РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2016Справа №910/15063/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОВАНС ЛТД"

про стягнення 530 000,00 грн.

Суддя Селівон А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Дем`як П.Ю. - представник, довіреність б/н від 01.06.2016;

Від відповідача: не з`явились.

В судовому засіданні на підставі частини 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДИНГ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОВАНС ЛТД" про стягнення коштів у розмірі 530 000,00 грн., а також стягнення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 7 950,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про безпроцентну фінансову допомогу на зворотній основі №09/11/15 від 09.11.2015 в частині повернення наданих грошових коштів, в результаті чого утворилась заборгованість у зазначеному вище розмірі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 910/15063/16 та призначено до розгляду на 28.09.2019.

28.09.2016 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 розгляд справи призначено на 19.10.2016.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 19.10.2016 розгляд справи відкладено на 02.11.2016.

У судові засідання 19.10.2016 та 02.11.2016 з'явився уповноважений представник позивача.

Уповноважений представник відповідача у судові засідання 19.10.2016 та 02.11.2016 не з`явився.

Про дату, час і місце розгляду даної справи відповідач повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення: №№ 709, 818.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 19.10.2016 через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи № 230 від 27.09.2016, яке судом задоволено, документи долучені судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 19.10.2016 представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи № 325 від 18.10.2016, яке судом задоволено, документи долучено до матеріалів справи.

Також до початку судового засідання 02.11.2016р. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від представника відповідача надійшов відзив б/н від 27.10.2016р., з якому останній зазначає, що позовні вимоги в розмірі 530 000,00 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Прованс ЛТД» визнає в повному обсязі та просить суд розгляд справи №910/15063/116 проводити без участі представника ТОВ «Прованс ЛТД». Зазначена заява долучена судом до матеріалів справи.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час проведення судового засідання 02.11.2016 суду не надано.

Відповідно до пункту 2.3. Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно пункту 3.9.2. постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З огляду на вищевикладене, оскільки явка представника відповідача в судові засідання обов'язковою не визнавалась, відповідач не скористався належним йому процесуальним правом приймати участь в судових засіданнях, зважаючи на наявне клопотання представника відповідача та визнання позову, а також беручи до уваги, що представник позивача проти розгляду справи без участі представника відповідача не заперечував суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, здійснював розгляд справи за відсутності уповноваженого представника відповідача, виключно за наявними у справі матеріалами.

При цьому, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи обмежені процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, не знаходив підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи відсутність на час проведення судових засідань клопотань представника позивача щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судового засідання.

Перед початком розгляду справи в судових засіданнях представника позивача було ознайомлено з правами та обов'язками відповідно до ст.ст. 20, 22, 60, 74 та ч. 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судових засіданнях повідомив суд, що права та обов`язки стороні зрозумілі.

Відводу судді представником позивача не заявлено.

В судовому засіданні 02.11.2016 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, відповів на питання суду.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими позивачем доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 09 листопада 2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВОГ ТРЕЙДІНГ" (позивач у справі, позикодавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОВАНС ЛТД" (відповідач у справі, позичальник за договором) укладено Договір про безпроцентну фінансову допомогу на зворотній основі (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого позикодавець надає позичальнику позику в сумі 1 000 000 000 (мільярд) грн. з метою створення та реалізації останнім програм по проведенню економічно доцільних господарських операцій.

Розділами 3 - 8 Договору сторони передбачили порядок надання та повернення позики, строк дії Договору, відповідальність сторін та порядок розгляду спорів, форс - мажор тощо.

Відповідно до п. 5.1. Договору даний договір набуває чинності з моменту переказу позикодавцем грошових коштів на рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Окрім цього, 15 квітня 2016 року сторонами укладено Додаткову угоду до Договору про надання безпроцентної фінансової допомоги на зворотній основі №09/11/15 від 09 листопада 2015, відповідно до умов п. 4 якої Додаткова угода вступає в силу з моменту її підписання та є невідємною частиною Договору.

Як свідчать матеріали справи, вказаний Договір та Додаткова угода підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками юридичних осіб.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором позики, який підпадає під правове регулювання норм § 1 глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У зв'язку з тим, що між Сторонами за даним договором налагоджуються тісні взаємовигідні відносини, позика Позичальнику надається на безпроцентній (безвідплатній), поворотній основі. (п. 1.2).

Пунктами 2.2 Договору передбачено, що позика надається в українській валюті, у безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на рахунок позичальника.

Відповідно до умов п. 1 Додаткової угоди сторонами підтверджено, що станом на 15 квітня 2016 року розмір позики, яку було надано позикодавцем позичальнику, становить 7 759 324,04 грн.

Судом встановлено згідно матеріалів справи, що на виконання умов Договору та Додаткової угоди позивачем було перераховано кошти у розмірі 7 759 324,04 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 109 від 14.04.2016, на суму 616 071,32 грн.,- на р/р відповідача № 8553 в ПАТ «ВТБ Банк», № 10081 від 29.12.2015 на сумму 55 000, 00 грн., № 10082 від 29.12.2015 на сумму 40 000, 00 грн. та № 8394 від 12.11.2015 на сумму 7 048 252,72 грн. - на р/р відповідача № 01в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» із зазначенням призначення платежу у вказаних платіжних дорученнях «надання безпроцентної фінансової допомоги на зворотній основі згідно договору № 09.11.2015 року», копії яких наявні в матеріалах справи.

Заперечень щодо розміру та факту надання поворотної фінансової допомоги відповідачем суду не надано.

Доказів пред`явлення претензій щодо термінів перерахування поворотної фінансової допомоги у відповідності до умов Договору від відповідача до суду не надходило.

Як вбачається із матеріалів справи, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОГ ТРЕЙДИНГ» умов Договору з боку відповідача відсутні.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем виконані прийняті на себе на підставі укладеного між сторонами Договору зобов`язання з надання поворотної фінансової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Прованс ЛТД», а відповідачем, у свою чергу, прийнята ця поворотна фінансова допомога без будь-яких зауважень. Факт передачі позивачем грошових коштів належним чином підтверджено матеріалами справи.

Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 ЦК України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1, 2 ст. 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до п. 1.3 договору Позичальник зобов`язаний повернути таку ж суму у визначений договором строк.

Відповідно до п. 4.1. Договору позичальник зобов'язується повернути суму позики не пізніше останнього дня строку, встановленого п. 3.1 договору. За згодою сторін позичальник вправі проводити повернення наданої йому позики до закінчення строку, вказаного в п. 3.1 даного договору. Повернення позики позичальником можливе частинами, але в будь-якому випадку, позичальник зобов`язується повернути отримані суми позики не пізніше останнього дня строку, встановленого в п.3.1 даного Договору.

За умовами п. 4.2 Договору сторони прийшли згоди, що повернення позичальником позики здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позикодавця.

Окрім цього, пунктом 2 Додаткової угоди сторони встановили графік повернення позики, а саме: суму в розмірі 530 000,00 грн. - в строк до 30.06.2016; суму в розмірі 3 200 000,00 грн. - в строк до 30.09.2016; решту суми - в строк до 31.10.2016.

Оскільки, за твердженням позивача, відповідач своїх зобов'язань з повернення 530 000,00 грн. позичених коштів у строки та порядку, визначені умовами Договору, належним чином не виконав, в результаті чого у відповідача станом на момент подання позовної заяви утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Договором в розмірі 530 000,00 грн, з метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з вимогою № 150 від 11.07.2016 про оплату заборгованості не пізніше семи календарних днів сплатити заборгованість у розмірі 530 000,00 грн. за договором №19/11/16 про надання безпроцентної фінансової допомоги на зворотній особі послуг від 19.11.2015 та Додаткової угоди від 15 квітня 2016 року.

Проте, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення, заборгованість погашена не була.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 193 ГКУ кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, підтверджено представником позивача в судовому засіданні та відповідачем не заперечувалось, свої зобов`язання щодо повернення позикодавцю Товариству з обмеженою відповідальністю "ВОГ Трейдінг" грошових коштів в сумі 530 000,00 грн. у встановлений строк, всупереч вимогам цивільного законодавства, а також умовам Договору відповідач не виконав, в результаті чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем за наведеним Договором у зазначеному вище розмірі, яку позивач просив стягнути в позовній заяві

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Саме змагальність сторін, яка реалізується в господарському процесі через ст. 33 ГПК України дає змогу суду всебічно, повно та об'єктивно з'ясувати всі обставини справи та внаслідок чого ухвалити законне, обґрунтоване і справедливе рішення у справі.

Тобто, вказана норма Господарського процесуального кодексу України зобов'язує доводити свою правову позицію саме ту сторону, яка на неї посилається.

При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доказів визнання недійсним чи розірвання Договору про безвідсоткову поворотну фінансову допомогу від 19.11.2015 або його окремих положень суду не надано.

Будь-які заперечення щодо порядку та умов укладення спірного Договору на час його підписання та на протязі виконання з боку сторін відсутні.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову, визнання позову відповідачем і умови мирової угоди сторін викладаються в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Ці заяви підписуються відповідно позивачем, відповідачем чи обома сторонами.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Судом також прийнято до уваги, що позивачем надані копію підписаного сторонами акту звірки взаєморозрахунків за Договором №09/11/15 від 09.11.2015 між ТОВ «ВОГ Трейдінг» та ТОВ «Прованс ЛТД» про стан взаєморозрахунків між сторонами станом на 15.04.2016., згідно якого станом на 15.04.2016 р. сальдо на користь ТОВ «ВОГ Трейдинг» становить 7754324,04 грн.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з того, що позов доведений позивачем, факт виконання відповідачем зобов`язань матеріалами справи не підтверджується, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, беручи до уваги визнання відповідачем позову у пoвному обсязі, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 530000,00 грн. поворотної фінансової допомоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 4-2, 4-3, 22, 33, 43, 49, 75, 78, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прованс ЛТД" (01601, м. Київ, Площа Спортивна, 1-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОГ Трейдинг" (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, 22/8, к.201, ) 530 000,00 грн. поворотної безвідсоткової фінансової допомоги та 7950,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 28 листопада 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання та підписання повного тексту рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Суддя А.М. Селівон