РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016Справа № 910/17803/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фуд Трейдінг Компані" (далі - Товариство) до державного підприємства "Сетам" (далі - Підприємство) та Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - Відділ) про визнання недійсними результатів електронних торгів та стягнення 101 110,00 грн.,

за участі представників:

позивача: Озерної М.О. за довіреністю від 19 серпня 2016 року № б/н,

відповідача-1: Ганчук Г.В. за довіреністю від 9 вересня 2016 року № б/н,

відповідача-2: не з'явилися,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2016 року Товариство звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом до Підприємства та Відділу, пославшись на те, що проведені 31 березня 2016 року електронні торги відбулись з порушенням приписів чинного законодавства, оскільки придбане Товариством майно - автомобіль Chevrolet Aveo SA69Y сірого кольору, 2007 року, державний номер НОМЕР_1, був фактично відсутній та отримати його позивач не зміг. У зв'язку із цим, посилаючись на статті 11, 16, 203, 215 та 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач просив визнати результати та протокол електронних торгів з реалізації вказаного майна недійсними, а також стягнути з Підприємства 5 055,50 грн. гарантійного внеску та стягнути з Відділу 96 054,50 грн., сплачених за дане майно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29 вересня 2016 року порушено провадження у справі № 910/17803/16. Розгляд даної справи призначено судом на 27 жовтня 2016 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 27 жовтня 2016 року відклав розгляд справи на 17 листопада 2016 року. Крім того, даною ухвалою було відмовлено у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Фуд Трейдінг Компані" про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 17 листопада 2016 року було продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 1 грудня 2016 року.

Під час даного судового засідання представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позові обставини.

Представник Підприємства просив у задоволенні позову відмовити, пославшись на викладені у відзиві обставини. Крім того, представник відповідача подав до суду клопотання про припинення провадження у справі в частині вимог про стягнення з нього 5 055,50 грн. на підставі пункту 1-1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у зв'язку з відсутністю між сторонами спору в цій частині.

Згідно з пунктом 1-1 частини 1 статті 80 ГПК України провадження у справі підлягає припиненню у разі відсутності предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Обґрунтовуючи дане клопотання, Підприємство вказувало на те, що даний внесок згідно з приписами чинного законодавства може бути повернутий, зокрема, у разі визнання електронних торгів недійсними. У зв'язку з цим, така вимога позивача є передчасною.

Однак, наведені Підприємством обставини не є підставою для припинення провадження у справі на підставі вищезазначеної норми, оскільки не виключають наявність спору між сторонами щодо даної суми, а відтак дана вимога підлягає розгляду судом по суті.

За таких обставин, у задоволенні даного клопотання слід відмовити.

Відділ у призначені судові засідання явку свого повноважного представника не забезпечив, будь-яких обґрунтованих заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи із зазначенням підстав щодо своєї неявки не направив, водночас надіслав відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Також у своєму відзиві Відділ просив залучити до участі у справі в якості належних відповідачів Державну казначейську службу м. Києва та фізичну особу ОСОБА_4, який є стягувачем за виконавчим провадженням, згідно якого проводились спірні електронні торги.

Відповідно до положень статті 24 ГПК України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, господарський суд може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем.

Водночас, зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що останні пред'явлено та мотивовано порушенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача саме Підприємством та Відділом. У той же час вбачається, що до вказаних Відділом осіб Товариство жодних вимог не пред'явило.

Враховуючи викладене, дане клопотання задоволенню не підлягає.

Разом із цим, Відділ завчасно та належним чином був повідомлений про місце, дату та час судового засідання, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника Відділу.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність наявних у матеріалах справи копій поданих сторонами документів їх оригіналам, заслухавши пояснення представників Товариства та Підприємства, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

3 квітня 2014 року та 21 вересня 2015 року Комсомольським районним судом м. Херсона видано виконавчі листи № 667/6080/13-ц та № 667/3454/15 відповідно, на підставі яких Суворовським районним відділом державної виконавчої служби м. Херсон відкрито зведене виконавче провадження № 43073244 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у загальному розмірі 113 215,02 грн.

22 квітня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на все майно ОСОБА_5 та внесено обтяження до відповідних реєстрів.

27 травня 2015 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника - автомобіля Chevrolet Aveo SA69Y сірого кольору, 2007 року, державний номер НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, який був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6.

14 січня 2016 року державним виконавцем направлено до Підприємства заяву на реалізацію арештованого автомобіля.

Листом від 18 січня 2016 року № 530 державний виконавець зобов'язав ОСОБА_6 надати 22 січня 2016 року зазначений автомобіль за адресою місцезнаходження Відділу: місто Херсон, вулиця Фрунзе, будинок 2, для заміни відповідального зберігача.

Оскільки в установлені для цього строки вказаний автомобіль ОСОБА_6 надано не було, державний виконавець звернувся до начальника Суворовського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 25 січня 2016 року № 1020 щодо притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за фактом порушення статті 388 Кримінального кодексу України (незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт).

25 січня 2016 року державним виконавцем повторно оголошено в розшук даний автомобіль. Крім того, 9 лютого 2016 року Суворовський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області порушив кримінальну справу відносно ОСОБА_6

9 березня 2016 року на веб-сайті Підприємства було опубліковано оголошення про проведення електронних торгів з реалізації вказаного автомобіля, а саме: Chevrolet Aveo SA69Y сірого кольору, 2007 року, державний номер НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2 шляхом проведення аукціону. Вказаний автомобіль виставлено на аукціон під лотом № 132024.

Початок проведення аукціону Підприємство призначило на 29 березня 2016 року на 9 годину 00 хвилин, а датою його закінчення визначило 31 березня 2016 року 22 години 00 хвилин. Стартова ціна лоту становила 101 110,00 грн., з яких гарантійний внесок для участі в даному аукціоні склав 5 055,50 грн.

Товариство подало заявку на участь в електронних торгах за вказаним лотом та сплатило гарантійний внесок у вищезазначеній сумі, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 2615 від 29 березня 2016 року.

31 березня 2016 Товариством, як учасником № 8 аукціону, о 9:55:47 було зроблено цінову пропозицію у сумі, рівній стартовій ціні лота, тобто 101 110,00 грн. Інших пропозицій по даному лоту не надходило. Таким чином, Товариство визнано переможцем аукціону та надано час для сплати 96 054,50 грн. на рахунок продавця до 15 квітня 2016 року.

На виконання вказаних умов позивач перерахував 1 квітня 2016 року на рахунок Відділу 96 054,50 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень № 2650 та № 2651.

Разом із цим, акт про проведені електронні торги по лоту № 132024 складено не було та автомобіль Товариству не передано, у зв'язку з чим позивач звернувся до Підприємства із заявою від 16 липня 2016 року про повернення сплачених коштів.

Заперечуючи проти задоволення даного позову, Підприємство послалося на те, що зазначені електронні торги були проведені з дотриманням норм чинного законодавства, а вказані порушення не стосуються порядку їх проведення, у зв'язку з чим не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними. Крім того, оскільки останнє виступало тільки організатором проведення електронних торгів, то права та охоронювані законом інтереси Товариства не були порушені Підприємством.

В обґрунтування заперечень на заявлені позовні вимоги Відділ послався на те, що отримані від Товариства грошові кошти в розмірі 96 054,50 грн. були перераховані на рахунки кредиторів боржника, автомобіль якого було реалізовано на даних електронних торгах, а тому вказані кошти на рахунках Відділу не обліковуються. До того ж, у спорах про відшкодування збитків за рахунок коштів державного бюджету, завданих державним виконавцем, належним відповідачем має виступати Державна казначейська служба.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом частини 1 статті 62 Закону реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 затверджено Порядок реалізації арештованого майна (далі - Порядок), відповідно до якого Підприємство вповноважено здійснювати заходи з супроводження програмного забезпечення системи реалізації майна, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, організацію та проведення електронних торгів, торгів за фіксованою ціною та виконувати інші функції, передбачені Порядком.

Відповідно до пункту 1 розділу 1 Порядку арештоване майно - це рухоме або нерухоме майно боржника (крім земельних ділянок та майна, вилученого з обігу згідно із законом або обмежено оборотоздатного, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 Закону), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації.

Пунктом 1 розділу 2 Порядку встановлено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону.

Відповідно до пункту 3 розділу 2 Порядку державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення десятиденного строку для подання заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами 3-16 пункту 2 цього розділу, і направляє його начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі до Системи для проведення реалізації майна разом із такими документами (в електронній або паперовий формі), зокрема як, копією акта приймання-передавання майна на зберігання Організатору (за наявності) або копією акта опису майна, якщо майно передається на зберігання боржнику, членам його сім'ї або іншим особам.

Згідно з пунктом 4 розділу 2 Порядку начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.

Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення Підприємством у Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби, яка повинна містити, зокрема, місцезнаходження майна (для нерухомого майна - точна поштова адреса, для рухомого - адреса зберігача); відомості про зберігача майна (найменування, фактична та юридична адреси, телефон, електронна адреса); відомості про чинні обтяження майна (пункт 1 розділу 2 Порядку).

Відповідно до пункту 5 розділу 2 Порядку державний виконавець призначає зберігача у порядку, встановленому статтею 59 Закону, керуючись принципом забезпечення схоронності та цілісності майна. Зберігачами можуть бути боржник, члени його сім'ї або інші особи, у тому числі Підприємство.

Підприємство призначається зберігачем рухомого майна, що підлягає реалізації відповідно до цього Порядку, крім випадків, коли це майно не може бути передано на зберігання Підприємству з об'єктивних причин без пошкодження його функціональних властивостей, цілісності та зовнішнього вигляду (складні верстати, механізми, устаткування тощо).

Боржник або члени його сім'ї призначаються зберігачами арештованого майна у виключних випадках, зокрема щодо нерухомого майна, об'єктів незавершеного будівництва та іншого майна, яке не може бути передано на зберігання Підприємству з об'єктивних причин без пошкодження його властивостей, конструкції, функціональності чи зовнішнього вигляду (складні верстати, механізми, устаткування тощо). Боржник та члени його сім'ї забезпечують зберігання майна безоплатно.

Отже, вищезазначені положення Порядку чітко встановлювали обов'язок державного виконавця призначити зберігачем спірного рухомого майна Підприємство, що й намагалася зробити дана посадова особа.

У разі визначення Підприємства зберігачем рухомого майна відповідне майно повинно бути передано на зберігання Підприємству не пізніше дня передачі заявки на реалізацію арештованого майна від начальника відділу державної виконавчої служби до Підприємства, яке зобов'язано на вимогу державного виконавця забезпечити отримання від останнього арештованого майна з подальшим його відповідальним зберіганням.

Однак у порушення вказаних приписів цього зроблено не було у зв'язку із втратою даного майна.

При передачі арештованого майна на зберігання Підприємство (у разі передачі майна на зберігання іншим особам - державний виконавець) забезпечує його фотозйомку. Матеріали зйомки зберігаються як доказ стану прийнятого на зберігання майна та обов'язково додаються до опису лота у Системі.

У разі передачі майна на зберігання Підприємству складається акт приймання-передавання арештованого майна, який підписується особою, якій передається майно, та державним виконавцем. У даному акті зазначаються, зокрема, дата, час і місце складання акта; прізвище, ім'я, по батькові особи, яка приймає майно на зберігання, відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та майнову відповідальність за його розтрату, відчуження, приховування або підміну, а також, у разі передачі на зберігання транспортного засобу зазначаються його марка, модель, номер кузова (номер шасі), рік випуску, об'єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, колір, тип кузова, тип трансмісії, наявність пошкоджень, подряпин, вм'ятин, корозії тощо, додаткові відомості.

З аналізу вищенаведених положень Порядку слідує, що заявка на реалізацію арештованого рухомого майна має містити, зокрема, дані про місцезнаходження такого майна - адресу зберігача.

Водночас, у вказаній заявці в порушення приписів Порядку адресою місцезнаходження спірного автомобіля та адресою зберігача було вказано адресу ОСОБА_6, по якій, як було встановлено судом, даного майна на час передачі його на реалізацію та на час проведення електронних торгів не було.

Разом із цим, у межах провадження в цивільній справі № 668/3665 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 та Відділу про визнання власності на майно та виключення його з акту опису й арешту ухвалою від 24 березня 2016 року було накладено арешт на спірний автомобіль. Вказана ухвала набрала законної сили на час проведення електронних торгів.

Відтак, на час звернення держаним виконавцем до Підприємства з відповідною заявкою про реалізацію вказаного автомобіля, на нього було накладено арешт у вказаній цивільній справі та він перебував у розшуку, що також виключало можливість проведення спірних електронних торгів.

З наведеного вбачається, що на проведених електронних торгах відбулась реалізація фактично відсутнього майна, яке Товариство, як покупець, не змогло отримати.

Наведене спричинило порушення прав останнього щодо очікуваного затвердження після визнання його переможцем на торгах акту про проведені електронні торги та передачу спірного майна у власність Товариства.

Для застосування наслідків недотримання вказаних вимог, при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12 та від 16 березня 2016 року у справі 6-323цс16 та від 6 квітня 2016 року № 3-242гс16.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що дана вимога позивача про визнання недійсними результатів проведених електронних торгів є обґрунтованою, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

Разом із цим, заявлена Товариством вимога про визнання недійсним протоколу електронних торгів задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на веб-сайті протокол електронних торгів за лотом, в якому зазначаються основні відомості про дату та час проведення торгів, номер та назву лота, стартову ціну та ціну продажу лота, суму сплаченого гарантійного внеску, переможця торгів та дату, до якої останній повинен повністю сплатити ціну лота та реквізити рахунку відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 4 розділу 5 Порядку встановлено, що після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги та додатково затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Акт про проведені електронні торги є підставою у разі придбання рухомого майна для отримання його у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно (пункт 9 розділу 5 Порядку).

Враховуючи викладене, даний протокол не є правочином у розумінні статті 202 ЦК України та не породжує сам по собі виникнення права власності на придбане майно, а лише фіксує сам факт проведення електронних торгів та відображає основні відомості щодо лоту та умов його купівлі-продажу, тобто, передує складанню вищевказаного акту.

Таким чином, вимоги Товариства про визнання вказаного протоколу недійсним, при наявності вимоги про визнання недійсними електронних торгів, оформлених цим протоколом, не є належним способом захисту порушених прав останнього, у зв'язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Крім того, Товариство, посилаючись на недійсність спірних торгів, просило стягнути з Підприємства 5 055,50 грн. гарантійного внеску, сплаченого позивачем за участь в даних електронних торгах, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 2615 від 29 березня 2016 року.

Водночас, пунктом 2 розділу 10 Порядку передбачено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням щодо визнання електронних торгів недійсними гарантійний внесок підлягає поверненню переможцю електронних торгів протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідного рішення на адресу Підприємства.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про передчасність звернення Товариства з даною позовною вимогою, а тому підставі для її задоволення відсутні.

Також, Товариством заявлено вимогу про стягнення з Відділу сплачених за придбаний на вказаних торгах автомобіль грошових коштів у розмірі 96 054,50 грн., відповідно до копій платіжних доручень від 1 квітня 2016 року № 2650 та № 2651, наявних у матеріалах справи.

В обґрунтування даної вимоги Товариство послалося на приписи статті 1212 ЦК України, оскільки вказані кошти, зважаючи на недійсність електронних торгів, набуті Відділом без достатньої правової підстави.

Відповідно до приписів статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За змістом даної норми потерпіла особа може витребувати в іншої особи належне їй майно лише в тому разі, коли в останньої наявне це майно.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 квітня 2016 року державний виконавець перерахував грошові кошти в розмірі 96 054,50 грн. на рахунки кредиторів боржника, а саме: 41 243,32 грн. - згідно з розпорядженням № 42982539/7; 572,78 грн. - згідно з розпорядженням № 48815218/7; 2 241,34 грн. - згідно з розпорядженням № 42982390/7; 1 256,80 грн. - згідно з розпорядженням № 42982433/7; 38 185,95 грн. - згідно з розпорядженням № 48815281/7 та 3 276,65 грн. - згідно з розпорядженням № 42982709/7, копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно з вимогами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (частина 2 статті 34 ГПК України).

Оскільки вказані кошти на час винесення рішення в даній справи на рахунках Відділу не обліковуються, суд вважає дану вимогу Товариства необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсними результати електронних торгів від 31 березня 2016 року, оформлені протоколом № 153689 від 1 квітня 2016 року щодо лоту № 132024, віднесеного до категорії легкові автомобілі, а саме: автомобіль Chevrolet Aveo SA69Y сірого кольору, 2007 року, державний номер НОМЕР_1, № двигуна НОМЕР_2, № шас. 0, № куз. НОМЕР_3, свідоцтво про реєстрацію втс 011530, за якими переможцем визнано товариство з обмеженою відповідальністю "Фуд Трейдінг Компані" (01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 26А, офіс 117, ідентифікаційний код 39204708), як учасника № 8.

Стягнути з державного підприємства "Сетам" (01025, місто Київ, вулиця Стрілецька, будинок 4-6, ідентифікаційний код 39958500) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фуд Трейдінг Компані" (01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 26А, офіс 117, ідентифікаційний код 39204708) 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 00 коп. судового збору.

Стягнути з Суворовського районного відділу Державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (73000, місто Херсон, вулиця Фрунзе, будинок 2, ідентифікаційний код 34906703) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Фуд Трейдінг Компані" (01133, місто Київ, вулиця Євгена Коновальця, будинок 26А, офіс 117, ідентифікаційний код 39204708) 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 6 грудня 2016 року

Суддя Є.В. Павленко