ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Справа № 911/3230/16

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ

до Комунального підприємства Фастівтепломережа, Київська обл., м. Фастів

про стягнення 2506291,72 грн.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_1 (дов. № 14-75 від 21.04.2016 р.);

від відповідача: ОСОБА_2 (дов. № 24 від 01.06.2016 р.);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до комунального підприємства Фастівтепломережа (далі відповідач) про стягнення 2506291,72 грн., з яких 101519,04 грн. 3 % річних, 1557054,30 грн. пені та 847718,38 грн. інфляційних втрат.

Сума позову відповідно до ст. 55 ГПК України визначена судом, оскільки позивачем в позовній заяві зазначена неправильна сума позову.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 2291/15-БО-17 від 22.12.2014 р. купівлі-продажу природного газу, у звязку з чим позивачем на підставі п. 7.2. договору нараховано відповідачу 1557054,30 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України нараховано 101519,04 грн. 3 % річних та 847718,38 грн. інфляційних втрат.

27.10.2016 р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких відповідач, посилаючись на п. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, просить суд зменшити розмір пені, нарахованої позивачем за договором № 2291/15-БО-17 від 22.12.2014 р. до 10% від заявленої суми, а саме до 155705,43 грн., у звязку з тяжким фінансовим станом підприємства відповідача. Також, заявник посилається на те, що він є комунальним підприємством, основним напрямком діяльності якого є надання послуг з виробництва та подачі теплоенергії до споживачів, якими в основному є заклади та установи бюджетної сфери, а саме школи, дитячі садочки та лікарні.

07.11.2016 р. до господарського суду Київської області від позивача надійшли заперечення б/н від 04.11.2016 р., в яких позивач, посилаючись на ст. 617 ЦК України, зазначає, що посилання відповідача на прострочення його контрагентів, відсутність коштів та інші обставини не можуть бути підставою для звільнення його від відповідальності, а також для зменшення розміру пені.

У судовому засіданні 27.10.2016 р. судом оголошено перерву до 08.11.2016р.

Представник позивача у судових засіданнях 27.10.2016 р. та 08.11.2016 р. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судових засіданнях 27.10.2016 р. та 08.11.2016 р. частково заперечував проти задоволення позовних вимог та просив зменшити розмір пені з підстав, викладених у запереченнях.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

22.12.2014 р. між публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (продавець) та комунальним підприємством Фастівтепломережа (покупець) було укладено договір № 2291/15-БО-17 купівлі-продажу природного газу (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (далі споживачами покупця).

Згідно з п. 2.1. договору продавець передає покупцеві з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. газ обсягом до 1734,0 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.): І кв. 970,0 (січень 400,0, лютий 320,0, березень 250,0); ІІ кв. 40,0 (квітень 40,0, травень 0, червень 0); ІІІ кв. 0 (липень 0, серпень 0, вересень 0); ІV кв. 724,0 (жовтень 94,0, листопад 250,0, грудень 380,0).

Обсяги газу, що планується передати за цим договором (далі планований обсяг), можуть змінюватись сторонами протягом місяця продажу в установленому порядку. Допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі ± 5% (плюс/мінус пять відсотків) від узгодженого сторонами згідно з п. 2.1. цього договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу (підпункти 2.1.1., 2.1.2. пункту 2.1. договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність повязану з правом власності на газ.

Відповідно до п. 3.4. договору акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються уповноваженим державною владою України органом.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що всього до сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ 7661,64 грн.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В п. 11 договору сторони погодили, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015 р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Додатковими угодами № 1 від 10.02.2015 р., № 2 від 10.03.2015 р., № 3 від 15.04.2015 р., № 4 від 15.05.2015 р., № 5 від 05.06.2015 р., № 6 від 20.07.2015 р., № 8 від 15.10.2015 р. та № 9 від 22.10.2015 р. до договору № 2291/15-БО-17 від 22.12.2014 р., які містяться в матеріалах справи, сторони змінювали ціну за 1000 куб.м. природного газу.

На виконання умов договору у січні-квітні та жовтні-грудні 2015 р. позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 9853909,50 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 р. на суму 1803825,88 грн., 28.02.2015 р. на суму 1503319,29 грн., 31.03.2015 р. на суму 1400531,89 грн., 30.04.2015 р. на суму 352674,41 грн., 31.10.2015 р. на суму 1201149,56 грн., 30.11.2015 р. на суму 1765389,65 грн. та від 31.12.2015 р. на суму 1827018,82 грн., підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими їх печатками.

Відповідач за отриманий природний газ розрахувався у повному обсязі, проте за вказаними актами приймання-передачі природного газу оплати здійснював несвоєчасно, що підтверджується довідкою позивача про операції по підприємству «Фастівтепломережа КП» за період з 01.12.2014 р. по 30.06.2016 р. та не заперечувалось відповідачем.

Остаточний розрахунок за природний газ, отриманий на підставі договору № 2291/15-БО-17 від 22.12.2014 р., було здійснено відповідачем 16.02.2016 р.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У звязку з несвоєчасною оплатою відповідачем природного газу, позивач на підставі п. 7.2. договору просить стягнути з відповідача 1557054,30 грн. пені, нарахованої на прострочену заборгованість відповідача за січень-квітень та жовтень-грудень 2015 р. за загальний період з 15.02.2015 р. по 15.02.2016 р.

Згідно з ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2. договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1. умов цього договору він зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Наданий позивачем розрахунок пені є арифметично вірним.

Як вже зазначалось, відповідач в запереченнях № 10-07/12 від 26.10.2016 р. на позовну заяву, посилаючись на п. 1 ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України, просить суд зменшити розмір пені, нарахованої позивачем за договором № 2291/15-БО-17 від 22.12.2014 р. до 10% від заявленої суми, а саме до 155705,43 грн., у звязку з тяжким фінансовим станом підприємства відповідача.

В запереченнях № 10-07/12 від 26.10.2016 р. відповідач також зазначає, що заборгованість з оплати вартості поставленого приданого газу виникла у звязку з несвоєчасною оплатою споживачами, а саме бюджетними установами та організаціями м. Фастова, яким відповідач постачає теплову енергію, а стягнення штрафних санкцій у повному обсязі може негативно вплинути на виробничу діяльність відповідача по забезпеченню тепловою енергією бюджетних організацій, а основними споживачами теплової енергії ІІ групи є школи, садочки та лікарні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, враховуючи вищевикладене, господарський суд має право відповідно до ст. 83 ГПК України зменшити пеню, при цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача за договором № 2291/15-БО-17 від 22.12.2014 р. була сплачена повністю ще 16.02.2016 р. При цьому, судом взято до уваги те, що остаточний розрахунок за договором відповідач мав здійснити 15.01.2016 р., і станом на вказану дату у відповідача існувала заборгованість лише у сумі 58743,79 грн., яка є незначною по відношенню до ціни договору, і була сплачена вже 16.02.2016 р.

Як вбачається зі звіту Комунального підприємства «Фастівтепломережа» про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2015 рік, збитки підприємства становлять 4475,9 тис. грн.

В той же час як вбачається зі звіту про фінансову діяльність позивача за 2015 рік, проміжного балансу на 30.06.2016 р. та проміжного звіту про фінансові результати за шість місяців 2016 р., позивач має показник прибутковості.

Посилання позивача на те, що обсяг залучених позивачем кредитних ресурсів станом на 01.06.2016 р. становить майже 60 млрд. грн., з яких до кінця 2016 року підлягають погашенню майже 19 млрд. грн., а тому у суду не має підстав для зменшення пені, суд вважає хибним, оскільки пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов'язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки, в тому числі погашення отриманих кредитів, позивач не може.

Також, окрім неустойки, позивач нараховує 3% річних та інфляційні втрати, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених відповідачем коштів, а тому і при зменшенні розміру пені, за переконанням суду, позивач не понесе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Крім того, комунальне підприємство «Фастівтепломережа» є єдиним спеціалізованим по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Фастові, основним напрямком діяльності якого є надання послуг з виробництва та подачі теплоенергії до споживачів, якими в основному є заклади та у станови бюджетної форми власності, а саме школи, дитячі садочки та лікарні.

Отже, враховуючи те, що відповідачем ще 16.02.2016 р. у повному обсязі оплачена заборгованість за договором, незначне прострочення виконання зобовязань, збитковість комунального підприємства відповідача, великий розмір пені у сумі 1557054,30 грн., заявлений до стягнення, та невідповідність цього розміру пені наслідкам порушення зобовязання, суд дійшов висновку про зменшення розміру нарахованої пені на 25 %.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постановах від 25.10.2016 р. у справі № 904/1089/16, від 25.10.2016 р. у справі № 909/176/16, від 04.11.2015 р. у справі № 904/2808/15, від 08.10.2015 р. у справі № 914/1013/15.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 1557054,30 грн. пені, нарахованої на прострочену заборгованість відповідача за січень-квітень та жовтень-грудень 2015 р. за загальний період з 15.02.2015 р. по 15.02.2016 р., підлягає частковому задоволенню у сумі 1167790,73 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 101519,04 грн. 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість відповідача за січень-квітень та жовтень-грудень 2015 р. за загальний період з 15.02.2015 р. по 15.02.2016 р.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість відповідача за січень-квітень та жовтень-грудень 2015 р. за загальний період з 15.02.2015 р. по 15.02.2016 р., становить 101519,45 грн., проте стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 101519,04 грн. 3% річних, в межах заявлених позовних вимог.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 847718,38 грн. інфляційних втрат, нарахованих на прострочену заборгованість відповідача за січень-квітень та жовтень 2015 р. за загальний період з березня 2015 р. по грудень 2015 р.

Відповідно до вірного розрахунку, здійсненого судом, сума інфляційних втрат, нарахованих на прострочену заборгованість відповідача за січень-квітень та жовтень 2015 р. за загальний період з березня 2015 р. по грудень 2015 р., становить 842539,24 грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 847718,38 грн. інфляційних втрат, нарахованих на прострочену заборгованість відповідача за січень-квітень та жовтень 2015 р. за загальний період з березня 2015 р. по грудень 2015 р., підлягає частковому задоволенню у сумі 842539,24 грн.

Оскільки розмір пені зменшено судом на підставі п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, та спір в цій частині позову виник з вини відповідача, то судовий збір за позовну вимогу про стягнення пені відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України покладається судом на відповідача, а в іншій частині позову судовий збір відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладається судом на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства Фастівтепломережа (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Семена Палія, буд. 9, код 05387624) на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Богдана Хмельницького, 6, код 20077,73 грн. (один мільйон сто шістдесят сім тисяч сімсот девяносто грн. 73 коп.) пені, 101519,04 грн. (сто одну тисячу пятсот девятнадцять грн. 04 коп.) 3% річних, 842539,24 грн. (вісімсот сорок дві тисячі пятсот тридцять девять грн. 24 коп.) інфляційних втрат та 37516,69 грн. (тридцять сім тисяч пятсот шістнадцять грн. 69 коп.) судового збору.

2. В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення підписано 29.11.2016 р.

Суддя О.О. Рябцева