РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016Справа №910/16130/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

до Житлово-будівельного кооперативу "Виноградарь-1"

про стягнення 266 323,23 грн.

Суддя: Домнічева І.О.

Представники сторін:

від позивача: Палій Ю.В. - за довіреністю;

від відповідача: Бірюкова В.Ф. - за дов.;

Кудріна О.В. - за дов;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київенерго" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Виноградарь-1" про стягнення 267 823,23 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 102-0050 від 26.03.1999 р. на постачання електричної енергії у гарячій воді, в частині своєчасної плати за надані послуги.

Ухвалою від 05.09.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 27.09.2016 р.

21.09.2016 р. від відповідача через відділ діловодства суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

27.09.2016 р. від позивача через відділ діловодства суду надійшли документи на виконання ухвали суду.

Судове засідання 27.09.2016 р. не відбулося.

Наступне судове засідання призначене на 11.10.16р.

11.10.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача 149 532,99 грн., 9 705,01 грн. 3% річних, 107 085,23 грн. інфляційних.

Відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України дана заява підлягає розгляду по суті.

10.11.16р. через відділ діловодства суду позивачем подано додаткові пояснення по справі.

Ухвалою від 11.10.16р. розгляд справи відкладено на 08.11.16р.

08.11.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечує.

В судовому засіданні 08.11.16р. оголошено перерву до 15.11.16р.

15.11.16р. через відділ діловодства суду відповідачем подано доповнення до відзиву, клопотання про виклик в якості третьої особи, яке судом не задоволено.

В судовому засіданні 15.11.16р. оголошено перерву до 16.11.16р.

В судовому засіданні 16.11.16 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

26.03.1999 р. між Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Київенерго" (постачальник) та Житлово-будівельний кооператив «Виноградар-1» № 102-0050 (споживач), був укладений договір № 530568 на постачання теплової енергії у гарячій воді (договір-1).

Згідно з п.1.1 Договору і відповідно до законодавства України Позивач постачає теплову енергію у вигляді гарячої води, а Відповідач зобов'язаний оплатити вартість спожитої теплової енергії в порядку і стоки передбачені цим Договором.

Нарахування Відповідачу за теплову енергію здійснюється, відповідно до Звертання-доручення та п. 5.1. Договору, по приладах обліку та розрахунковим способом за тарифами встановленими і затвердженими постановами Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України.

На підставі п. 2 Додатку 4 до Договору Відповідач зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник - формленого акту звірки повертає у РВТ), та рахунок, куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідно до пп. 2.2.1. та 2.3.1. Договору і відповідно до чинного законодавства України Позивач зобов'язаний постачати теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та в обсягах, згідно з Додатком 1 до Договору, а Відповідач зобов'язаний своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.

На підставі п. 2 Додатку 4 до Договору Відповідач зобов'язаний щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримувати у районному відділі теплозбуту табуляграму фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звірки на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки повертає у РВТ) та рахунок куди включені вартість теплової енергії на поточний місяць з урахуванням остаточного сальдо розрахунків на початок розрахункового періоду.

Відповідно до п. 3 Додатка 4 до Договору, Відповідач оплачує вартість, використаної теплової енергії не пізніше 25 числа поточного місяця.

Однак, свої зобов'язання за зазначеним Договором Відповідач не виконує, внаслідок чого за період 01.10.2013 - 01.05.2015 виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка станом на 01.06.2016 становить 149 532,99 грн., що підтверджується обліковими картками (табуляграмами), відомостями обліку споживання теплової енергії та довідкою про надходження коштів за спожиту теплову енергію.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України передбачено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Згідно з пунктом 2.1 договору на постачання теплової енергії у гарячій воді сторони домовились, що при виконанні умов договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися тарифами, затвердженими Київською міською держадміністрацією, чинним законодавством України, Правилами користування тепловою енергією, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

Статтею 20 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Тарифи на теплову енергію за договорами-1, 2 були погоджені сторонами та на час розгляду даної справи не скасовані та недійсними не визнані.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Судом встановлено, що позивач правомірно заявив вимоги з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог в частині несплаченої заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії у гарячій воді за період з 01.10.2013 р. по 01.05.2015 р. в сумі 149 532,99 грн.

Таким чином, оскільки доказів належної оплати заборгованості суду не надано, позовні вимоги в частині стягнення 149 532,99 грн. основного боргу за період з 01.10.2013 р. по 01.05.2015 р. підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача збитки від інфляції в сумі 107 085,23 грн. та 3% річних в сумі 9 705,01 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства, вимоги про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних є такими, що заявлені правомірно.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційна складова боргу в сумі 107 085,23 грн. та 3% річних в сумі 9 705,01 грн.

Заперечення відповідача викладені у відзиві на позовну заяву судом до уваги не приймаються та спростовуються наступним.

Відповідач у відзиві стверджує, що Позивач не врахував сплату з місцевого бюджету згідно платіжного доручення № 1 від 29 грудня 2014 року на суму 49 439,00 грн.

В довідці про надходження коштів за грудень 2014 року, а саме 30.12.2016 року була зафіксована сплата коштів у розмірі 49 439.00 грн., але було здійснено розбивку платіжу. а саме 41 641,53 грн. було зараховано на оплату іншого періоду по Договору № 1020050 від 26.03.1999 року, а 7 797.47 грн. було зараховано за спірний період який розглядається в суді.

На підставі викладеного, враховуючи, що наявні у справі матеріали свідчать про обгрунтованість вимог позивача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

У зв'язку зі зменшенням розміру позовних вимог та надмірно сплаченого судового збору ПАТ "Київенерго" просило повернути судовий збір у сумі 656,54 грн. Розглядаючи вказану заяву позивача, суд приймає до уваги частину 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якої сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Виноградар - 1» (04208, м. Київ, прос-т., Радянської України, буд. 6, ідентифікаційний код 23492359) на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) 149 532 (сто сорок дев'ять тисяч п'ятсот тридцять дві) грн. 99 коп., основного боргу, 107 085 (сто сім тисяч вісімдесят п'ять) грн. 23 коп., інфляційних, 9 705 (дев'ять тисяч сімсот п'ять) грн. 01 коп., 3% річних, 3 994 (три тисячі дев'ятсот дев'яносто чотири ) грн. 85 коп. судового збору.

Повернути Публічному акціонерному товариству "Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І. Франка, 5, ідентифікаційний код 00131305) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 656 (шістсот п'ятдесят шість) грн. 54 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 21.11.2016р.

Суддя І.О.Домнічева