КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Справа№ 925/589/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі Петрик М.О.

за участю представників:

від позивача: Кучеренко С.П. - представник за довіреністю від 01.06.2016 року;

від відповідача: не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2016 року

у справі № 925/589/16 (суддя Грачов В.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз"

до Госпрозрахункового підприємства "Чигиринські теплові мережі"

про стягнення 654 592,39 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 21.07.2016р. у справі № 925/589/16 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Госпрозрахункового підприємства "Чигиринські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" - 599 913,04 грн., 54 679,35 грн. 3% річних та 9 818,90 грн. судового збору.

Розстрочено виконання рішення на 24 місяці, встановивши наступний порядок сплати грошових коштів:

- до 01.09.2016 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.10.2016 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.11.2016 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.12.2016 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.01.2017 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.02.2017 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.03.2017 р. - 27 274,69 грн.;

- до 01.04.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.05.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.06.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.07.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.08.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.09.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.10.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.11.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.12.2017 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.01.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.02.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.03.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.04.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.05.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.06.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.07.2018 р. - 27 274,68 грн.;

- до 01.08.2018 р. - 27 274,68 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2016 р. у справі № 925/589/16 в частині розстрочення виконання рішення на 24 місяці та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні клопотання про розстрочку виконання рішення.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було взято до уваги лише фінансовий стан боржника та не враховано фінансовий стан позивача, який за результатами господарської діяльності за 2015 рік має збитки у розмірі 264 929 000, 00 грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.09.2016 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" та призначено розгляд справи № 925/589/16 на 03.10.2016 року.

Розпорядженням №09-52/5296/16 від 03.10.2016 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи, в зв'язку із звільненням у відставку головуючого судді ОСОБА_4

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу справи, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 925/589/16 колегію суддів у складі головуючого судді: Дідиченко М.А., суддів: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.10.2016 року, справу № 925/589/16 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: Дідиченко М.А. (головуюча), суддів: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А. та призначено до розгляду на 09.11.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 09.11.2016 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 09.11.2016 року заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 09.11.2016 року оголошено перерву до 29.11.2016 року.

Представник позивача у судовому засіданні 29.11.2016 року підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 29.11.2016 року не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 02.01.2013 року між сторонами було укладено договір № 08/10943/БО-13 на постачання природного газу за регульованим тарифом, за умовами якого постачальник (позивач) постачає природний газ споживачу (відповідачу) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб суб'єктів, що виробляють теплову енергію, у тому числі блочних (модульних) котелень, устаткованих на дахові та при будинкових та прибудованих (в обсягах природного газу, що використовується для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами, організаціями та іншими споживачами, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.1.1. договору).

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.10.2013 року у справі № 925/1558/13, яке набрало законної сили, встановлено, що на виконання умов договору, згідно підписаних сторонами актів приймання-передачі природного газу, позивач передав відповідачу природний газ у січні 2013 року - 301897 куб.м. на суму 344654 грн. 75 коп.; у лютому 2013 року - 224801 куб.м. на суму 388246 грн. 32 коп.; у березні 2013 року - 250178 куб.м. на суму 339810 грн. 74 коп.; у квітні 2013 року - 80438 куб.м. на суму 212238 грн. 60 коп., проте, відповідач вчасно та в повному обсязі за поставлений природній газ не розрахувався у зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість в розмірі 771650 грн. 41 коп.

Зазначеним рішенням позов Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" задоволено повністю та стягнуто з Госпрозрахункового підприємства "Чигиринські теплові мережі" 771650 грн. 41 коп. основного боргу, 66563 грн. 60 коп. пені, 13893 грн. 84 коп. 3 % річних, 17042 грн. 16 коп. судових витрат.

На примусове виконання зазначеного рішення господарського суду був виданий наказ № 925/1558/13 від 18.11.2013 року.

Відповідач заборгованість за договором № 08/10943/БО-13 від 02.01.2013 року за поставку природного газу в період січень-квітень 2013 року оплатив частково в розмірі 914 950 грн. 59 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунку позивача та платіжними дорученнями.

На день звернення позивача до господарського суду з даним позовом заборгованість відповідача за договором № 08/10943/БО-13 від 02.01.2013 року становить 369 999 грн. 82 коп., що відповідачем не заперечено та не спростовано.

За прострочення оплати поставленого з січня по квітень 2013 року за договором № 08/10943/БО-13 від 02.01.2013 року природного газуП акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" нарахувало Госпрозрахунковому підприємству "Чигиринські теплові мережі" до сплати, передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, 599 913 грн. 04 коп. інфляційних втрат за відповідні періоди прострочення з оплати поставленого газу з січня по квітень 2013 року, та 54 679 грн. 35 коп. 3% річних за період прострочення з 14.09.2013 по 15.12.2015 в оплаті газу, поставленого у лютому 2013 року, з 14.09.2013 по 30.05.2016 в оплаті газу, поставленого у березні 2013 року, з 14.09.2013 по 30.05.2016 в оплаті газу, поставленого у квітні 2013 року, у зв'язку із чим позивач звернувся із даним позовом до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 ст. 193 Господарського кодексу України ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання встановлено рішенням Господарського суду Черкаської області від 29.10.2013 року у справі № 925/1558/13.

Згідно ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до статті 202 ГК України, господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків.

Господарським судам необхідно мати на увазі, що за приписом частини п'ятої статті 11 ЦК України грошове зобов'язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов'язання згідно з рішенням господарського суду є грошовим (наприклад, у зв'язку з прийняттям судового рішення про стягнення суми попередньої оплати в зв'язку з недопоставкою продукції), відповідальність за невиконання такого зобов'язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого кодексу (п. 5.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Так, перевіривши розрахунок 3% річних та збитків від інфляції, колегія суддів приходить до висновку, що вони є арифметично вірними, а тому суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Підставою для відстрочки/розстрочки, виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому суд бере до уваги, що господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору (п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Відповідач подане клопотання вмотивував тим, що на його підприємстві виникло скрутне фінансове становище, а тому якщо буде накладено арешт на його рахунки та майно, то буде заблоковано його господарську діяльність, яке в подальшому може призвести до банкрутства підприємства, і, як наслідок, невиконання зобов'язань перед позивачем.

При цьому, як вбачається з поданої звітності за формою № 1С - теплопостачання, перед відповідачем існує дебіторська заборгованість.

Крім того відповідач зазначає, що він не ухиляється від відповідальності, а навпаки, вживає заходів для стягнення дебіторської заборгованості, що дозволить сплатити заборгованість позивачу.

Беручи до уваги зазначене, суд першої інстанції задовольнив клопотання відповідача та розстрочив виконання рішення суду на 24 місяці.

Водночас, колегія суддів зазначає, що п. 1 ст. 6 §1 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ до правосуддя, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об'єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Отже, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати не тільки доводи боржника, а і заперечення кредитора, зокрема, щодо і його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Вказаної позиції також дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 30.06.2016 року № 908/4247/14, від 25.05.2016 року № 904/8884/15, від 27.10.2015 року № 910/13383/14.

Колегія суддів зазначає, що задовольняючи клопотання про розстрочення виконання рішення суду, судом першої інстанції було взято до уваги лише фінансовий стан боржника та не враховано фінансовий стан іншої сторонни - позивача.

Так, колегією суддів встановлено, що згідно із консолідованого звіту про фінансові результати за 2015 рік ПАТ «Черкасигаз» вбачається, що за результатами господарської діяльності за 2015 рік позивач має збитки у розмірі 264 929 000, 00 грн.

Отже, судом першої інстанції не було враховано, що довготривале не виконання рішення суду протягом 2016-2018 років сприятиме більшому погіршенню фінансового становища позивача, яке ставить під загрозу забезпечення останнім надійного постачання природного газу на території Черкаської області.

Таким чином, враховуючи майновий інтерес та фінансвоий стан обох сторін, колегія суддів приходить до висновку про часктове задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення суду та розстрочує рішення на 6 місяців з дати винесення даної постанови зі сплатою заборгованості рівними частинами.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Виробничого сільськогосподарського кооперативу «Міжгір'я» підлягає частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду Черкаської області від 13.10.2015 року підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" на рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2016 року задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2016 року у справі № 925/589/16 змінити.

3. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2016 року по справі № 925/589/16 на 6 місяців з наступним графіком оплати:

- 29.11.2016 року - 114 765, 39 грн.;

- 29.12.2016 року - 114 765, 40 грн.;

- 29.01.2017 року - 114 765, 40 грн.;

- 28.02.2017 року - 114 765, 40 грн.;

- 29.03.2017 року - 114 765, 40 грн.;

- 29.04.2017 року - 114 765, 40 грн.

4. В іншій частині рішення Господарського суду Черкаської області від 21.07.2016 року у справі № 925/589/16 залишити без змін.

5. Стягнути з Госпрозрахункового підприємства "Чигиринські теплові мережі" (20902, Черкаська область, м. Чигирин, вул. Енергетиків, буд. 11/1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "По газопостачанню та газифікації "Черкасигаз" (18000, м. Черкаси, вул. Громова, 142, ) 8 100, 59 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду Черкаської області видати відповідний наказ.

7. Матеріали справи № 925/589/16 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко