ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2016 р. Справа № 925/1168/16

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Буднік А.М., за участю представників сторін:

від прокуратури: ОСОБА_1

від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Канівського відділу Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Канівської міської ради Черкаської області до Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" про внесення змін до договору оренди землі від 11.02.2010

ВСТАНОВИВ:

Канівським відділом Золотоніської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Канівської міської ради Черкаської області заявлено позов про внесення змін до договору оренди землі № 10/2010 від 11.02.2010, укладеного між Канівською міською радою та відкритим акціонерним товариством "Укрнафта", який зареєстрований у міськрайонному відділі ЧРФ ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 13.04.2010 за № 42, а саме:

- пункт 4 договору позивач просить викласти в наступній редакції:

"Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 839 965,49 грн.";

- пункт 8 договору викласти в наступній редакції:

"Орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 8% від нормативно-грошової оцінки".

В судовому засіданні представник позивача та прокурор позовні вимоги підтримали повністю та просять суд їх задовольнити.

Відповідач проти позовних вимог заперечив з мотивів, що рішення Канівської міської ради, та на підставі яких сторона позивача просить внести зміни до договору, не були оприлюдненими у встановленому чинним законодавством порядку, а отже є не чинними. Крім того, п. 8 у запропонованій прокурором редакції суперечить вимогам ст. 15 ЗУ "Про оренду землі" щодо встановлення орендної плати за землю та її складових, про що суду було надано відзив на позов та додаткові пояснення.

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Заслухавши доводи та пояснення прокурора і представників сторін, дослідивши наявні в справі документи, суд у позові відмовляє повністю, виходячи з наступного:

30 липня 2009 року Канівською міською радою було прийнято рішення № 15-18 (а.с. 18) про поновлення договору оренди землі відкритому акціонерному товариству "Укрнафта", яким вирішено:

- поновити відкритому акціонерному товариству "Укрнафта" договір оренди на земельну ділянку площею 3201 кв.м автозаправочну станцію по вул. Енергетиків, 12 для комерційного використання терміном до 01.08.2014;

- зобов'язати відкрите акціонерне товариство "Укрнафта" виконувати обов'язки землекористувача відповідно до вимог ст. 96 Земельного кодексу України;

- зобов'язати в п"ятнадцятиденний термін укласти договір оренди земельної ділянки.

11 лютого 2010 року між Канівською міською радою, в особі міського голови ОСОБА_4, що діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Орендодавець - позивач по справі) та відкритим акціонерним товариством "Укрнафта", в особі начальника Черкаського відділу реалізації нафтопродуктів відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" ОСОБА_5, що діє на підставі довіреності (далі - Орендар, відповідач по справі) було укладено договір оренди землі № 10/2010 (а.с. 14-16, далі - Договір), у відповідності до якого Орендодавець на підставі рішення Канівської міської ради № 15-18 від 30.07.2009 надав, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку для комерційного призначення, яка знаходиться в м. Каневі по вул. Енергетиків, 12.

Договір оренди землі № 10/2010 від 11.02.2010 зареєстрований у міськрайонному відділі ЧРФ ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 13.04.2010 за № 42.

Термін дії договору встановлено до 01.08.2014. Після закінчення строку договору Орендар. який належно виконував обов'язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновлення договору на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку договору повідомити письмово Орендодавця про намір поновлення договору на новий строк (п. 7 Договору).

Відповідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3 201,21 кв.м, у тому числі 52,57 кв.м - під одноповерховою забудовою, 6,68 кв.м - під спорудами, 3,2 кв.м - під тимчасовою забудовою, 285,0 кв.м - під навісом. 39,98 кв.м - під підземними резервуарами, 2813,78 кв.м - під проїздами, проходами, площадками.

Відповідно до п. 3 Договору на земельній ділянці знаходяться об'єкти: одноповерхова забудова, споруди, тимчасова забудова, навіс, підземні резервуари (автозаправочна станція), а також інші об'єкти інфраструктур під'їзд зі сторони вул. Енергетиків, 12.

Відповідно до п. 4 Договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 469841,59 грн.

Відповідно до п. 8 Договору орендна плата (Опл) вноситься Орендарем у грошовій формі. Розмір орендної плати встановлюється на один місяць, починаючи з 01.08.2009 згідно розрахунку:

Опл = НГО*Кі*Ст:100:12, де

НГО - нормативна грошова оцінка 469841,59 грн. станом на 02.03.2005;

Кі - добуток коефіцієнтів індексації (1,035*1,028*1,152*1,059);

Ст - орендна ставка (5%);

12- кількість місяців

Опл = 469841,59*1,298*5:100:12 = 2541,06 грн.

Відповідно до п. 9 Договору орендна плата вноситься щомісячно, не пізніше 30 числа наступного місяця за звітним на п/р 0006, ідентифікаційний код 22809050, одержувач платежу місцевий бюджет м. Канева, код установи банку 854018, найменування установи банку ГУДКУ в Черкаській області, код виду платежу 13050200.

Відповідно до п. 11 Договору розмір орендної плати переглядається щороку, у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, ставок, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом.

Доказів визнання недійсним договору оренди землі № 10/2010 від 11.02.2010 чи його розірвання станом на час вирішення спору, сторонами суду не подано.

13.04.2010 між Орендодавцем та Орендарем підписаний акт приймання-передачі земельної ділянки (а.с. 19), за яким Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове, платне володіння і користування земельну ділянку площею 3201 кв.м, яка знаходиться в м. Каневі по вул. Енергетиків, 12.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 13.05.2015 по справі № 925/316/15, яке набрало законної сили 29.05.2015, визнане незаконним та скасовано рішення Канівської міської ради "Про відмову в поновленні договору оренди землі ПАТ "Укрнафта" № 18-21 від 30.10.2014 року. Рішенням господарського суду Черкаської області від 19.04.2016 по справі № 925/170/16, яке набрало законної сили 24.05.2016, визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі № 10/2010 від 11.02.2010 року, зареєстрованого у міськрайонному відділі ЧРФ ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель зроблено запис від 13.04.2010 року за № 42, між орендодавцем Канівською міською радою () та орендарем Публічним акціонерним товариством "Укрнафта" (), в якій, зокрема, сторони домовилися продовжити термін оренди земельної ділянки на 4 роки з 01 серпня 2014 року до 01 серпня 2018 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є: обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду та ін.

Згідно з ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди, крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 288.5 Податкового кодексу України річна орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у державній або комунальній власності, не може бути меншою 3 відсотків від її нормативної грошової оцінки.

За доводами позивача, 02.06.2011 з метою забезпечення ефективного використання земельного фонду міста Канева та надходження коштів до міського бюджету за користування земельними ділянками для реалізації програм соціально- економічного розвитку міста Канева Канівською міською радою було прийнято рішення № 4-60 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Канева" (а.с. 21), згідно з яким вирішили прийняти за базову вартість одного квадратного метра земельної ділянки земель міста Канева в розмірі 68,24 грн., встановити з 02.06.2011 ставки земельного податку в місті Каневі відповідно до нормативної грошової оцінки земель міста Канева та Податкового кодексу України та міськрайонному управлінню Держкомзему в місті Каневі та Канівському районі Черкаської області до 01.07.2011 внести зміни до договорів оренди на земельні ділянки по перерахунку орендної плати по діючим ставкам від затвердженої нормативної грошової оцінки даним рішенням станом на 02.06.2011.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації грошової оцінки земель.

Законом України "Про оцінку земель" передбачено періодичне здійснення нормативно-грошової оцінки земель (кожні 5-7 років).

Згідно витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки від 14.07.2011 № 04-16/551, нормативно-грошова оцінка земельної ділянки площею 3201,21 кв.м, що знаходиться у користуванні відкритого акціонерного товариства "Укрнафта" за договором між сторонами, становить 839 965,49 грн. (а.с. 26).

Також, 19.12.2013 з метою раціонального використання земель міста Канева та збільшення надходжень до міського бюджету Канівською міською радою було прийнято рішення № 14-53 "Про орендну плату за земельні ділянки в м. Каневі" (а.с. 22), згідно з яким вирішили затвердити та ввести в дію з 01.01.2014 ставки орендної плати за земельні ділянки комунальної власності в м. Каневі в залежності від нормативної грошової оцінки та видів економічної діяльності згідно з додатком (а.с. 22).

Позивач просить внести зміни до договору оренди землі між сторонами на підставі вказаних рішень Канівської міської ради.

Частиною 2 ст. 18 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться: розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення не рідше ніж один раз на 5 - 7 років; розташованих за межами населених пунктів земельних ділянок сільськогосподарського призначення не рідше ніж один раз на 5-7 років, а несільськогосподарського призначення не рідше ніж один раз на 7 10 років. Приписами ст. 23 вказаного Закону встановлено, що технічна документація з грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Частиною 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Відповідно до ч. 1 ст. 79 цього ж Закону, акти ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обовязковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, обєднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно проживають на відповідній території.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оскільки умови договору про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки та річної орендної плати за користування земельною ділянкою є істотними, то позивач має право наполягати на внесенні змін до цих умов договору в зв'язку із внесенням змін до чинного законодавства з приводу обрахунку розміру орендної плати за землю та в зв'язку із зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно з постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ, що виникають із земельних відносин" розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи те, що згідно ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає регуляторні акти у формі рішень, то відповідно Канівська міська рада при прийнятті як рішення "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Канева" № 4-60 від 02.06.2011 так і рішення "Про орендну плату за земельні ділянки в м. Каневі" № 14-53 від 19.12.2013 мала керуватись положеннями коментованого Закону.

В свою чергу, згідно з п. 5 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Статтею 57 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними.

Аналогічна правова позиція знайшла своє відображення в постанові Вищого господарського суду України від 21.01.2013 справа №7/045-12 (справа про внесення змін до договору оренди землі); у постанові Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2014 року справа №910/23502/13 (справа про внесення змін до договору оренди землі).

Відповідно до приписів ч. 5 ст. 12 Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторні акти, прийняті органами та посадовими особами місцевого самоврядування, офіційно оприлюднюються в друкованих засобах масової інформації відповідних рад, а у разі їх відсутності - у місцевих друкованих засобах масової інформації, визначених цими органами та посадовими особами, не пізніше як у десятиденний строк після їх прийняття та підписання.

Аналогічне положення закріплено в Законі України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації". Зокрема, ст. 22 коментованого закону передбачено, що рішення органів місцевого самоврядування, інші нормативно-правові акти публікуються в офіційних виданнях (відомостях, бюлетенях, збірниках, інформаційних листках, тощо) та друкованих засобах масової інформації відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Вищого адміністративного суду України від 01 квітня 2014 року у справі №К/800/35543/13, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 07 серпня 2014 року у справі №К/800/30039/14, постанові Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2008 року у справі №К-38514/06. Згідно письмового роз'яснення Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва від 28.10.2014 року вих. №8554/0/20-14 (а.с. 52), що було надане ПАТ "Укрнафта" на письмове звернення щодо чинності регуляторного акта, прийнятого селищною (міською) радою, але офіційно не оприлюдненого в засобах масової інформації, вбачається, що регуляторний акт, прийнятий селищною (міською) радою, але текст якого офіційно не оприлюднений в засобах масової інформації, є нечинним незалежно від наявності або відсутності в ньому ознак документа нормативно-правового характеру, а також від оприлюднення цього документа на стадії проекту.

Листом Державної служби України з питань регуляторної політики та розвитку підприємництва "Про надання роз'яснень положень законодавства про державну регуляторну політику" № 3781 від 27.09.2012 надано роз'яснення щодо застосування деяких положень Закону, зокрема й щодо питань офіційного оприлюднення регуляторних актів. Так, у коментованому листі зазначено, що офіційне оприлюднення регуляторних актів, прийнятих органами та посадовими особами місцевого самоврядування, здійснюється виключно у спосіб, передбачений статтею 12 Закону, шляхом їх публікації в друкованих засобах масової інформації. Відповідальність за додержання порядку офіційного оприлюднення покладається на орган, що видав регуляторний акт, оскільки відповідно до статті 57 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. При цьому розміщення нормативного акту в мережі Інтернет чи на дошці оголошень без публікації у засобах масової інформації, за змістом листа не є належним способом оприлюднення нормативного акту.

Тобто, на законодавчому рівні закріплена чітка процедура розроблення та затвердження органом місцевого самоврядування власних регуляторних актів, зокрема й обов'язок оприлюднювати відповідні регуляторні акти для можливості набрання ними чинності та подальшого застосування виключно в порядку та у спосіб, визначений законодавством.

В п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 "Про застосування конституції України при здійснені правосуддя" звернуто увагу судів на те, що згідно з ч. 2 cт. 57 Конституції є нечинними, а отже, не можуть застосовуватись ті закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов'язки громадян, які не доведені до відома населення у встановленому законом порядку. Це означає, що судове рішення не може ґрунтуватись на не оприлюднених нормативно-правових актах такого змісту.

Прокурор та позивач не надали доказів опублікування у ЗМІ рішення Канівської міської ради №4-60 від 02.06.2011 року "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Канева" та рішення №14-53 від 19.12.2013 року "Про орендну плату за земельні ділянки в м. Каневі", що виключає набрання ними чинності та застосування у спірних відносинах між сторонами.

У випадку із рішенням Канівської міської ради "Про орендну плату за земельні ділянки в м. Каневі" №14-53 від 19.12.2013 року, то міською радою здійснено публікацію виключно оголошення про опублікування проекту рішення про внесення змін до рішення №14-53, а не повідомлення про оприлюднення рішення №14-53, що в свою чергу не може вважатись дотриманням регуляторної процедури під час прийняття коментованих рішень.

Представники всіх учасників судового процесу погоджуються, що оприлюдненням рішення місцевого органу влади може вважатися лише публікація його повного тексту, а не саме лише повідомлення у засобах масової інформації про прийняття певного рішення, навіть якщо при цьому в оголошенні вказано Інтернет-ресурс для ознайомленні із повним текстом рішення.

Також суд вважає, що направлення відповідачу будь-яких персональних повідомлень про прийняті рішення Канівською міською радою, які стосуються необмеженого кола осіб, не є оприлюдненням таких рішень у встановленому законом порядку, оскільки це не замінює собою публікацію у ЗМІ.

Суд вважає, що він ніяким чином не може стверджувати, що вказані рішення Канівської міськради не могли бути не оприлюдненими і на цьому базувати своє рішення на користь позивача у справі.

Враховуючи відсутність у справі належних і допустимих доказів про оприлюднення у засобах масової інформації (що є доказом набрання ними чинності) рішення № 4-60 та рішення № 14-53 Канівської міської ради, станом на час вирішення спору та в розумінні вимог ст. 57 Конституції України, ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 22 Закону України "Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації, ст. 12 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності", існують всі підстави стверджувати про неможливість застосування таких рішень до правовідносин сторін для внесення змін договору оренди землі.

Також суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що запропонована зміна п. 8 договору оренди землі № 10/2010 від 11.02.2010 року між сторонами формально не відповідає положенням ст. 15 ЗУ "Про оренду землі".

Так, п. 8 договору в даний час містить умови про те, що орендна плата вноситься у грошовій формі та наведено детальну формулу розрахунку орендної плати із вказівкою всіх складових.

Така умова договору відповідає вимогам ст. 15 ЗУ "Про оренду землі", яка визначає, що істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Натомість у запропонованій редакції змін до п. 8 прокурор змінює редакцію цього пункту та вказує, що він повинен містити лише умову про те, що "орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 8% від її нормативно-грошової оцінки" навіть без вказівки про застосування коефіцієнтів індексації та поділу на 12 місяців.

За таких обставин суд приходить до висновку, що правомірність підстав позовних вимог не доведена, а тому за обставинами, викладеними у позові в задоволенні позову слід відмовити повністю.

При відмові у позові судові витрати покладаються на прокурора.

Керуючись ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 25 листопада 2016 року

Суддя Н.М. Спаських