ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Справа № 909/313/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Малех І.Б.

суддів Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1

при секретарі Кришталь М.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, б/н від 02.11.2016 року

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2016 року, суддя Гриняк Б.П.

за заявою Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016 року

у справі № 909/313/16

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Калуш, Івано-Франківська область

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, с. Бринь, Галицький район, Івано-Франківська область

про визнання права власності на офісні приміщення загальною площею 193,6 кв.м. (104,3 кв.м. - підвальні приміщення, 89,3 кв.м. - приміщення першого поверху), які знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Б. Хмельницького, буд. 14

за участю представників:

від позивача (скаржника) ОСОБА_4

від відповідача не зявився

ВСТАНОВИВ:

ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2016 року в справі №909/313/16 рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016 р. в справі №909/313/16 залишено без змін.

Судом першої інстанції відмовлено в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, так як, у спірному випадку не доведено наявність трьох ознак існування нововиявленої обставини, як це передбачено п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами".

В апеляційній скарзі, відповідач, просить ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2016 року в справі №909/313/16 скасувати та задоволити заяву про перегляд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016 року. При цьому заявник вказує на те, що 11.08.2016 р. із чергового номера рекламного часопису " Вітрина Калуш" №31 ( 402), позивач, дізнався що за адресою: м. Калуш, вул. Б. Хмельницького, 14 здається в оренду новозбудоване комерційне приміщення, площею 197,9 кв.м. ( можливий продаж). Цього ж дня, позивач, звернувся із запитом до реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, щодо отримання відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно за вищевказаною адресою на ім'я ОСОБА_3 . З витягу позивачу стало відомо, що відповідач зареєстрував право власності на спірне майно в м. Калуш по вул. Б. Хмельницького, 14 ще 29.09.2015 р. За наведених обставин позивач вважав, що такі дії відповідача свідчать про його намір уникнути виконання домовленостей , зазначених в договорі №1/2009 про пайову участь у будівництві добудови додаткових приміщень до існуючого приміщення офісу в м. Калуш, по вул. Б.Хмельницького, 14.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідач чи його представник в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце судового засідання (арк. арк. справи 40 зворот, 54 том-2).

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив: скасувати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2016 року у справі № 909/313/16, розглянути заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016 року у справі № 909/313/16, позов задоволити.

Розглянувши наявні в справі докази, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2016 року в справі №909/313/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016 р., винесеного в справі №909/313/16, відмовлено в позові фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про визнання права власності на офісні приміщення загальною площею 193,6 кв.м. (104,3 кв.м. - підвальні приміщення, 89,3 кв.м. - приміщення першого поверху), які знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Б. Хмельницького, буд. 14.

При винесені рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2016р., яким відмовлено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про визнання права власності на офісні приміщення загальною площею 193,6 кв.м. (104,3 кв.м. - підвальні приміщення, 89,3 кв.м. - приміщення першого поверху), які знаходяться за адресою: Івано-Франківська область, м. Калуш, вул. Б. Хмельницького, буд. 14, судом вставлені наступні обставини.

14 жовтня 2009 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (по договору - сторона 2/по справі - позивач) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 (по договору - сторона 1/по справі - відповідач) укладено договір №1/2009 про пайову участь у будівництві добудови додаткових приміщень до існуючого приміщення офісу в м. Калуш по вул. Б. Хмельницького,14.

Предметом вказаного вище договору, згідно його п. 1.1 є прийняття відповідачем позивача в пайову участь в будівництві добудови додаткових приміщень до існуючого офісу, який знаходиться в м. Калуші по вул.Б. Хмельницбкого, 14 (далі Будівля) у згідно до проектної документації.

Відповідно до п. 1.2. Договору, на момент його укладення, попередня (проектна) площа добудови Будівлі складає 225, 9 кв. м., з яких:10,8 кв.м. - приміщення другого поверху, 98,1 кв.м. - приміщення першого поверху, 104,3 кв.м - підвальні приміщення та 12,7 кв. м. - існуюче приміщення офісу, до якого здійснюється добудова.

Пунктом 1.3. Договору встановлено, що в зв'язку з відсутністю у сторони 1 (ФОП ОСОБА_3Я.) грошових коштів та будівельних матеріалів, фінансування будівництва Будівлі в повному обсязі здійснюється Стороною 2 (ФОП ОСОБА_2М.).

Пунктом 1.5 Договору сторонами узгоджено, що після закінчення будівництва Будівлі, та здачі її в експлуатацію, загальна площа будівлі, яка згідно проекту становить 225,9 кв.м., розподіляється між стороною 1 та стороною 2 наступним чином.

Сторона 1 отримує приміщення орієнтовною площею 8,8 кв.м., яке запроектоване на першому поверсі будівлі, 10, 8 кв.м., яке запроектоване на другому поверсі будівлі та залишає за собою існуюче приміщення офісу, до якого здійснюється добудова, площею 12,7 кв.м.

Сторона 2 - 193,6 кв.м. від загальної площі Будівлі, з якої 104,3 кв.м. - підвальне приміщення Будівлі, 89,3 кв.м. на першому поверсі.

Сторона 1 і Сторона 2 дійшли згоди про те, що частка (приміщення площею 193, 6 кв.м.), визначена Стороні 2 в загальній площі Будівлі, стає власністю Сторони 2.

Згідно пункту 2.1.1. Договору, відповідач 1, зобов'язаний надати позивачу всю технічну та дозвільну документації необхідну для будівництва Будівлі, а після закінчення будівництва вчинити усі дії для здачі будівлі в експлуатацію.

Також пунктом 2.2.2. Договору встановлено, що після закінчення будівництва Будівлі та здачі її в експлуатацію в установленому законом порядку, Сторона 1 зобов'язується передати стороні 2 у власність, визначену умовами даного договору площу будівлі, за актом приймання-передачі, протягом 10-ти днів, з моменту введення в експлуатацію, надати останній всі необхідні для оформлення права власності документи, та всіляко сприяти Стороні 2 в оформленні права власності на визначені їй приміщення Будівлі.

У свою чергу, у відповідності до п.2.2.1 сторона 2 взяла на себе зобов'язання фінансувати будівництво Будівлі, згідно з умовами даного договору, та здійснити будівництво Будівлі у відповідності до проектної та технічної документації, для чого їй надається право на укладення відповідного договору.

Згідно Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованого в Інспекції ДАБК в Івано-Франківській області 11.05.2012 року, добудова додаткових приміщень до існуючих приміщень офісу на вул. Б. Хмельницького,14 в м. Калуші завершена повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 суд у рішенні від 31.05.2016 р. по даній справі, посилаючись на норми чинного законодавства зокрема зазначив наступне.

Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на приналежне власнику майно за допомогою підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності, судове рішення про задоволення таких вимог має ґрунтуватись на встановленому судом в ході розгляду справи існуючому юридичному факті і не може підміняти собою правовстановлюючих документів.

Таким чином, захист права власності, шляхом його визнання в судовому порядку можливий за наявності одночасно двох умов: по-перше, це підтвердження в судовому порядку своїх прав на майно шляхом, подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по-друге, вичерпне спростування доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача.

Отже, у випадку якщо особа, яка вважає себе власником майна, не може належним чином реалізувати свої правомочності в зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб, то права такої особи підлягають захисту, шляхом пред'явлення позову про визнання права власності на належне цій особі майно. Тобто підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності, відповідно до статті 392 ЦК України є оспорення або невизнання існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

В той же час, в якості нововиявлених обставин, які спростовують доводи, покладені в основу рішення суду від 31.05.2016 р. по даній справі, відповідачем висувається наступне.

11.08.2016 р. із чергового номера рекламного часопису " Вітрина Калуш" №31 ( 402) позивач дізнався що за адресою: м. Калуш, вул. Б. Хмельницького, 14 здається в оренду новозбудоване комерційне приміщення площею 197,9 кв.м. ( можливий продаж). Цього ж дня позивач звернувся із запитом до реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, щодо отримання відомостей з реєстру прав власності на нерухоме майно за вищевказаною адресою на ім'я ОСОБА_3 . З витягу позивачу стало відомо, що відповідач зареєстрував право власності на спірне майно в м. Калуш по вул. Б. Хмельницького, 14 ще 29.09.2015 р.

За наведених обставин позивач вважав, що такі дії відповідача свідчать про його намір уникнути виконання домовленостей , зазначених в договорі №1/2009 про пайову участь у будівництві добудови додаткових приміщень до існуючого приміщення офісу в м. Калуш, по вул. Б.Хмельницького, 14.

За відсутності доказів оспорювання чи невизнання відповідачем права власності позивача на певне майно відсутні й підстави для визнання права власності на це майно, оскільки право позивача не порушене.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Пунктом 8.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" встановлено, що прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

В спірному випадку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав вважати обставини, на які посилається заявник, нововиявленими.

Відповідно до п.8.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" встановлено, що прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При винесенні рішення господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2016 р., судом, встановлено відсутність факту ( підтверджувального документу про право власності) на спірне майно за позивачем, а отже і відсутність його порушеного права щодо належного права володіння ним, у зв'язку із чим у позові відмовлено.

А тому, посилання позивача на встановлення ним факту реєстрації права власності за відповідачем, як на нововиявлену обставину, після винесення судом рішення від 31.03.2016 р. , судом не береться до уваги, оскільки розцінюється судом, як не нововиявлена обставина, а підтверджує факт відсутності порушеного права позивача, на підставі чого і винесено рішення про відмову в позові.

Обставини, на які посилається відповідач у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні господарського суду Івано-Франківської області від 31.03.2016 р. по даній справі та не спростовують фактів, які судом було покладено в основу судового рішення.

Також, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні підтвердження звернення позивача до відповідача про виконання договору №1/2009 про пайову участь у будівництві добудови додаткових приміщень до існуючого приміщення офісу в м. Калуш по вул. Б. Хмельницького,14. Тобто позивачем не доведено суду наявність спору між сторонами договору.

Оскільки в спірному випадку не доведено наявність трьох ознак існування нововиявленої обставини, як це передбачено п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" - в суду відсутні підстави для зміни або скасування рішення за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд, вважає, що ухвала господарського суду першої інстанції прийнята, з урахуванням всіх обставин справи та з дотриманням норм чинного законодавства, а тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Відповідно до ст.ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2016 року в справі №909/313/16 залишити без змін.

2. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 залишити без задоволення.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлений 05.12.2016 р.

Головуючий Малех І. Б.

Судді Кордюк Г.Т.

ОСОБА_1