2 договору між сторонами оформлюється відповідний акт приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками сторін; поставка є здійсненою виключно після передання товару та надання документів, зазначених в п. 4.1. п. 4.2 договору (пункт 5.4 Договору).

За пунктом 5.5 Договору датою передачі товару від учасника (постачальника) замовнику (покупцю), вважається дата підписання акту приймання-передачі товару.

Пунктом 5.8 Договору передбачено, що поставка товару підтверджується за умовами надання Продавцем протягом 3 робочих днів з дати поставки товару: - видаткових накладних, що виписуються на філії покупця, які є фактичними одержувачами продукції; - рахунків-фактур та податкових накладних, які виписуються безпосередньо на покупця.

Як вбачається позивачем у період з вересня 2012р. по квітень 2013р. було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 5 378 952 грн. 58 коп., про що свідчать видаткові накладні, копії яких наявні у матеріалах справи:

1. від 05.09.2012р. № 98 на суму 86 356 грн. 31 коп.;

2. від 12.09.2012р. № 101 на суму 69 191 грн. 57 коп.;

3. від 13.09.2012р. № 102 на суму 126 578 грн. 64 коп.;

4. від 14.09.2012р. № 103 на суму 60 219 грн. 36 коп.;

5. від 17.09.2012 р. № 104 на суму 59 624 грн. 32 коп.;

6. від 18.09.2012р. № 105 на суму 63 454 грн. 85 коп.;

7. від 19.09.2012р. № 106 на суму 63 880 грн. 49 коп.;

8. від 20.09.2012 р. № 107 на суму 63 880 грн. 49 коп.;

9. від 21.09.2012 р. № 108 на суму 35 959 грн. 18 коп.;

10. від 22.09.2012 р. № 109 на суму 92 466 грн. 77 коп.;

11. від 22.09.2012 р. № 110 на суму 35 201 грн. 80 коп.;

12. від 22.09.2012 р. № 111 на суму 71 860 грн. 38 коп.;

13. від 23.09.2012 р. № 112 на суму 42 769 грн. 30 коп.;

14. від 23.09.2012 р. № 113 на суму 35 258 грн. 59 коп.;

15. від 23.09.2012 р. № 114 на суму 23 021 грн. 23 коп.;

16. від 23.09.2012 р. № 115 на суму 65 581 грн. 98 коп.;

17. від 23.09.2012 р. № 116 на суму 60 454 грн. 75 коп.;

18. від 24.09.2012 р. № 117 на суму 36 098 грн. 71 коп.;

19. від 24.09.2012 р. № 118 на суму 144 786 грн. 01 коп.;

20. від 24.09.2012 р. № 119 на суму 56 996 грн. 47 коп.;

21. від 25.09.2012 р. № 120 на суму 35 336 грн. 90 коп.;

22. від 25.09.2012 р. № 121 на суму 35 267 грн. 63 коп.;

23. від 25.09.2012 р. № 122 на суму 53 756 грн. 05 коп.;

24. від 25.09.2012 р. № 123 на суму 64 686 грн. 18 коп.;.

25. від 26.09.2012 р. № 124 на суму 71 771 грн. 81 коп.;

26. від 26.09.2012 р. № 125 на суму 7 174 грн. 99 коп.;

27. від 26.09.2012 р. № 126 на суму 92 338 грн. 90 коп.;

28. від 27.09.2012 р. № 127 на суму 130 876 грн. 25 коп.;

29. від 28.09.2012 р. № 128 на суму 128 593 грн. 50 коп.;

30. від 01.10.2012 р. № 129 на суму 76 279 грн. 90 коп.;

31. від 02.10.2012 р. № 130 на суму 40 745 грн. 82 коп.;

32. від 02.10.2012 р. № 131 на суму 39 527 грн. 82 коп.;

33. від 02.10.2012 р. № 132 на суму 35 987 грн. 93 коп.;

34. від 03.10.2012 р. № 133 на суму 37 583 грн. 93 коп.;

35. від 03.10.2012 р. № 134 на суму 35 533 грн. 27 коп.;

36. від 03.10.2012 р. № 135 на суму 32 628 грн. 47 коп.;

37. від 04.10.2012 р. № 136 на суму 121 999 грн.86 коп.;

38. від 05.10.2012 р. № 138 на суму 17 088 грн. 40 коп.;

39. від 05.10.2012 р. № 139 на суму 28 587 грн. 49 коп.;

40. від 05.10.2012 р. № 140 на суму 68 106 грн. 10 коп.;

41. від 05.10.2012 р. № 141 на суму 60 901 грн. 94 коп.;

42. від 06.10.2012 р. № 142 на суму 11 463 грн. 60 коп.;

43. від 08.10.2012 р. № 143 на суму 101 234 грн. 94 коп.;

44. від 09.10.2012 р. № 144 на суму 33 182 грн. 46 коп.;

45. від 09.10.2012 р. № 145 на суму 29 856 грн. 10 коп.;

46. від 09.10.2012 р. № 146 на суму 42 341 грн. 82 коп.;

47. від 09.10.2012 р. № 147 на суму 36 258 грн. 80 коп.;

48. від 10.10.2012 р. № 148 на суму 36 365 грн. 23 коп.;.

49. від 10.10.2012 р. № 149 на суму 74 534 грн. 70 коп.;

50. від 10.10.2012 р. № 150 на суму 39 687 грн. 86 коп.;

51. від 11.10.2012 р. № 151 на суму 36 365 грн. 23 коп.;

52. від 11.10.2012 р. № 152 на суму 40 665 грн. 80 коп.;.

53. від 11.10.2012 р. № 153 на суму 39 367 грн. 78 коп.;

54. від 11.10.2012 р. № 154 на суму 39 527 грн. 82 коп.;

55. від 12.10.2012 р. № 155 на суму 61 417 грн. 69 коп.;

56. від 12.10.2012 р. № 156 на суму 16 233 грн. 72 коп.;

57. від 12.10.2012 р. № 157 на суму 24 351 грн. 08 коп.;

58. від 12.10.2012 р. № 158 на суму 84 522 грн. 62 коп.;

59. від 13.10.2012 р. № 159 на суму 62 527 грн. 99 коп.;

60. від 13.10.2012 р. № 160 на суму 41 144 грн. 94 коп.;

61. від 13.10.2012 р. № 161 на суму 38 263 грн. 78 коп.;

62. від 13.10.2012 р. № 162 на суму 40 745 грн. 82 коп.;

63. від 15.10.2012 р. № 163 на суму 79 454 грн. 76 коп.;

64. від 15.10.2012 р. № 164 на суму 8 117 грн. 34 коп.;

65. від 15.10.2012 р. № 165 на суму 20 888 грн. 18 коп.;

66. від 16.10.2012 р. № 166 на суму 35 724 грн. 13 коп.;

67. від 16.10.2012 р. № 167 на суму 48 782 грн. 17 коп.;

68. від 16.10.2012 р. № 168 на суму 73 533 грн. 34 коп.;

69. від 17.10.2012 р. № 169 на суму 35 321 грн. 23 коп.;.

70. від 17.10.2012 р. № 170 на суму 41 862 грн. 92 коп.;

71. від 17.10.2012 р. № 171 на суму 83 086 грн. 34 коп.;

72. від 18.10.2012 р. № 172 на суму 83 326 грн. 72 коп.;

73. від 18.10.2012 р. № 173 на суму 39 447 грн. 80 коп.;

74. від 18.10.2012 р. № 174 на суму 36 630 грн. 07 коп.;

75. від 23.10.2012 р. № 175 на суму 7 464 грн. 02 коп.;

76. від 31.10.2012 р. № 176 на суму 40 585 грн. 78 коп.;

77. від 31.10.2012 р. № 177 на суму 32 628 грн. 47 коп.;

78. від 31.10.2012 р. № 178 на суму 65 256 грн. 94 коп.;

79. від 31.10.2012 р. № 179 на суму 32 548 грн. 44 коп.;

80. від 31.10.2012 р. № 180 на суму 40 825 грн. 84 коп.;

81. від 31.10.2012 р. № 181 на суму 38 822 грн. 94 коп.;

82. від 31.10.2012 р. № 182 на суму 76 254 грн. 97 коп.;

83. від 31.10.2012 р. № 183 на суму 36 719 грн. 98 коп.;

84. від 31.10.2012 р. №184 на суму 8 117 грн. 35 коп.;

85. від 31.10.2012 р. № 185 на суму 8 117 грн. 35 коп.;

86. від 31.10.2012 р. № 186 на суму 16 393 грн. 76 коп.;

87. від 31.10.2012 р. № 187 на суму 38 895 грн. 80 коп.;

88. від 31.10.2012 р. № 188 на суму 41 383 грн. 78 коп.;

89. від 31.10.2012 р. № 189 на суму 34 020 грн. 07 коп.;

90. від 31.10.2012 р. № 190 на суму 40 947 грн. 68 коп.;

91. від 31.10.2012 р. № 191 на суму 40 585 грн. 78 коп.;

92. від 31.10.2012 р. № 192 на суму 40 745 грн. 82 коп.;

93. від 31.10.2012 р. № 193 на суму 34 086 грн. 02 коп.;

94. від 01.11.2012 р. № 194 на суму 33 825 грн. 24 коп.;

95. від 02.11.2012 р. № 197 на суму 38 895 грн. 80 коп.;

96. від 05.11.2012 р. № 199 на суму 38 975 грн. 82 коп.;

97. від 06.11.2012 р. № 201 на суму 38 023 грн. 23 коп.;

98. від 07.11.2012 р. № 203 на суму 35 321 грн. 23 коп.;

99. від 08.11.2012 р. № 205 на суму 38 815 грн. 78 коп.;

100. від 09.11.2012 р. № 206 на суму 6 583 грн. 52 коп.;

101. від 09.11.2012 р. № 208 на суму 33 402 грн. 13 коп.;

102. від 12.11.2012 р. № 195 на суму 107 218 грн. 00 коп.;

103. від 12.11.2012 р. № 196 на суму 109 794 грн. 18 коп.;

104. від 12.11.2012 р. № 198 на суму 107 336 грн. 75 коп.;

105. від 12.11.2012 р. № 200 на суму 109 858 грн. 00 коп.;

106. від 12.11.2012 р. № 202 на суму 100 770 грн. 79 коп.;

107. від 12.11.2012 р. № 204 на суму 92 804 грн. коп.;

108. від 12.11.2012 р. № 207 на суму 71 646 грн. 10 коп.;

109. від 11.04.2013 р. № 4 на суму 32 877 грн. 65 коп.;

110. від 12.04.2013 р. № 5 на суму 43 796 грн. 02 коп.;

111. від 13.04.2013 р. № 6 на суму 20 542 грн. 69 коп.;

112. від 13.04.2013 року №7 на суму 40 204 грн. 06 коп. (т.1, а.с. 21-132; т.2, а.с. 8-24).

Як вбачається у видаткових накладних від 14.09.2012р. № 103, від 17.09.2012 р. № 104, від 18.09.2012р. № 105, від 21.09.2012 р. № 108, від 22.09.2012 р. № 109, від 22.09.2012 р. №110, від 22.09.2012 р. № 111, від 23.09.2012 р. № 112, від 23.09.2012 р. № 113, від 23.09.2012 р. № 114, від 23.09.2012 р. № 116, від 24.09.2012 р. № 117, від 25.09.2012 р. №120, від 25.09.2012 р. № 121, від 26.09.2012 р. № 124, від 26.09.2012 р. № 126, від 27.09.2012 р. №127, від 28.09.2012 р. №128 міститься посилання на договір від 01.03.2012р. №1Щ, який не є підставою позовних вимог у даній справі. Проте, позивач і відповідач-1 визнають, що поставка за цими накладними відбувалась саме в межах спірного договору від 05.09.2012р. №5/09/2012. Тому суд вважає поставку товару за зазначеними видатковими накладними, здійсненою на виконання умов Договору.

Згідно пункту 4.1 Договору розрахунки за поставлений товар проводяться шляхом: оплати замовником (покупцем) після предявлення учасником (постачальником), отримання від учасника (постачальника) рахунку на оплату товару та підписання сторонами акту приймання-передачі товару і передачі документів, зазначених пунктом 4.2. Договору, проте в будь-якому випадку після отримання замовником повного розрахунку від замовника робіт, де даний вид товару був використаний.

До рахунка додаються: документи, щ підтверджують належну якість товару (сертифікат або паспорт якості), видаткові накладні, податкові накладні та інші первинні доценти, передбачені для даного виду товару чинним законодавством (пункт 4.2 Договору).

У відповідності до пункту 4.3 Договору сторони свідчать, що замовник (покупець) зобовязується розрахуватись з учасником (постачальником) за отриманий товар не раніше ніж через 5-ть днів з моменту отримання від учасника (постачальника) документів відповідно до п. 4.1, п. 4.2 цього Договору, проте виключно після отримання повного розрахунку від замовника робіт де даний вид товару був використаний.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події; якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З огляду на те, що строк оплати товару відповідно до пунктів 4.1, 4.3 Договору визначений подією, щодо якої існує лише ймовірність її настання, суд доходить висновку про невизначеність терміну розрахунків за поставлений товар. Тому відповідач-1 згідно положень статті 692 Цивільного кодексу України зобовязаний був оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього.

Матеріали справи не містять доказів відмови від договору або повернення товару відповідачем-1. З наявних у матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що товар було прийнято відповідачем-1 без будь-яких претензій та зауважень щодо його кількості, якості, асортименту або відсутності необхідних документів. Підписання покупцем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема статті 9 цього Закону та Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують здійснення господарських операцій, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 17.07.2012р. №01-06/928/2012 «Про практику застосування вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права»).

Відповідач-1 виконав свої зобовязання з оплати за поставлений йому товар частково - в сумі 2 178 952 грн. 56 коп. згідно наступних документів:

- виписка по рахунку від 12.07.2013р. (платіжне доручення від 12.07.2013р. №4094 на суму 200 000 грн. 00 коп.) (т. 1, а.с. 152);

- виписка по рахунку від 17.07.2013р. (платіжне доручення від 17.07.2013р. №4276 на суму 400 000 грн. 00 коп.) (т. 1, а.с. 153);

- виписка по рахунку від 31.07.2013р. (платіжне доручення від 21.07.2013р. №1382 на суму 360 000 грн. 00 коп.) (т. 1, а.с. 154);

- виписка по рахунку від 18.06.2015р.(платіжне доручення від 18.06.2015р. №874 на суму 300 000 грн. 00 коп.) (т. 1, а.с. 155);

- виписка по рахунку від 18.12.2015р. (платіжне доручення від 18.12.2015р. №7329 на суму 100 000 грн. 00 коп.) (т. 1, а.с. 156);

- виписка по рахунку від 29.12.2015р. (платіжне доручення від 29.12.2015р. №7513 на суму 37 752 грн. 56 коп.) (т. 1, а.с. 157);

- виписка по рахунку від 30.12.2015р. (платіжні доручення від 30.12.2015р. №7628 на суму 200 000 грн. 00 коп. №7640 на суму 131 200 грн. 00 коп.) (т. 1, а.с. 158);

- виписка по рахунку від 28.04.2016р. (платіжне доручення від 29.04.2016р. №317 на суму 100 000 грн. 00 коп.) (т. 1, а.с. 159);

- виписка по рахунку від 02.06.2016р. (платіжне доручення від 01.06.2016р. №608 на суму 50 000 грн. 00 коп.) (т. 1, а.с. 160);

- виписка по рахунку від 23.08.2016р. (платіжне доручення від 23.08.2016р. №1143 на суму 50 000 грн. 00 коп.) (т. 1, а.с. 161);

- виписка по рахунку від 31.08.2016р. (платіжне доручення від 31.08.2016р. №1194 на суму 50 000 грн. 00 коп.) (т. 1, а.с. 162);

- виписка по рахунку від 02.09.2016р. (платіжне доручення від 02.09.2016р. №1245 на суму 50 000 грн. 00 коп.) (т. 1, а.с. 163);

- платіжне доручення від 23.09.2016р. №1406 на суму 50 000 грн. 00 коп. (т. 1, а.с. 224; т.2, а.с. 25);

- виписка по рахунку від 17.10.2016р. (платіжне доручення від 17.10.2016р. №1549 на суму 50 000 грн. 00 коп.) (т. 2, а.с. 26);

- виписка по рахунку від 18.11.2016р. (платіжне доручення від 18.11.2016р. №1782 на суму 50 000 грн. 00 коп.) (т. 2, а.с. 277).

Таким чином, заборгованість відповідача-1 перед позивачем за Договором становить 3 200 000 грн. 00 коп.

При цьому суд не може прийняти до уваги думку відповідача-1 щодо здійснення оплати за отриманий за Договором товар згідно платіжного доручення від 23.05.2016р. №523 на суму 50 000 грн. 00 коп., оскільки:

- зі змісту платіжного доручення від 23.05.2016р. №523 на суму 50 000 грн. 00 коп., копія якого міститься у матеріалах справи (т.1, а.с. 222), вбачається, що у графі «Призначення платежу» в якості підстави його здійснення зазначено договір від 01.03.2012р. №1Щ;

- відповідно до пункту 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України 21.01.2004р. №22, реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу; повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України; платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу";

- згідно листа Департаменту платіжних систем Національного банку України від 09.06.2011 № 25-111/1438-7141 «Про заміну інформації у реквізиті «Призначення платежу» платник відповідно до пункту 2.9 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з

банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку; платник може змінити реквізит "Призначення платежу" до списання коштів з його рахунку, оформивши нове платіжне доручення; після списання коштів з рахунку платника питання щодо уточнення інформації, зазначеної у реквізиті "Призначення платежу", вирішується між сторонами переказу без участі банку;

- у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про уточнення між відповідачем-1 та позивачем інформації щодо призначення платежу в платіжному дорученні від 23.05.2016р. №523;

- тому зазначене платіжне доручення не може бути в розумінні статті 34 Господарського процесуального кодексу України належним доказом здійснення оплати за Договором, який є підставою позову.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем-1 не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснено, що розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997р. №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" розрахунок суми боргу з врахуванням індексу інфляції здійснюється шляхом множення суми заборгованості (на момент її виникнення) на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому, сума, яка внесена з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, якщо сума внесена з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, якщо з 16 по 31 день місяця, інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Отже, після перерахунку інфляційні нарахування становлять 3 827 889 грн. 27 коп. (за жовтень 2013р. - жовтень 2016р.), а річні згідно розрахунку 398 636 грн. 03 коп. (з 01.08.2013р. по 16.11.2016р.).

Одночасно суд не може погодитися з думкою відповідача щодо початку періоду нарахування інфляційних нарахувань, оскільки визначення розміру позовних вимог є процесуальним правом позивача, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України. Чинним господарським процесуальним законодавством не передбачено повноважень суду щодо виходу за межі позовних вимог, у тому числі шляхом самостійного збільшення періоду обчислення інфляційних нарахувань.

З матеріалів справи також вбачається, що 05.09.2012р. між позивачем, як кредитором, та відпвідачем-2 - Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-транспортним підприємством "Будкомплект", як поручителем, було укладено договір поруки (надалі Договір поруки).

Пунктом 1.1 Договору поруки передбачено, що у відповідності до цього договору поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед кредитором на суму не більше 2 000 грн. 00 коп. за виконання зобов'язань боржником - Дочірнім підприємством "Львівський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі - боржник), відносно оплати вартості товару, що поставлений кредитором боржнику у рамках виконання договору поставки №5/09/2012 від 05.09.2012р.

Поручитель зобов'язаний виконувати за боржника зобов'язання останнього щодо сплати вартості товару, переданого кредитором боржнику у відповідності до основного договору (пункт 2.1 Договору поруки).

Згідно пункту 2.2 Договору поруки кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язань боржника в частині оплати сум основного боргу, що виник на підставі основного договору на суму, що не перевищує 2 000 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 3.1 Договору поруки поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов'язань в частині оплати вартості товару за основним договором.

Договір поруки вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2016р. (пункт 4.1 Договору поруки).

Згідно з частиною 1 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки; особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Після звернення позивача із позовом до суду 03.10.2016, відповідачем-2 згідно умов Договору поруки було здійснено оплату вартості поставленого відповідачу-1 товару в сумі 2 000 грн. 00 коп., про що свідчить платіжне доручення від 03.10.2016р. № 581 (т.1, а.с. 189).

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача-1 3 198 000 грн. 00 коп. - заборгованості за товар, поставлений на виконання умов Договору, 3 827 889 грн. 27 коп. інфляційних нарахувань та 398 636 грн. 03 коп. річних.

Що стосується заявленого відповідачем-1 клопотання про розтермінування виконання рішення суду строком на 36 місяців, то воно не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

- відповідно до пункту 6 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення;

- підставою для відстрочки чи розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк;

- суд, вирішуючи питання щодо надання розстрочення або відстрочення виконання рішення, враховує матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи;

- позивач у судовому засіданні заперечував проти розстрочення рішення суду;

- відповідачем-1 не надано доказів в підтвердження саме неможливості чи ускладнення виконання рішення господарського суду, а обставини, на які вказує відповідач-1, не є тим винятковим випадком, за наявності якого можливе надання розстрочки.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі розподіляються між сторонами пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Львівський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 54; ідентифікаційний код 31978981) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельно-промислове підприємство ТД" (49050, м. Дніпро, вул. Володі Дубініна, 3; ідентифікаційний код 32627569) 3 198 000 грн. 00 коп. заборгованості, 3 827 889 грн. 27 коп. інфляційних нарахувань, 398 636 грн. 03 коп. річних та 111 367 грн. 88 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

"05" грудня 2016р.