ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016р. Справа №914/644/16

За позовом: Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу шахта «Лісова», м. Сокаль Львівської обл.

до відповідача: Державного підприємства «Жовківське лісове господарство», м. Жовква Львівської обл.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Держземагентства у Львівській області, м. Львів

про: визнання права постійного користування земельною ділянкою та зобовязання погодити межі земельної ділянки,

Головуюча суддя Король М.Р.

Суддя Галамай О.З.

Суддя Яворський Б.І.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 представник (довіреність №8/88 від 17.12.2015р.); ОСОБА_2 представник (довіреність №8/3 від 04.05.2016р.);

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

В судовому засіданні 30.11.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору:

позов заявлено Державним підприємством «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу шахта «Лісова» (м. Сокаль Львівської обл.) до Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» (м. Жовква Львівської обл.) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача Головного управління Держземагентства у Львівській області (м. Львів) про визнання права постійного користування земельною ділянкою та зобовязання погодити межі земельної ділянки.

Ухвалою суду від 11.03.2016 року порушено провадження у справі. Розгляд судової справи призначено на 31.03.2016 року. Вимоги до сторін висвітлено в зазначеній ухвалі, в тому числі визнано обовязковою участь повноважних представників сторін в судове засідання.

Представники позивача в судове засідання 31.03.2016 року прибули, позовні вимоги підтримали, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подали клопотання (вх. №1859/16 від 31.03.2016р.) про залучення третьої особи та уточнення позовних вимог (вх. №13899/16 від 31.03.2016р.), згідно яких просили викласти прохальну частину позовної заяви в наступній редакції: « 1. Визнати право постійного користування ДП «Львіввугілля» земельною ділянкою держлісфонду (ДП «Жовківське лісове господарство») площею 8,8 га в фактично існуючих межах у відповідності до Рішення Сокальської районної ради депутатів трудящих від 05.11.1970 року №428 та внести відповідні зміни в земельно-облікові документи. 2. Зобовязати ДП «Жовківське лісове господарство» погодити межі земельної ділянки з Державним підприємством «Львіввугілля» на території Сілецької сільської ради в існуючих межах.».

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти позову заперечив, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав відзив на позовну заяву (вх. №13911/16 від 31.03.2016р.).

Ухвалою суду від 31.03.2016 року залучено до участі у справі Головне управління Держземагентства у Львівській області (м. Львів), як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Розгляд справи відкладено на 14.04.2016 року на 12 год. 00 хв.

Представник позивача в судове засідання 14.04.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав заяву (вх. №16431/16 від 14.04.2016р.) про заміну адреси позивача в позовній заяві, оскільки адресою юридичної особи ДП «Львіввугілля» є: 80000, Львівська область, м. Сокаль, вул. Б. Хмельницького.

Відповідач та третя особа участь повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, з клопотаннями та заявами не зверталися.

Розгляд справи відкладено на 27.04.2016 року на 11 год. 30 хв.

Представник позивача в судове засідання 27.04.2016 року прибув, позовні вимоги підтримав, через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації подав клопотання (вх. №2367/16) про продовження строку розгляду спору.

Відповідач та третя особа участь повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, з клопотаннями та заявами не зверталися.

Строк розгляду спору продовжено на 15 днів та відкладено розгляд справи на 11.05.2016 року на 10 год. 30 хв.

Представники позивача в судове засідання 11.05.2016 року прибули, позовні вимоги підтримали, подали клопотання про долучення документів до матеріалів справи, котре зареєстроване відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. №20049/16.

Відповідач та третя особа участь повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, з клопотаннями та заявами не зверталися.

Ухвалою суду від 11.05.2016 р. призначено колегіальний розгляд справи в складі трьох суддів.

Розгляд справи відкладено на 08.06.2016 року на 11 год. 00 хв.

12.05.2016 року, автоматизованою системою документообігу суду визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи, а саме: головуюча суддя Король М.Р., суддя Запотічняк О.Д. та суддя Яворський Б.І.

Представники позивача в судове засідання 08.06.2016 року прибули, позовні вимоги підтримали.

Відповідач та третя особа участь повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, з клопотаннями та заявами не зверталися.

Розгляд справи відкладено на 22.06.2016 року на 11 год. 00хв.

22.06.2016 року, у звязку з тимчасовою непрацездатністю судді Запотічняк О.Д., проведено автоматичну зміну складу колегії суддів, суддю Запотічняк О.Д. замінено на суддю Галамай О.З.

Представники позивача в судове засідання 22.06.2016 року прибули, позовні вимоги підтримали, подали клопотання (вх. №26249/16) про долучення документів до матеріалів справи та клопотання (вх. №26249/16), в якому зазначено запитання, яке позивач пропонує для вирішення судовому експерту.

Відповідач та третя особа участь повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, з клопотаннями та заявами не зверталися.

Ухвалою суду від 22.06.2016 року провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта, матеріали справи направлено Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз для проведення судової експертизи.

03.11.2016 року матеріали справи повернуто господарському суду Львівської області разом із висновком Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз №3419 від 31.10.2016 року.

Відтак, в звязку з наведеним, ухвалою суду від 14.11.2016 року провадження у справі №914/644/16 поновлено, розгляд справи призначено на 30.11.2016 року. Зобовязано учасників судового процесу забезпечити участь повноважних представників в судове засідання.

Представники позивача в судове засідання 30.11.2016 року прибули, подали заяву (вх. №5701/16 від 30.11.2016р.) про відмову в частині позовних вимог про внесення відповідних змін в земельно-облікові документи та погодження межі земельної ділянки, котра прийнята судом. Решту позовних вимог представники позивача підтримали в судовому засідання.

Відповідач та третя особа участь повноважних представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, з клопотаннями та заявами не зверталися.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, повно та об'єктивно дослідивши докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

05.11.1970 року Сокальська районна рада депутатів трудящих прийняла рішення №428 «Про видачу актів на право користування землею шахті №6 «Великомостівська» та шахті №7 «Великомостівська»», відповідно до котрого, вирішено затвердити встановлені межі та розміри землекористувань і погодити акти на право користування землею, зокрема, шахті №6 «Великомостівська» площею 53,00 га, за рахунок земель: колгоспу ім. Дзержинського 23,0 га, держлісфонду 30,0 га.

На основі вищевказаного рішення та виготовленої документації, 05.11.1970 року видано Акт на право користування землею із зазначенням межі земельного відводу.

Згідно матеріалів справи, зокрема довідки №1-23/435 від 11.04.2016 року, шахту №6 «Великомостівська» перейменовано на ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля», яке стало правонаступником усіх прав та обовязків шахти №6 «Великомостівська».

Відповідно до постанови КМ України №987 від 19.02.2012 року «Про затвердження обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, та критеріїв визначення способу їх приватизації» та наказу ФДМ України №2212 від 06.09.2013 року «Про внесення змін та доповнень до переліку обєктів групи В, Г, які підлягають підготовці до продажу у 2013 році з метою подальшого їх продажу», підлягають до продажу 6 відокремлених підрозділів ДП «Львіввугілля», в тому числі ВП «Шахта «Лісова» (колишня шахта «Великомостівська»), будівлі та споруди якої знаходяться на території Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області.

На виконання наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості №38 від 01.02.2013 року «Про оформлення права постійного користування земельними ділянками та права власності на обєкти нерухомого майна державної власності» та у зв'язку з передприватизаційною підготовкою обєктів державної власності, що підлягають приватизації, розглянувши лист ДП «Львіввугілля» №2/440 від 15.03.2013 року, розпорядженням голови Львівської обласної державної адміністрації №662/0/5-13 від 27.09.2013 року надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ДП «Львіввугілля».

Листом №2/2220 від 09.12.2013 року ДП «Львіввугілля» звернулось до ДП «Жовківське лісове господарство» з проханням погодити межу між ними на території Сілецької сільської ради Сокальського району в існуючих межах.

Проте, листом №02/1279 від 16.10.2013 року ДП «Жовківське лісове господарство» у відповідь на лист №2/2220 від 09.12.2013 року відмовило у погодженні акту встановлення та узгодження меж, площа двох виділів, які пропонувалися вилучити зі складу держлісфонду складає 8,8 га, згідно матеріалів базового лісовпорядкування 2010 року ці площі рахуються за ДП «Жовківське лісове господарство».

Як зазначає позивач, площа (межа земельного відводу шахти №6 «Великомостівська»), необхідна для обслуговування промислового майданчика та породного відвалу (складання та зберігання відходів вуглевидобутку) була визначена проектом будівництва шахти, розробленим ДП «УкрНДІпроект».

Листом №2/665 від 16.04.2014 року ДП «Львіввугілля» звернулося до Відділу держземагенства у Сокальському районі Львівської області та Головного управління Держземагентства у Львівській області, в порядку ст.158 ЗК України, щодо розгляду земельного спору між ним та ДП «Жовківське лісове господарство», а саме щодо вирішення питання погодження меж на території Сілецької сільської ради між ДП «Львіввугілля» (ДП «Шахта «Лісова») та ДП «Жовківське лісове господарство».

Листом №01-12/3114 від 20.04.2014 року Відділ Держземагенства у Сокальському районі, розглянувши лист №2/665 від 16.04.2014 року, підтвердив факт допущеної у 1970 році помилки при відведенні земель для користування шахти та внесенні відповідних змін в земельно-облікові документи.

Крім того, листом №8-13-0.5-4714/2-14 від 22.05.2014 року Головне управління Держземагентства у Львівській області, розглянувши лист (звернення) №2/665 від 16.04.2014 року повідомило ДП «Львіввугілля», що в ході розгляду звернення зясовано, що наведені у зверненні ймовірно допущених у 1970 році помилок при відведенні земель для користування шахти та внесенні відповідних змін в земельно-облікові документи мали місце (дані помилки не було виявлено та враховано при виготовленні «Проекту формування території і встановлення меж Сілецької сільської ради» та матеріалів лісовпорядкування ДП «Жовківське лісове господарство»). Повідомлено, що в даному випадку йде мова не лише про визначення межі земельних ділянок, а й підтвердження права користування за ДП «Львіввугілля» земельною ділянкою площею 8,8 га в фактично існуючих межах та про необхідність внесення в земельно-облікові документи, документацію із землеустрою та матеріали лісовпорядкування. Вирішувати дане питання слід в судовому порядку.

Не погодившись із цією відмовою ДП «Львівугілля» оскаржено дії Головного управління Держземагентства у Львівській області до суду. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 10.09.2014 року у справі №813/4302/14 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держземагентства у Львівській області заяви ДП «Львіввугілля» №2/77 від 20.01.2014 року; відмову у розгляді земельного спору, викладену у відповіді №8-13-0.5-4714/2-14 від 22.05.2014 року; зобовязано Головне управління Держземагентства у Львівській області розглянути земельний спір між ДП «Львіввугілля» та ДП «Жовківське лісове господарство» щодо встановлення меж земельних ділянок, наданих в користування.

На виконання вищевказаного рішення, комісія Головного управління Держземагентства у Львівській області щодо розгляду земельного спору між ДП «Львіввугілля» та ДП «Жовківське лісове господарство», відповідно до протоколу №2 від 24.07.2015 року, ухвалила рекомендувати наступні шляхи вирішення земельного спору:

1. Комісія вважає, що ДП «Жовківське лісове господарство» в порядку ст.142 ЗК України може добровільно відмовитися від спірної земельної ділянки площею 8,8 га на якій знаходиться породний відвал шахти «Лісова». Припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою про що повідомляє органи державної реєстрації.

2. Або, відповідно до ст.123 ЗК України, ДП «Львіввугілля» слід звернутися до розпорядника цих земель, Львівської ОДА, з метою отримання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Після отримання такого дозволу звернутись до розробника документації із землеустрою щодо виготовлення згаданої документації. При виготовленні технічної документації звернутися до ДП «Жовківське лісове господарство», як суміжного землекористувача, з питань погодження меж спірної земельної ділянки площею 8,8 га. У разі відмови в такому погодженні ДП «Львіввугілля» необхідно вирішити питання в судовому порядку.

Як зазначає позивач, з протоколу вбачається, що ДП «Жовківське лісове господарство» не надало комісії жодних документів, що стосуються спірної земельної ділянки площею 8,8 га, та зазначено, що Головне управління Держземагентства у Львівській області не уповноважене вирішувати даний земельний спір щодо підтвердження права користування, а вирішення вказаного питання є компетенцією виключно суду.

Листом №02/1185 від 30.11.2015 року ДП «Жовківське лісове господарство» повідомило ДП «Львіввугілля» про те, що враховуючи, що площа двох лісових виділів, на які пропонується надати погодження меж і вилучити зі складу держлісфонду складає 8,8 га, а також те, що на даний час, згідно матеріалів базового лісовпорядкування 2010 року, ці площі рахуються за підприємством та той факт, що дані площі, як встановлено наявними на підприємстві планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, починаючи від 1980 року рахувалися за підприємством (що підтверджується наявними планами лісонасаджень та підписом районного землевпорядника щодо узгодження меж) акт встановлення меж та узгодження меж, запропонований ДП «Львіввугілля», не може бути погоджений підприємством.

Як зазначає позивач, протягом більш як 40 років шахта №6 «Великомостівська» (ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля») користувалася земельною ділянкою площею 53,00 га в межах земельного відводу згідно Акту на право користування землею від 05.11.1970 року без жодних претензій ДП «Жовківське лісове господарство».

Крім того, у позовній заяві вказано, що ДП «Львіввугілля» постійно сплачує за дану земельну ділянку земельний податок та щорічно здає в податковий орган податкову декларацію з плати за землю, яка складається на підставі Акта на право користування землею №70 від 05.11.1970 року.

Враховуючи вищенаведене, позивач, з врахуванням уточнення позовних вимог (вх. №13899/16 від 31.03.2016р.) та уточнення до позовної заяви (вх. №19570/16 від 06.05.2016р.), звернувся до суду з позовом про:

- визнання права постійного користування Державним підприємством «Львіввугілля» земельною ділянкою площею 8,8 га, яка знаходиться на території Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області в фактично існуючих межах у відповідності до рішення Сокальської районної ради депутатів трудящих від 05.11.1970 року №428, акту постійного користування та внести відповідні зміни в земельно-облікові документи;

- зобов'язання Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» погодити межі земельної ділянки з Державним підприємством «Львіввугілля» на території Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області в існуючих межах.

Відповідач проти позову заперечив, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх. №13911/16 від 31.03.2016р.), зокрема:

- як зазначає відповідач у довідці №02/314 від 29.03.2016 року, земельні ділянки площею 4,8 га (виділ №39, квартал №26) та площею 4,0 га (виділ №22, квартал №27), за якими позивач просить визнати його право постійного користування, згідно матеріалів базового лісовпорядкування, що розроблені Львівською державною лісовпорядною експедицією у 2010 році відносяться та перебувають у постійному користуванні Соснівського лісництва ДП «Жовківський лісгосп»;

- відповідно до розпорядження КМ України №610 від 10.04.2008 року «Деякі питання розпорядження земельними ділянками» зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

В силу приписів статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Визнання прав на землю як спосіб захисту застосовується тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо наявності у особи певного субєктивного права, субєктивне право оспорюється, заперечується чи створюється неможливість реалізації позивачем свого права користування земельною ділянкою через наявність таких сумнівів чи відсутність або втрату належних правовстановлюючих документів на таку земельну ділянку. Невизначеність субєктивного права на землю призводить до неможливості його використання або перешкоджає такому використанню.

Враховуючи наведене вище, зважаючи заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву (вх. №13911/16 від 31.03.2016р.) щодо відповідного права позивача, суд прийшов до висновку про обґрунтованість обраного позивачем способу захисту своїх прав, шляхом визнання права постійного користування.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку, яке набувають, зокрема, підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності.

Статтею 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Суб'єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Відповідно до ч.2 ст.3 Земельного кодексу Української РСР (тут і надалі в редакції від 08.07.1970р.), земля є виключною власністю держави і надається тільки в користування.

Згідно п.6 ст.9 Земельного кодексу Української РСР, ОСОБА_3 депутатів трудящих, їх виконавчі комітети в межах району, зокрема, вирішують відповідно до статей 16, 54 цього Кодексу питання про надання землі в користування.

У частині 2 ст.15 Земельного кодексу Української РСР, безстроковим (постійним) визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку.

Рішенням Сокальської районної ради депутатів трудящих №428 05.11.1970 року «Про видачу актів на право користування землею шахті №6 «Великомостівська» та шахті №7 «Великомостівська»» (копія котрого міститься в матеріалах справи) вирішено затвердити встановлені межі та розміри землекористувань і погодити акти на право користування землею, зокрема, шахті №6 «Великомостівська» площею 53,00 га, за рахунок земель: колгоспу ім. Дзержинського 23,0 га, держлісфонду 30,0 га.

Частиною 1 ст.20 Земельного кодексу Української РСР передбачено, що відповідно до Основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею.

05.11.1970 року на підставі вищевказаного рішення Сокальської районної ради депутатів трудящих (№428 05.11.1970р.), видано Акт на право користування землею (копія котрого міститься в матеріалах справи), котрий засвідчує право постійного користування шахти №6 «Великомостівська» земельної ділянки площею 53,00 га.

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи №3419 від 31.10.2016 року, спірна земельна ділянка площею 8,8 га, згідно ситуаційного плану, розташована в межах земельної ділянки площею 53,0 га, котра була виділена у постійне користування шахті №6 «Великомостівська» комбінату «Укрзахідвугілля» рішенням Сокальської районної ради трудящих №428 від 05.11.1970 року та державного акту на право користування землею, виданого 05.11.1970 року виконком Сокальської районної ради депутатів трудящих.

За таких обставин, у суду достатні підстави вважати, що у позивача існує право постійного користування спірною земельною ділянкою.

Відповідно до абз.1 п.2.8 постанови Пленуму ВГСУ № 6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин», право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 ЗК України, перелік яких є вичерпним.

Як зазначено у правовому висновку Верховного Суду України у справі про визнання незаконним і скасування розпорядження, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки, до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Проте, враховуючи наявність у позивача правоустановчих документів, що підтверджують його право постійного користування спірною земельною ділянкою, складені пізніше планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, відповідно до котрих вищевказана земельна ділянка рахується за відповідачем, не можуть бути належними доказами наявності відповідного права у відповідача.

Крім того, відповідно до листа №8-13-0.5-4714/2-14 від 22.05.2014 року Головного управління Держземагентства у Львівській області, у 1970 році, при відведенні земель для користування позивачу та внесенні відповідних змін в земельно-облікові документи допущено помилки, котрі не було виявлено та враховано при виготовленні «Проекту формування території і встановлення меж Сілецької сільської ради» та матеріалів лісовпорядкування ДП «Жовківське лісове господарство».

Враховуючи все вищенаведене, позовні вимоги в частині визнання права постійного користування Державним підприємством «Львіввугілля» земельною ділянкою площею 8,8 га, яка знаходиться на території Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області в фактично існуючих межах у відповідності до рішення Сокальської районної ради депутатів трудящих від 05.11.1970 року №428, акту постійного користування є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Згідно п.4 ч.1 ст.80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

Враховуючи прийняту судом заяву (вх. №5701/16 від 30.11.2016р.) позивача, провадження у справі в частині позовних вимог про внесення відповідних змін в земельно-облікові документи та погодження меж земельної ділянки підлягає припиненню.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір та сума, котра сплачена за проведення судової експертизи, покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати право постійного користування Державним підприємством «Львіввугілля» земельною ділянкою площею 8,8 га, яка знаходиться на території Сілецької сільської ради Сокальського району Львівської області, в фактично існуючих межах у відповідності до рішення Сокальської районної ради депутатів трудящих від 05.11.1970 року №428, акту постійного користування.

3. Провадження у справі в частині позовних вимог про внесення відповідних змін в земельно-облікові документи та погодження меж земельної ділянки припинити.

4. Стягнути Державного підприємства «Жовківське лісове господарство» (80300, Львівська обл., м. Жовква, вул. Лісна, буд. 3; ідентифікаційний код 00992438) на користь Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу шахта «Лісова» (80000, Львівська обл., Сокальський р-н, м. Сокаль, вул. Б.Хмельницького, буд. 26; ідентифікаційний код 32323256) 1378,00 грн. судового збору, 3310,00 грн. суми, сплаченої за проведення судової експертизи.

Наказ видати у відповідності до ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 05.12.2016 року.

Головуюча суддя Король М.Р.

Суддя Галамай О.З.

Суддя Яворський Б.І.