РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016Справа №910/4181/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "АВК";

до Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК";

про визнання договору частково недійсним.

Суддя О. В. Мандриченко

Представники:

Від позивача: Кобець І.В., представник, довіреність № б/н від 10.08.2015 р.

Від відповідача: Киричук Р.П., представник, довіреність № б/н від 10.08.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним п.11.16 договору про відкриття кредитної лінії №04/В/09/22ЮО від 15.10.2009р. в редакції п.5 додаткового договору №143 від 24.10.2013р. до договору про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22ЮО від 15.10.2009р., укладеного між Позивачем та Відповідачем.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.04.2016р. по справі №910/4181/16 позов задоволено повністю. Визнано недійсним пункт 11.16 договору про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22ЮО від 15.10.2009р. в редакції пункту 5 додаткового договору №143 від 24.10.2013р. до договору про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22ЮО від 15.10.2009р., укладеного між Позивачем та відповідачем.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 у справі № 910/4181/16 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.09.2016 у справі № 910/4181/16 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 20.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2016 у справі №910/4181/16 скасовано, а справу №910/4181/16 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 04.10.2016 № 04-23/2061 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ" та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2016, справа № 910/4181/16 передана для розгляду судді Мандриченку О. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 р. прийнято справу № 910/4181/16 до провадження суддею Мандриченком О.В., призначено слухання справи на 01.11.16 р.

У судових засіданнях 01.11.2016 та 11.11.2016 р. оголушавалась перерва у справі відповідно до ч. 3 ст. 77 ГПК України.

У судовому засіданні 10.11.2016 р. від представника позивача надійшло клопотання про колегіальний розгляд справи. Зазначене клопотання судом відхилено, оскільки спір між сторонами у даній справі не відноситься до категорії складних і позивачем не наведено жодних обґрунтованих пояснень, які б свідчили про складність цієї справи.

У судовому засіданні 17.11.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між відповідачем та позивачем 15.10.2009р. був укладений договір про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22/ЮО, за умовами якого в користування позивача, як позичальника, надані кредитні кошти.

Відповідно до п.11.7 договору цей договір може бути змінений (крім випадків передбачених законодавством України) тільки за взаємною згодою відповідача і позивача за умови, що такі зміни викладені в письмовій формі та підписані відповідачем та позивачем.

Згідно з п.11.16 договору (в редакції, чинній на момент його укладення 15.10.2009р.), всі спори, що не врегульовані мирним шляхом, вирішуються відповідним судом за місцезнаходженням Відповідача.

До договору про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22/ЮО, неодноразово вносились зміни та доповнення, про що сторонами складались та підписувались додаткові договори, договори про внесення змін, копії яких долучені до матеріалів справи.

Додатковим договором № 143 від 24.10.2013 до договору про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО від 15.10.2009 внесено зміни до кредитного договору, зокрема, згідно з п. 5 додаткового договору сторони домовились викласти п. 11.16 Кредитного договору в наступній редакції:

" 11.16. Усі спори, розбіжності, або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013р., видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду htpp://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду htpp://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України", добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" є остаточними і обов'язковими з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору.".

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача щодо недійсності п. 5 додаткового договору № 143 від 24.10.2013 до договору про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22ЮО від 15.10.2009 з підстав відсутності повноважень представника товариства на вирішення зазначених питань у відносинах з банком та через невідповідність змісту та форми третейського застереження вимогам ст. 12 Закону України "Про третейські суди".

Згідно положень ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Згідно положень ч. 1 ст. 5 Закону України "Про третейські суди" спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону; третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди (ч. 1 ст. 12 Закону).

У своїй постанові від 21.09.2016 року у даній справі, Вищий господарський суд України наголошую на тому, що при вирішенні спірного питання наявності повноважень на укладення додаткового договору №143 до договору про відкриття кредитної лінії від 15.10.2009 №04-В/09/22/ЮО (п.5) судам слід з'ясувати наявність/відсутність в статуті позивача обмежень повноважень генерального директора щодо укладення третейських угод (застережень) та визначити, чи були передані відповідні повноваження генеральним директором по довіреності від 28.03.2012 ОСОБА_3

Відповідно до п. 14.1 Статуту Товариства Колегіальним виконавчим органом Товариства є правління. Правління складається з 2 (двох) членів, які обираються наглядовою радою. Головою колегіального виконавчого органу Товариства є Генеральний директор, який обирається наглядовою Радою Товариства з числа членів правління. Іншим членом правління, обирається особа, яка займає посаду Фінансового директора.

Пунктом 14.4 Статуту Товариства передбачені виключні функції та повноваження Генерального директора, а саме: видає доручення (довіреності) на вчинення дій від імені Товариства (п. 14.4.4), укладає та підписує від імені Товариства угоди, договори, контракти з юридичними та фізичними особами резидентами та нерезидентами та забезпечує їх виконання (п. 14.4.6).

Згідно з п. 14.5 Статуту Товариства Генеральний директор діє від імені Товариства без довіреності. Інші особи можуть діяти від імені Товариства у порядку представництва, передбаченому законодавством України.

Виходячи з вищевикладеного, саме до виключних повноважень Генерального директора належить укладання третейських угод. Інший член правління / фінансовий директор може укладати третейські угоди виключно, якщо такі повноваження будуть передані їй Генеральним директором по довіреності.

Додатковий договір № 143 від 24.10.2013 до договору про відкриття кредитної лінії №04-В/09/22/ЮО від 15.10.2009 підписано з боку ПАТ "АВК" фінансовим директором ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хрипко Н.М. 28.03.2012, зареєстрованої в реєстрі за № 694, строком дії до 31.12.2014, на підставі Протоколу № 204 від 25.05.2009, наказу № 113-к від 15.05.2009, на підставі Протоколу № 41 від 22.10.2013 загальних зборів акціонерів (преамбула додаткового договору).

Протоколом № 41 від 22.10.2013 позачергових загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "АВК" підтверджено прийняття юридичною особою рішення з питання порядку денного "Про надання згоди на внесення змін до Договору про відкриття кредитної лінії №04-В-09/22/ЮО, укладеного ПрАТ "АВК" з АТ "Сбербанк Росії" 15.10.2009, щодо зміни діючих умов кредитування та щодо інших змін" (пункт 5 порядку денного).

Так, по вказаному питанню було вирішено:

" 5.1 У зв'язку із зміною діючих умов кредитування, внести наступні зміни до кредитного договору:

1) Змінити строк траншу, за лімітом 2 - збільшивши його до 365 днів;

2) Змінити графік погашення, а саме: в останні 30 місяців кредитування починаючи з квітня 2014 року по серпень 2016 року погашати щомісячно рівними частинами по 1 666 666 USD, останній платіж в сумі 11 666 686 USD погасити до 14.09.2016 року;

В день внесення відповідних змін сплатити комісію за перегляд умов кредитування у розмірі 0,25 процента від суми 9 999 996 дол. США."

Рішенням по пункту 6 порядку денного Загальних зборів акціонерів згідно п. 6.1 протоколу № 41 від 22.10.2013 уповноважено фінансового директора ПАТ "АВК" ОСОБА_3 на укладання та підписання від імені товариства договору про внесення змін до кредитного договору, договорів застави, іпотеки, страхування, та інших пов'язаних з ними договорів і документів тощо, а також визначення усіх інших істотних умов договорів про внесення змін, що не обговорені в питанні п'ятому порядку денного.

Таким чином, загальними зборами акціонерів ПАТ "АВК" у питанні "щодо зміни діючих умов кредитування та щодо інших змін" не приймалось рішення на погодження змін про передачу спорів за кредитним договором до постійно діючого третейського суду, а фінансового директора товариства не було уповноважено на вчинення третейського застереження в договорі.

У постанові Верховного Суду України від 30.05.2011 № 6-13цс11 викладено правову позицію, суть якої зводиться до того, що на вчинення третейського застереження (третейської угоди) у представника сторони мають бути відповідні повноваження, і без таких повноважень у представника відсутній необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Метою договору доручення є здійснення повіреним прав довірителя, набуття, зміна і припинення для нього прав та обов'язків шляхом здійснення угод, тому повірений має діяти в тих межах, які встановлені довірителем відповідно до змісту наданого йому доручення.

Довіреність від 28.03.2012, видана ОСОБА_3 як представнику Приватного акціонерного товариства "АВК" за попередньою згодою між довірителем та представником на підставі договору доручення, уповноважила ОСОБА_3 представляти інтереси товариства в усіх підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності та галузевої приналежності:

- з усіх фінансових питань, у тому числі що стосуються кредитування, забезпечення виконання умов кредитних договорів (застава, іпотека), реструктуризації кредитних зобов'язань; в тому числі підписувати від імені Приватного акціонерного товариства "АВК" кредитні договори, договори іпотеки, договори застави, договори про внесення змін/доповнень до договору про розірвання вищевказаних договорів, договори страхування (в межах повноважень визначених статутом для генерального директора);

- з питань, пов'язаних з господарською і комерційною діяльністю товариства.

Отже, загальні збори позивача уповноважили ОСОБА_3 підписати договір про внесення до кредитного договору змін, вирішених зборами позивача (пункт 5), з правом визначення інших істотних умов такого договору про внесення змін до кредитного договору, що не були обговорені загальними зборами позивача в питанні п'ятому порядку денного. При цьому збори позивача не надавали ОСОБА_3 повноважень на укладення третейської угоди з відповідачем. При цьому суд вважає, що третейську угоду не можна відносити до істотної умови договору про внесення змін до кредитного договору, оскільки згідно з ст.2, 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода є окремим правочином про передачу спору на вирішення третейського суду, та не регулює права й обов'язки сторін за кредитним договором.

Довіреність від 28.03.2012р., видана позивачем, містить уповноваження ОСОБА_3 укладати та підписувати договори застави, іпотеки, страхування, кредитні договори, договори про внесення змін і доповнень до них, а також підписувати договори з усіх питань, пов'язаних з виконанням цієї довіреності, якою ОСОБА_3 доручено представляти інтереси позивача з фінансових питань та питань, пов'язаних з господарською і комерційною діяльністю позивача.

При цьому довіреністю не надано ОСОБА_3 повноважень на укладення третейської угоди з підповідачем. Господарський суд вважає, що третейську угоду не можна відносити до договору з фінансових, господарських або комерційних відносин позивача, оскільки згідно з ст.2, 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода є окремим правочином про передачу спору на вирішення третейського суду, та не регулює фінансові, господарські або комерційні відносини позивача (ст.3 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Отже, вчинення юридичних дій, які чітко не визначені у довіреності, навіть якщо вони спрямовані на досягнення кінцевої мети, задля якої її видано, і не охоплюються змістом довіреності, можуть створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов'язки довірителя тільки за умови їх схвалення останнім.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину, серед іншого, є недодержання в момент його вчинення стороною чи сторонами вимог, які встановлені, зокрема, ч. 1, 2 ст. 203 цього Кодексу, згідно з якими зміст правочину не може суперечити Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

У разі вчинення повіреним дій, які не охоплені змістом виданої довіреності та прийнятого рішення юридичною особою-довірителем і не схвалені ним, не можна вважати, що правочин, укладений в результаті таких дій повіреного, відповідає вимогам закону.

Доказів на підтвердження визнання чи схвалення ПАТ "АВК" третейського застереження у договорі про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО від 15.10.2009 згідно змін, внесених п. 5 додаткового договору № 143 від 24.10.2013, суду не надано, а в цій частині договір оспорюється товариством.

Згідно з п. 11 додаткового договору № 143 від 24.10.2013 недійсність окремих положень цього додаткового договору не тягне недійсності цього додаткового договору в цілому, якщо можливо припустити, що він міг би бути укладений без включення до нього таких положень.

Вказані умови договору кореспондуються зі ст. 217 Цивільного кодексу України, згідно з якою недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи викладене та виходячи із встановлених обставин перевищення повноважень, наданих юридичною особою представнику при укладенні додаткового договору № 143 від 24.10.2013 в частині внесених змін щодо вирішення спорів між сторонами в третейському суді, позовні вимоги про визнання договору суд визнає обґрунтованими, що є підставою для їх задоволення.

У зв'язку із задоволенням позову згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним пункт 11.16 договору про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22ЮО від 15.10.2009 в редакції пункту 5 додаткового договору № 143 від 24.10.2013 року до договору про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22ЮО від 15.10.2009, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" та Приватним акціонерним товариством "АВК".

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (01601, м. Київ, вулиця Володимирська, будинок 46, ідентифікаційний код 25959784) на користь Приватного акціонерного товариства "АВК" (87510, Донецька обл., місто Маріуполь, проспект Луніна, будинок 42, ідентифікаційний код 30482582) судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. Видати наказ.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 24.11.2016 р.