КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р. Справа№ 910/32888/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Чорної Л.В.

Разіної Т.І.

при секретарі судового засідання: Пугачовій А.С.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 01.12.2016 року по справі №910/32888/15 (в матеріалах справи).

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженет"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 року

у справі №910/32888/15 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженет"

про стягнення заборгованості у сумі 158 630,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

25.12.2015 Товариство з обмеженою відповідальністю "Промінек" (далі - позивач; ТОВ «Промінек») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженет" (відповідач; ТОВ «Дженет») про стягнення заборгованості у розмірі 158 630,04 грн., з посиланням на те, що відповідач не виконав свої зобов'язання перед позивачем за договором поруки № 9 від 24.07.2009 та угодою від 30.06.2012.

12.02.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженет" звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промінек" про визнання недійсними договору поруки № 9 від 24.07.2009 та угоди від 30.06.2012.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 у справі №910/32888/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016, первісний позов задоволено, стягнуто з ТОВ "Дженет" на користь ТОВ "Промінек" заборгованість у розмірі 158 630,04 грн., у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 10.08.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 у справі № 910/32888/15 в частині вирішення первісних позовних вимог про стягнення заборгованості у розмірі 158630,04 грн. скасовано та в цій частині справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016 у справі №910/32888/15 залишено без змін.

За новим розглядом справа розглядалася в частині первісних позовних вимог ТОВ "Промінек" до ТОВ "Дженет" про стягнення заборгованості у сумі 158 630,04 грн., пред'явлених на договорі поруки № 9 від 24.07.2009 та угоді від 30.06.2012.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 №910/32888/15 під час нового розгляду даної справи первісний позов задоволено повністю, стягнуто з ТОВ "Дженет" на користь ТОВ "Промінек" заборгованість у розмірі 158 630,04 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції від 15.09.2016, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить зазначене рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, неповно досліджено фактичні обставини справи. Зокрема, скаржник наголошує на пропуску строків позовної давності та наполягає на застосуванні її наслідків.

ТОВ "Промінек" у відзиві просить колегію суддів залишити апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 №910/32888/15 залишити без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку апеляційну скаргу ТОВ «Дженет» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06.04.2009 у цивільній справі № 2-1452/09 за позовом ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" в особі філії "Центральне регіональне управління" ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2, ТОВ "Дженет" про стягнення заборгованості, позов задоволено, стягнуто у солідарному порядку з відповідачів заборгованість у розмірі 236 217,43 грн. за договорами про відновлювальну кредитну лінію № 41-01-07 від 20.07.2007 та про кредитну лінію № 119оv-01-07 від 24.12.2007 у формі овердрафта.

18.05.2009 Голосіївський районним судом міста Києва на виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06.04.2009 у цивільній справі № 2-1452/09 видано виконавчий лист.

24.07.2009 ТОВ "Дженет" звернулось до ТОВ "Промінек" з проханням виступити поручителем перед ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" по кредитним договорам № 119оv-01-07 від 24.12.2007 на суму 139 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами та № 41-01-07 від 20.07.2007 на суму 80 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

24.07.2009 між ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" (кредитор), ТОВ "Промінек" (поручитель, позивач за первісним позовом) та ТОВ "Дженет" (боржник, відповідач за первісним позовом) було укладено договір поруки № 9 (договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язань за договором про не відновлювальну кредитну лінію № 41-01-07 від 20.07.2007, укладеному між кредитором та боржником, у відповідності до умов якого боржнику відкривається кредитна лінія з лімітом у розмірі 139 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами, вказаними в п. 3.1 кредитного договору (п.1.1).

Згідно із п.п. 1.2, 1.3 договору поруки, основою договору є діюча вимога кредитора до боржника, встановлена кредитним договором, поручитель засвідчує, що він ознайомлений з кредитним договором та погоджується з його умовами.

У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що й боржник, в тому числі по основній заборгованості, сплаті щомісячних відсотків та підвищення відсотків, сплаті комісійної винагороди, сплаті неустойки по основному боргу та відсоткам, а також з відшкодування всіх збитків (п.п. 2.1., 2.2.).

Згідно до п. 2.4 договору поруки, поручитель, який повністю виконав зобов'язання боржника, набуває всіх прав кредитора по кредитному договору.

Листом ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" за вих. № 5428 від 24.07.2009 ТОВ "Промінек" повідомлено про те, що ТОВ "Дженет" не виконує свої зобов'язання за договором № 41-01-07 від 20.07.2007, у зв'язку з чим станом на 24.07.2009 прострочена заборгованість ТОВ "Дженет" по кредитному договору становить 158 630,04 грн., а саме: сума простроченої кредитної заборгованості у розмірі 139 000,00 грн. та сума нарахованих відсотків у розмірі 19 630,04 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 10988 від 24.07.2009 ТОВ "Промінек" перерахувало кредитору (ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит") 158 630,04 грн.

Листом № 11-07/09/01 від 24.07.2009 ТОВ "Промінек" повідомило ТОВ "Дженет" про заміну кредитора, у зв'язку з виконанням зобов'язання за договором поруки та вимагало в найближчі строки погасити заборгованість, яка виникла у ТОВ "Дженет" перед ТОВ "Промінек" на суму 158 630,04 грн.

30.06.2012 між ТОВ "Дженет" та ТОВ "Промінек" було підписано угоду, якою сторони погодили, що у разі погашення поручителем (позивачем) заборгованості перед АТ "Банк "Фінанси та Кредит" згідно із договором поруки № 9 від 24.07.2009, боржник (відповідач) зобов'язується повернути сплачені поручителем кошти у повному обсязі у термін до 25.12.2012 шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок поручителя в національній валюті України.

Оскільки ТОВ "Дженет" в порушення умов договору поруки № 9 від 24.07.2009 та угоди від 30.06.2012 не сплатило позивачу за первісним позовом суму заборгованості у розмірі 158 630,04 грн., останній 25.12.2015 (згідно штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті) звернувся до господарського суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, дослідивши матеріали даної справи, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, доведеним, а тому таким, що підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Договір № 9 від 24.07.2009, укладений між сторонами, є договором поруки. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново - господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За приписами ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно положень ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі укладеного між сторонами договору поруки №9 від 24.07.2009 поручитель (ТОВ "Промінек") виконав зобов'язання боржника перед кредитором (ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит") по договору про відновлювальну кредитну лінію № 41-01-07 від 20.07.2007, у зв'язку з чим до позивача за первісним позовом перейшли права первісного кредитора (ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит").

Крім того, 30.06.2012 між "Дженет" та ТОВ "Промінек" було підписано угоду, якою сторони погодили, що у разі погашення поручителем (позивачем) заборгованості перед АТ "Банк "Фінанси та Кредит" за договором поруки № 9 від 24.07.2009, боржник (відповідач) зобов'язується повернути сплачені поручителем кошти у повному обсязі у термін до 25.12.2012 шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок поручителя в національній валюті України.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали даної справи, відповідач за первісним позовом своїх зобов'язань по поверненню сплачених позивачем за первісним позовом згідно умов договору поруки № 9 від 24.07.2009 грошових коштів у строк, погоджений сторонами в угоді від 30.06.2012 не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 158 630,04 грн.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Будь-яких належних та допустимих доказів визнання укладених між сторонами правочинів, як то договір поруки № 9 від 24.07.2009 та угода від 30.06.2012 недійсними або невідповідності їх законодавству відповідач за первісним позовом суду не надав, та, в свою чергу, судом не встановлено.

У зауваженнях суду касаційної інстанції, що викладені в постанові Вищого господарського суду України від 10.08.2016 №910/32888/15 зазначено про те, що спірний договір поруки укладено у відношенні реально існуючого зобов'язання боржника перед кредитором, сторони за взаємною згодою вирішили укласти договір поруки щодо вже порушеного основного зобов'язання, що прямо не заборонено чинним законодавством і є реалізацією вільного волевиявлення сторін під час визначення умов договору, сторони за взаємною згодою вирішили укласти угоду від 30.06.2012, виходячи із положень статей 553, 554, 626 Цивільного кодексу України договір поруки створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язання не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються, а з огляду на те, що саме від ТОВ "Дженет" надійшла пропозиція про укладення договору поруки, при цьому, поручителя не було повідомлено про наявність рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 06.05.2009, ТОВ "Дженет" не підтвердило, відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, наявність підстав для визнання в судовому порядку недійсними договору поруки № 9 від 24.07.2009 та угоди від 30.06.2012.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача за первісним позовом простроченої заборгованості у розмірі 158 630,04 грн., яку останній повинен був сплатити у строк до 25.12.2012 шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок поручителя в національній валюті України, а тому рішення суду першої інстанції є правильним та законним.

Відповідач, як під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, так і у доводах апеляційного оскарження, проти заявленого позову заперечив, наполягаючи на застосуванні строку позовної давності та його наслідків. При цьому, наголошував, що строк позовної давності за основним зобов'язанням - договором про відновлювальну кредитну лінію № 41-01-07 від 20.07.2007 сплив у будь - якому випадку не пізніше 07.04.2012, а за договором поруки від 24.07.2009 позивачем за первісним позовом грошові кошти відповідачу за первісним позовом не передавались, відтак, і строк позовної давності не може обчислюватись з дня його укладення чи виконання. Крім цього, відповідач зазначив і про те, що строк позовної давності, в разі пред'явлення зворотної вимоги до боржника (регресу) за правилом ст.557 Цивільного кодексу України сплив 25.07.2012, а умова відповідної угоди від 30.06.2012 про сплату боргу у строк до 25.12.2012 не має жодного правового значення для обчислення строку позовної давності.

Таким чином, оскільки з даним позовом ТОВ «Промінек» звернувся до суду 25.12.2015, на думку відповідача за первісним позовом, строк позовної давності сплив, що є підставою для відмови у позові відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України.

Стосовно названих зауважень відповідача та його заяви про застосування строку позовної давності, слід відзначити наступне.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, умовами договору поруки сторонами не було визначено строк виконання регресної вимоги поручителя до боржника, у зв'язку з чим лист позивача за первісним позовом за вих. № 11-07/09/01 від 24.07.2009 з вимогою в найближчі строки погасити заборгованість, яка виникла у ТОВ "Дженет" перед ТОВ "Промінек" на суму 158 630,04 грн., розцінено як лист-вимогу згідно ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України.

При цьому, враховуючи вищенаведенений лист, обов'язок з повернення грошових коштів за договором поруки відповідач за первісним позовом повинен був здійснити починаючи з 01.08.2009.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України).

Як зазначено в п. 4.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

З огляду на те, що сторонами 30.06.2012 (тобто в межах строку позовної давності) було укладено угоду про виконання боржником обов'язку перед кредитором у строк до 25.12.2012, враховуючи положення ч. 3 ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності для захисту позивачем за первісним позовом своїх порушених прав розпочався заново з 25.12.2012 та сплинув - 25.12.2015.

Як зазначалось вище, ТОВ «Промінек» звернувся з даним позовом до суду в межах строку позовної давності - 25.12.2015, що вбачається згідно відбитку штемпелю відділення поштового зв'язку на конверті. Відтак, за оцінкою колегії суддів, заяву відповідача за первісним позовом про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості, місцевим господарським судом правомірно відхилено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості у розмірі 158 630,04 грн. правильними та такими, що відповідають вимогам чинного закону.

Інших обґрунтованих заперечень, які б слугували підставою для скасування судового рішення по даній справі у апеляційній скарзі ТОВ "Дженет" не наведено.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги ТОВ "Дженет" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженет" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 №910/32888/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/32888/15 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді Л.В. Чорна

Т.І. Разіна