ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2016 р. Справа № 922/2773/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Камишева Л.М., суддя Гетьман Р.А. , суддя Івакіна В.О.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю:

позивача за первісним позовом не зявився,

відповідача за первісним позовом - ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 10 грудня 2015 року,

третя особа не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" (вх. №2706 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 15 серпня 2016 року у справі №922/2773/15,

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування", м. Київ,

до Товариства з додатковою відповідальністю "РОСС", м. Харків,

про стягнення 18204,13 грн.,

та за зустрічним позовом Товариства з додатковою відповідальністю "РОСС", м.Харків,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фіто-Лек", м. Харків

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування", м.Київ,

про стягнення 7595,66 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Господарського суду Харківської області від 15 серпня 2016 року у справі №922/2773/15 (суддя Новікова Н.А.) відмовлено у задоволенні первісного позову. Задоволено зустрічний позов. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" на користь Товариства з додатковою відповідальністю "РОСС" заборгованість у сумі 7595,66 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1827,00 грн.

Позивач за первісним позовом - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування", із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 15 серпня 2016 року у справі №922/2773/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити первісний позов, а у задоволення зустрічного позову - відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається, зокрема, на те, що розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості, у звязку з чим, на думку апелянта, вартість відновлювального ремонту із урахуванням коефіцієнта зносу складає 19127,21грн.

Також зазначає, що при прийнятті рішення про задоволення зустрічного позову судом першої інстанції не враховано, що виплата страхового відшкодування з урахуванням ПДВ буде перевищувати розмір реальних збитків, завданих потерпілій особі внаслідок ДТП, тоді як для потерпілої особи, яка не є платником ПДВ до розміру страхового відшкодування може бути включений ПДВ лише за умови документального підтвердження проведення ремонту транспортного засобу на СТО, яка є платником ПДВ.

У відзиві на апеляційну скаргу (вх. №11025 від 01.11.2016 р.) Товариство з додатковою відповідальністю "РОСС" просить відмовити Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Альфа Страхування" у задоволені апеляційної скарги та залишити рішення Господарського суду Харківської області від 15 серпня 2016 року у даній справі без змін.

В обґрунтування своєї правової позиції посилається, зокрема, на те, що позивачем не враховано, що акт про надання послуг № 450 від 18.11.2014р. відображає вартість ремонту з урахуванням фізичного зношення деталей, оскільки деталі, що були замінені на транспортному засобі були у використанні (ужитку), у звязку з чим вважає, що позивач безпідставно просить стягнути з відповідача 18 204,13грн.

Також зазначає, що у зустрічному позові відповідач просить стягнути 7595,66 грн. заборгованості, що є різницею між сумою, виплаченою позивачем та сумою матеріальних збитків (відновлювального ремонту), визначеною в акті про надання послуг № 450 від 18.11.2014р., який відображає вартість ремонту з урахуванням фізичного зношення деталей. При цьому, вказує на те, що до зазначеного акту не включена сума ПДВ, оскільки ні відповідач, ні ТОВ "Фірма "МС ГРУП" не є платниками ПДВ.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10 жовтня 2016 року у справі №922/2773/15 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначений на 01 листопада 2016 року.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 01 листопада 2016 року у справі №922/2773/15 відкладено розгляд справи на 01 грудня 2016 року.

У призначене судове засідання представник позивача за первісним та третьої особи не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень (т. 3, а.с. 124, 125).

Відповідно до пункту 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду апеляційної скарги, зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, судова колегія дійшла висновку, що учасникам судового процесу створені належні умови для реалізації їх процесуальних прав та вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача за первісним позовом та третьої особи.

Представник відповідача за первісним позовом проти доводів апеляційної скарги заперечував та просив рішення Господарського суду Харківської області від 15 серпня 2016 року у справі №922/2773/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача за первісним позовом - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача за первісним позовом, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа Страхування", звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "РОСС" грошові кошти у розмірі 18204,13 грн., що є різницею між виплаченим страховим відшкодуванням та фактично понесеними збитками (вартість відновлювального ремонту із врахуванням зносу).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач, посилаючись на приписи ст.ст. 22, 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон), ст.ст.7, 12 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі-Закон про оцінку), ОСОБА_2 товарознавчої експертизи транспортних засобів та звіт ТОВ "Експерт Клас" № 92А від 12.11.2014 р., вважає, що розмір прямого збитку відповідача із врахуванням коефіцієнту зносу складає 19127,21 грн.

Водночас, відповідач за первісним позовом - Товариство з додатковою відповідальністю "РОСС", заперечуючи проти первісного позову, звернувся до суду із зустрічним позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" суми страхового відшкодування у розмірі 7595,66 грн., що становить різницю між виплаченою сумою страхового відшкодування та реальними витратами понесеними на ремонт автомобіля, визначеними у Акті про надавання послуг № 450 від 18.11.2014р.

Як убачається із матеріалів справи, 20.06.2014р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Альфа Страхування" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фіто-лек" був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/1032797, згідно якого було забезпечено транспортний засіб Сіtrоеn Berlingo, державний реєстраційний №АХ4263 ВХ з лімітом відповідальності на 1-го потерпілого 50000 грн.

08.08.2014 р. у м. Харкові по проспекту Гагаріна сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ІVЕСО державний №АХ9648ЕА, Меrsdеs-Веnz державний № НОМЕР_1, Volkwagen державний № НОМЕР_2 та а/м Сіtrоеn Веrlіngо, державний № НОМЕР_3.

Відповідно до Постанови Комінтернівського районного суду м.Харкова від 02.09.2014р. водій Сіtrоеn Веrlіngо, реєстраційний № НОМЕР_3, не вибрав безпечної відстані та допустив зіткнення із автомобілем ІVЕСО, реєстраційний №АХ9648ЕА, який належить ТДВ "РОСС" (відповідачу за первісним позовом).

На підставі заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, страхового акту №1173.609.14.02.01 від 14.11.2014р. та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту, Звіту ТОВ "Експерт Клас" № 92А від 12.11.2014 р. позивач виплатив на рахунок потерпілої особи 37 331,34 грн., що підтверджується платіжним дорученням №28801 від 12.12.2014р. (а.с.110).

Позивач листом вих.№1173.609.14.02.01-0323.11 від 15.11.2014 р. повідомив відповідача про виплату страхового відшкодування у розмірі 37331,34 грн. та вказав, що у разі, якщо відповідач надасть акти виконаних робіт та чеки про сплату ремонту на рахунок відповідача буде перерахована тимчасово утримана з суми страхового відшкодування вартість ПДВ, в розмірі 7466,27 грн.

Відповідно до Акту надання послуг № 450 від 18.11.2014 р. загальна вартість робіт та запчастин складає 44927,00 грн. (без урахування ПДВ).

Справа розглядалась господарськими судами неодноразово.

Скасовуючи попередні судові рішення місцевого та апеляційного господарського суду та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 11 травня 2016 року вказав, зокрема, на те, що судами не надано належної оцінки акту №450 від 18.11.2014р., на підставі якого суд першої інстанції, з чим погодився апеляційний господарський суд, встановив вартість пошкодженого майна на суму 44927,61 грн. без з'ясування під час її визначення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля з відповідним проведенням розрахунку зношеності згідно вищезазначеної ОСОБА_2 товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів; судами не з'ясовано, у результаті чого фактична сума ремонту транспортного засобу з використанням бувших у використанні запчастин перевищила суму, визначену у звіті про оцінку вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з використанням нових запчастин з урахуванням зношеності майна, а також не з'ясовано які додаткові витрати були понесені, та чи підлягає розмір таких витрат відшкодуванню саме позивачем за первісним позовом.

При прийнятті оскаржуваного рішення за результатами нового розгляду, суд першої інстанції, посилаючись на приписи ст.ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 29, 34, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ОСОБА_2 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, виходив з того, що позивачем за первісним позовом не доведено за допомогою належних і допустимих доказів факту використання при ремонті автомобілю IVECO нових запчастин, як і факту проведення відновлюваного ремонту вказаного автомобіля без урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу, тоді як позивачем за зустрічним позовом належним чином обґрунтовано шкоду у розмірі 7595,66 грн., оскільки акт надання послуг № 450 від 18.11.2014р. на суму 44927 грн. не включає в себе ПДВ, у звязку з чим дійшов висновку про задоволення зустрічного позову та відмову у задоволенні первісного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регламентується Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

В силу положень пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відтак, у спорах пов'язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно статті 5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодування особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Тобто, сутність цього виду страхування (страхування відповідальності) полягає в прийнятті страховиком фінансових ризиків виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди, а також у згоді страховика прийняти обов'язок сторони боржника у деліктному зобов'язанні, якщо воно виникне.

Як вже було зазначено у цій постанові, цивільно-правова відповідальність ТОВ "Фіто-лек" була застрахована позивачем згідно з полісом N АІ/1032797, згідно якого був забезпечений, з лімітом відповідальності на 1-го потерпілого 50000,00 грн., транспортний засіб Сіtrоеn Вегlіngо, державний реєстраційний № НОМЕР_3, водій якого визнаний винуватим у зіткненні з автомобілем відповідача за первісним позовом.

Отже, у момент укладення полісу № АІ/1032797 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу Сіtrоеn Вегlіngо, реєстраційний номер НОМЕР_3, позивач узяв на себе зобов'язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником (або іншою особою, яка експлуатує забезпечений транспортний засіб на законних підставах).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що особою, відповідальною за завдані у даному випадку збитки, згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах встановлених даним Законом та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Щодо доводів апелянта, що розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України; якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

З аналізу положень ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" вбачається, що обов'язок з визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, завданих майну потерпілої особи, покладається на страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, у даному випадку - на позивача за первісним позовом.

Так, згідно із п.п. 1.2, 1.3 ОСОБА_2 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.

ОСОБА_2 є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до висновку, викладеного у звіті експерта ТОВ "Експерт клас" №92А від 12.11.2014 р. (том 1, а.с.23-30), ринкова вартість автомобіля НОМЕР_4 2005 року виготовлення на дату ДТП 08.08.2014р. складає 149623,47 грн., вартість відновлюваного ремонту складає 86952,41 грн., коефіцієнт фізичного зносу - 0,69, а вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,69 складає - 44797,61 грн. (том 1, а.с.30). У калькуляції до експертного висновку № 92 А від 12.11.2014р. зазначено, що загальна вартість робіт становить 18 037,65 грн., загальна вартість фарбувальних матеріалів становить 6 598,96 грн., загальна сума запчастин становить 62 315,80 грн.

Оцінка експертом проводилась на підставі середніх та рекомендованих довідкових цін. Визначення вартість відновлювального ремонту автомобіля була визначена експертом на підставі п. 8.2 ОСОБА_2 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів

Таким чином, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,69 становить 44797,61 грн. = 21180,01 + 4678,48 + 61093,92* (1-0,69), тобто для розрахунку відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу експертом була врахована саме вартість нових складових - запчастин (61093,92 грн.).

Натомість, з акту надання послуг № 450 від 18 листопада 2014 року вбачається, що загальна вартість робіт (послуг) та запчастин за ремонт автомобіля ІVЕСО Daily, державний №АХ 9648 ЕА, який став учасником дорожньо-транспортної пригоди, склала 44927,00 грн. (без ПДВ) (а.с.93-94), з яких вартість робіт - 6780,00 грн., вартість запчастин - 37391,00 грн., вартість комплекту лакофарбових матеріалів - 756,00 грн.

Відповідно до довідки ТОВ "Фірми "МС ГРУП", що проводила відновлювальний ремонт автомобіля ІVЕСО, реєстраційний № НОМЕР_4 2005 року виготовлення, деталі, що були замінені відповідно до рахунку №441 від 17.10.2014 р., не є новими, а вже були у застосуванні раніше (том 1 а.с.95).

Щодо використання при проведенні ремонту автомобіля ІVЕСО, реєстраційний № НОМЕР_5, запчастин, які раніше були у вжитку свідчить і той факт, що загальна вартість нових запчастин, необхідних для відновлюваного ремонту, розрахована експертом із застосуванням середніх та рекомендованих довідкових цін, дорівнює 62315,80 грн., натомість загальна ринкова вартість запчастин, які були використані для відновлюваного ремонту автомобіля ІVЕСО становить 37 391,00 грн., що є значно меншою за ціну нових запчастин.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на автомобіль ІVЕСО, реєстраційний № НОМЕР_4 2005 року, були встановлені деталі, які раніше були у вжитку, а не нові.

Колегія суддів зазначає, що положеннями ОСОБА_2 не передбачено застосування коефіцієнту фізичного зносу до деталей, які були використані для ремонту автомобіля, які вже були у користуванні та ремонті, а лише надано вказівки, як оцінювати транспортний засіб та його складники, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, зі спливом часу, оскільки ОСОБА_2 лише встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ.

Крім того, позивачем не надано доказів того, що до деталей, які були використані для ремонту автомобіля марки ІVЕСО, реєстраційний № НОМЕР_4, не було застосовано коефіцієнту фізичного зносу та що вартість використаних у ремонті деталей є такою ж, або більшою, ніж вартість нових деталей.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо незастосування до ремонтних деталей коефіцієнту фізичного зносу, оскільки ні нормами чинного законодавства, ні положеннями ОСОБА_2 не передбачено застосування коефіцієнту фізичного зносу до деталей, які вже були у користуванні та ремонті, у звязку з чим відмовив у задоволенні вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" про стягнення 18204,13 грн.

Щодо доводів апелянта, що виплата страхового відшкодування з урахуванням ПДВ буде перевищувати розмір реальних збитків, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до листа Верховного суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 р. сума ремонту автомобіля з урахуванням податку на додану вартість, виходячи з умов договорів, укладених на підставі чинного законодавства та правил, розроблених кожною страховою компанією, виплачується останньою або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід зясувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи зареєстрований надавач послуг з ремонту автомобіля є платником ПДВ.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Фірма "МС ГРУП" не є платником податку на прибуток та враховано, що у справі містяться копії акту виконаних робіт ТОВ "Фірма "МС ГРУП" №450 від 13.11.2014р., акту звіряння взаєморозрахунків між ТОВ "Фірма "МС ГРУП" та відповідачем, платіжні доручення, які разом підтверджують фактичне здійснення відновлювального ремонту автомобіля та свідчать про реальний розмір витрат, необхідних для відновлюваного ремонту автомобіля ІVЕСО, державний № НОМЕР_4 2005 року з урахуванням коефіцієнту його фізичного зносу - 44927,00 грн., та який не включає в себе оновлення автомобіля за рахунок страхової, оскільки усі замінені деталі вже були у вжитку, а на самі роботи коефіцієнт зносу не нараховується.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" не утриману суму 7595,66 грн. заборгованості, що є різницею між сумою, виплаченою позивачем та сумою матеріальних збитків (відновлювального ремонту), визначеною в акті про надання послуг № 450 від 18.11.2014р. Також, вказує на те, що до зазначеного акту не включена сума ПДВ, оскільки ні відповідач, ні ТОВ "Фірма "МС ГРУП" не є платниками ПДВ.

При цьому, дана сума витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у розмірі 44927,00 грн. відповідає ліміту відповідальності, визначеному полісом № АЕ/1032797.

Крім того, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку щодо задоволення зустрічних позовних вимог про стягнення з ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" на користь ПАТ "РОСС" 7595,66 грн., з огляду на наступне.

Відповідно до абз.16 ст. 9 ЗУ "Про страхування" страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник (у нашому випадку - Відповідач).

Відповідно до листа Верховного суду України "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" від 19.07.2011 р., визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля".

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не остаточну суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Як убачається з наявного в матеріалах справи акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.11.2014р. по 30.11.2014р. та акту здачі-приймання робіт №450 від 18.11.2014р., відповідач сплатив за відновлювальний ремонт автомобіля ІVЕСО - 44 927,00 грн. (без ПДВ) - фактичні збитки. Оцінена експертом, на підставі середніх та рекомендованих довідникових цін, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,69 склала 44797,61 грн. Позивачем сплачено на користь відповідача лише 37331,14 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи, що ТОВ "Фірма "МС ГРУП", якою було проведено відновлювальний ремонт автомобіля ІVЕСО, не є платником ПДВ та до акту надання послуг № 450 від 18.11.2014 року на суму 44927,00 грн. не включено ПДВ, ПАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування" необґрунтовано було притримано 7466,87 грн., оскільки ці грошові кошти не мають ніякого відношення до ПДВ.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Згідно ст. 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків".

Враховуючи факт порушення водієм автомобіля Сіtrоеn Веrlіngо, реєстраційний № НОМЕР_3, Правил дорожнього руху України, що стало підставою дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої постраждав відповідач; цивільна відповідальність власника цього транспортного засобу застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Альфа Страхування"; відповідачем належним чином обґрунтовано шкоду у розмірі 7595,66 грн.; матеріали справи містять належні докази протиправної поведінки водія, докази наявності причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою водія та спричиненням відповідачу матеріальної шкоди; на момент прийняття рішення по справі у матеріалах справи відсутні будь-які докази виплати позивачем відшкодування в добровільному порядку, суд першої інстанції правомірно визнав вимогу Товариства з додатковою відповідальністю "РОСС" щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" суми завданої матеріальної шкоди у розмірі 7595,66 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у звязку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 15 серпня 2016 року у справі №922/2773/15 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101, п.1 ч.1 ст.103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 15 серпня 2016 року у справі №922/2773/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повна постанова складена 05.12.2016р.

Головуючий суддя Камишева Л.М.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Івакіна В.О.