КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2016 р. Справа№ 910/15077/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Мартюк А.І.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача 1 - не з'явився

від відповідача 2 - Гаріна О.А. (довіреність №3/132000/10297 від 08.09.2016 р.), Бахмут Л.М. (довіреність №3-132000/10293 від 08.09.2016 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль»

на рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2016 р.

у справі №910/15077/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив»

2. Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімреактив» та Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про визнання недійсним договору міни векселів №Д-09-05 від 29.07.2009 р.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.10.2016 р. в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, під час ухвалення рішення судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, у рішенні не повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки не є вичерпними, не відповідають дійсності та не підтверджуються достовірними доказами.

Представники відповідача 2 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте через відділ інформаційного забезпечення суду від останнього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з перебуванням представника на лікарняному.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, вислухавши думку представників відповідача 2, не знаходить підстав для задоволення вказаного клопотання у зв'язку з тим, що представником позивача не додано до вказаного клопотання доказів, які б підтверджували обставини, викладені в ньому. Крім того, розгляд справи вже відкладався у зв'язку з клопотанням позивача.

Представник відповідача 1 в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а строки розгляду апеляційної скарги обмежені ст. 102 ГПК України, колегія суддів, вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку без участі представників позивача та відповідача 1.

Колегія суддів зазначає, що ухвалами від 27.10.2016 р., 07.11.2016 р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

Зважаючи на те, що неявка представників позивача та відповідача 1 не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача 2, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

29.07.2009 р. ТОВ «Хімреактив» (сторона 1) і ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (сторона 2) було укладено договір міни, за умовами якого сторона 1 бере на себе зобов'язання в обмін на векселі, зазначені в п. 1.2 договору міни, передати у власність стороні 2 векселі з такими реквізитами:

№ вексельного бланку - АА 1834161; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - ЗАТ «Білоцерківська теплоенергоцентраль», код ЄДРПОУ - 30664834; дата складання векселя - 19.12.2008 р.; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 09.06.2015 р.; номінальна вартість векселя - 40000000,00 грн.; вартість продажу - 25945494,43 грн.;

№ вексельного бланку - АА 1834162; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - ЗАТ «Білоцерківська теплоенергоцентраль», код ЄДРПОУ - 30664834; дата складання векселя - 19.12.2008 р.; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 09.06.2015 р.; номінальна вартість векселя - 38000000,00 грн.; вартість продажу - 25002000,00 грн.;

№ вексельного бланку - АА 1834165; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - ЗАТ «Білоцерківська теплоенергоцентраль», код ЄДРПОУ - 30664834; дата складання векселя - 19.12.2008 р.; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 09.06.2015 р.; номінальна вартість векселя - 27000000,00 грн.; вартість продажу, грн. - 20593000,00 грн.;

№ вексельного бланку - АА 1079864; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - Публічне акціонерне товариство «Стахановський завод технічного вуглецю», код ЄДРПОУ - 05389959; дата складання векселя - 29.07.2009 р.; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 09.06.2015 р.; номінальна вартість векселя - 44000000,00 грн.; вартість продажу - 28052126,65 грн.;

№ вексельного бланку - АА 1079869; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - Публічне акціонерне товариство «Стахановський завод технічного вуглецю», код ЄДРПОУ - 05389959; дата складання векселя - 29.07.2009 р.; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 09.06.2015 р.; номінальна вартість векселя - 5000000,00 грн.; вартість продажу - 4000000,00 грн.;

загалом 103592621,08 (п. 1.1 договору міни).

Сторона 2 бере на себе зобов'язання в обмін на векселі, зазначені в пункті 1.1 договору міни, передати стороні 1 у власність векселі з такими реквізитами:

№ вексельного бланку - 47; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - Відкрите акціонерне товариство «Суднобудівний завод «Залів», код ЄДРПОУ - 14307251; дата складання векселя - 30.09.2005 р.; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 01.02.2010 р.; номінальна вартість векселя - 25000000,00 грн. з нарахуванням 15% річних з 01.02.2009 р.; вартість продажу - 24754113,86 грн.;

№ вексельного бланку - 48; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - Відкрите акціонерне товариство «Суднобудівний завод «Залів», код ЄДРПОУ - 14307251; дата складання векселя - 30.09.2005 р.; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 01.05.2010 р.; номінальна вартість векселя - 25000000,00 грн. з нарахуванням 15% річних з 01.05.2009 р.; вартість продажу - 25262380,47 грн.;

№ вексельного бланку - 49; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - Відкрите акціонерне товариство «Суднобудівний завод «Залів», код ЄДРПОУ - 14307251; дата складання векселя - 30.09.2005 р.; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 01.09.2010 р.; номінальна вартість векселя - 21888000,00 грн. з нарахуванням 15% річних з 01.09.2009 р.; вартість продажу - 21888000,00 грн.;

№ вексельного бланку - АА 0815153; назва на код ЄДРПОУ векселедавця - ХК «АвтоКрАЗ», код ЄДРПОУ - 05808735; дата складання векселя - 30.07.2007 р.; дата погашення векселя - за пред'явленням, не раніше 30.07.2008 р.; номінальна вартість векселя - 31700000,00 грн.; вартість продажу - 31688126,75 грн.;

загалом 103592621,08 (п. 1.2 договору міни).

Сторони за взаємною згодою встановили, що оскільки договірна ціна, за якою сторона 1 передає стороні 2 векселі, зазначені в п. 1.1 договору міни, дорівнює договірній ціні, за якою сторона 2 передає стороні 1 векселі, зазначені в п. 1.2 договору міни, а саме 103592621,08 грн., то грошові розрахунки за договором міни не виконуються (п. 1.3 договору міни).

Сторона 1 зобов'язується: прийняти векселі, зазначені в п. 1.2 договору міни з підписанням акта приймання-передачі векселів; передати векселі, зазначені в п. 1.1 договору міни стороні 2 не пізніше 29.07.2009 р. (п. 2.1 договору міни).

Сторона 2 зобов'язується: прийняти векселі, зазначені в п. 1.1 договору міни, з підписанням акта приймання-передачі векселів; передати векселі, зазначені в п. 1.2 договору міни стороні 1 не пізніше 29.07.2009 р. (п. 2.2. договору міни).

При невиконанні зобов'язань пп. 2.1.2 п. 2.1 договору міни сторона 1 сплачує стороні 2 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної договірної вартості векселів за кожний календарний день прострочення (п. 3.2 договору міни.

При невиконанні зобов'язань пп. 2.2.2 п. 2.2 договору міни сторона 2 сплачує стороні 1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від загальної договірної вартості векселів за кожний календарний день прострочення (п. 3.3 договору міни).

Договір міни вважається укладеним та набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 4.1 договору міни).

Відповідно до акта приймання передачі векселів від 29.07.2009 р. ТОВ «Хімреактив» передало, а Банк прийняв векселі, зазначені в п. 1.1 договору міни; Банк передав, а ТОВ «Хімреактив» прийняло векселі, зазначені в п. 1.2 договору міни; сторони не мали одна до одної ніяких майнових та/або інших претензій за договором міни.

Вказаний акт підписано уповноваженими представниками ТОВ «Хімреактив» і Банка та скріплено печатками вказаних юридичних осіб.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач стверджує, що загальна номінальна вартість пакета векселів, який ТОВ «Хімреактив» передало Банку становить 154000000 грн., а загальна номінальна вартість пакета векселів, який Банк передав ТОВ «Хімреактив», становить 103588000 грн., тобто більше ніж на 50000000,00 грн. менша. Також позивач вважає, що відповідачами не дотримано вимог ч. 3 ст. 715 ЦК України, якою передбачено встановлення доплати за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Крім того, хоч предмет обміну був не рівноцінним, грошових розрахунків (доплат) договором міни не встановлено. Внаслідок укладення договору міни ТОВ «Хімреактив» отримало лише значні збитки. Cеред переданих Банком векселів був вексель номінальною вартістю 31700000,00 грн., векселедавець якого ХК «АвтоКрАЗ» на час укладення договору міни перебував у вкрай незадовільному фінансовому стані, про що свідчить безліч судових справ про стягнення з ХК «АвтоКрАЗ» грошових коштів. Векселі, видані позивачем 19.12.2008 р., загальною номінальною вартістю 105000000,00 грн., Банк придбав за 71540494,43 грн., а пред'явив до позивача вимогу про оплату за даними векселями на суму 105000000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

В ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 715 ЦК України, за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов договору міни і ТОВ «Хімреактив», і Банком було встановлено вартість продажу векселів нижчу, ніж їх номінальна вартість.

Згідно ч. 3 ст. 715 ЦК України, договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості.

Отже вказаною нормою передбачено право сторін на встановлення у договорі міни доплати за товар більшої вартості, і не обмежує сторін у зменшенні вартості товару.

Таким чином, встановлення ТОВ «Хімреактив» і Банком ціни продажу векселів нижчої, ніж їх номінальна вартість, не суперечить нормам чинного законодавства України.

Щодо доводів позивача стосовно того, що договір міни є удаваним правочином, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно п. 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», встановивши у розгляді справи, що певний правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), господарський суд на підставі ч. 2 ст. 235 ЦК України має виходити з того, що сторонами вчинено саме той правочин, який вони мали на увазі, і розглянути справу по суті із застосуванням правил, що регулюють цей останній правочин. Якщо він суперечить закону, господарський суд має прийняти рішення про визнання його недійсним із застосуванням, за необхідності, відповідних правових наслідків.

Враховуючи, що умовами договору міни встановлені зобов'язання однієї сторони передати іншій стороні у власність один індивідуально визначений товар в обмін на інший індивідуально визначений товар; кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який вона передає в обмін, і покупцем товару, який вона одержує взамін; договором міни не встановлена доплата за товар, оскільки договірна ціна векселів, які обмінюються, є рівною; актом приймання-передачі векселів від 29.07.2009 р. підтверджено, що право власності на обмінювані векселі перейшло до сторін, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача щодо удаваності правочину є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Слід зазначити, що позивачем не обґрунтовано та належними доказами не доведено, яким чином укладення ТОВ «Хімреактив» і Банком договору міни порушує права позивача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги є необгрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з тим, Банк у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом, який обраховується з моменту вчинення правочину.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно рішення судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва від 27.04.2015 р. по справі №761/26285/14 за заявою Банка, за участі заінтересованих осіб: позивача і Публічного акціонерного товаристві «Стахановський завод технічного вуглецю» про визнання втрачених простих векселів недійсними та відновлення прав на втрачені векселі, Банк звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із вказаною заявою у вересні 2014 року.

Отже, про існування укладеного відповідачами договору міни позивач дізнався у вересні 2014 року після отримання ухвали Шевченківського районного суду міста Києва про відкриття провадження зі справи №761/26285/14. Крім того, доказів, які б підтверджували, що відповідачами було повідомлено позивача про купівлю-продаж векселів, векселедавцем яких є позивач, в матеріалах справи не міститься.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не було пропущено строк позовної давності щодо звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, під час ухвалення рішення судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, у рішенні не повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки не є вичерпними, не відповідають дійсності та не підтверджуються достовірними доказами, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2016 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська Теплоелектроцентраль» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 03.10.2016 р. у справі №910/15077/16 залишити без змін.

Справу №910/15077/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Б.О. Ткаченко

А.І. Мартюк