ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р. Справа № 909/471/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" м. Івано-Франківськ б/н від 01.09.2016р.

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2016р.

у справі №909/471/16

за первісним позовом: державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м.Київ в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ

до відповідача: публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" м. Івано-Франківськ

про стягнення заборгованості в сумі 336 188, 86 грн.

за зустрічним позовом: публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" м. Івано-Франківськ

до відповідача: державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м.Київ в особі відокремленого підрозділу "Атомкомплект" ДП "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" м. Київ

про стягнення заборгованості в сумі 336 188, 86 грн.

за участю представників сторін (за первісним позовом) від:

від позивача: ОСОБА_2- за довіреністю № 108/10 від 17.07.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_3- за довіреністю № 20/06-02 від 04.01.2016р.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2016 р. (суддя Г.З.Цюх) позов державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» до публічного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» про стягнення заборгованості в сумі 399 891,31 грн. задоволено. Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» на користь державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» 336 188, 86 грн. неустойки та 5042, 83 грн. судового збору. Провадження по зустрічному позові публічного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» до державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в частині стягнення 336 188,86 грн. основного боргу припинено. Стягнуто з державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (вул. Назарівська,3, м.Київ, 01032, код 24584661) на користь публічного акціонерного товариства «Івано-Франківський арматурний завод» 5042, 83 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що сума штрафних санкцій, встановлена п.1.2. додаткової угоди мала бути сплачена постачальником протягом 90 календарних днів від дати підписання додаткової угоди, однак, відповідач покладених на нього зобовязань не виконав, чим порушив умови укладеної додаткової угоди. Рішення суду в частині припинення провадження у справі обґрунтоване тим, що відповідачем на підставі платіжного доручення №1033 від 21.07.2016 р. після звернення позивача до суду із зустрічним позовом основний борг сплачено повністю.

Відповідачем за первісним позовом подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. У своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що постачальником пропущено строк позовної давності, а підписання додаткової угоди, якою не вносяться зміни до основного договору поставки не свідчить, що він є боржником, який визнає існування боргу. Крім цього, скаржник зазначає, що директор ВП «Автокомплект» ОСОБА_4 не був наділений повноваженнями щодо укладення додаткової угоди, а відтак, додаткова угода в частині розміру та строку сплати штрафних санкцій не створює для сторін даної угоди права та обовязки. Апелянт також стверджує, що розмір нарахованої пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, і як наслідок п.7.2 договору суперечить Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань».

Позивачем за первісним позовом подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що уклавши додаткову угоду №4 та визнаючи борг зі сплати неустойки, сторони визначили новий строк сплати неустойки, а відтак, встановили новий строк початку перебігу позовної давності з 23.07.2015 р. Крім цього, позивач зазначає, що ОСОБА_4 наділений повноваженнями щодо, зокрема, укладення та підписання договорів довіреністю від 10.04.2014 р. Також позивач вказує, що у даному випадку предметом позову є стягнення неустойки за порушення договору поставки, а не порушення строку у грошовому зобовязанні, а тому, дія Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» не розповсюджується.

Скаржником подано також додаткові пояснення по суті апеляційної скарги, в яких стверджує, що укладення угоди про врегулювання претензійних вимог щодо сплати штрафних санкцій є новим правочином, який не може укладатися як додаткова угода до основного договору, оскільки це суперечить його предмету.

Скаржником подано клопотання про зупинення провадження у справі на підставі того, що ухвалою господарського суду міста Києва від 02.11.2016 р. порушено провадження у справі №910/19804/16 за позовом ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» до ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі ВП «Атомкомплект» про визнання недійсними п.п.1.1, 1.2, 1.3 додаткової угоди №4 від 23.04.2015 р.

В судовому засіданні 20.10.2016 р. (у складі колегії суддів: головуючого судді Матущака О.І., суддів Дубник О.П., Скрипчук О.С.) оголошено перерву в судовому засіданні до 17.11.2016 р.

Розпорядження керівника апарату Львівського апеляційного господарського суду №691 від 16.11.2016 р. у звязку з відпусткою судді Скрипчук О.С. зобовязано провести автоматизовану заміну вказаного судді. Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.11.2016 р. сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Матущака О.І., суддів Дубник О.П., Юрченка Я.О.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі. Представник позивача заперечив щодо задоволення такого клопотання. Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

Статтею 79 ГПК України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Зокрема, відповідно до ч.1 вказаної статті, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі.

Враховуючи те, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду на момент його прийняття, тобто, коли додаткова угода була чинною, результати розгляду справи №910/19804/16 ніяким чином не впливають на встановлення істотних обставин справи у даній справі. Разом з тим, апелянт не позбавлений права у випадку набрання законної сили рішенням суду про визнання недійсною додаткової угоди №4, звернутись до суду про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні представники сторін виклали доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, 30.08.2013 р. між державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (покупець) та публічним акціонерним товариством «Івано-Франківський арматурний завод» (постачальник) укладено договір поставки №11-16-1-13-2121.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2, 4.1 вказаного договору, постачальник зобов'язується в порядку і на умовах, визначених у договорі, поставити запасні частини до трубопровідної арматури власного виробництва для ВП «Рівненська АЕС», а покупець прийняти і оплатити продукцію в порядку і на умовах, визначених у договорі.

Найменування, одиниці виміру і загальна кількість продукції, її номенклатура і ціна та належність до систем, важливих для безпеки, і строки поставки зазначені в специфікації, яка є невід'ємною частиною договору.

Сума договору визначена сторонами у п.3.2. та становить 3 515 862,2 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 585977,1 грн.

Покупець сплачує вартість продукції за цінами, зазначеними в специфікації, в національній валюті України шляхом банківського переказу на поточний рахунок постачальника. Оплата продукції, що поставляється згідно специфікації, здійснюється покупцем в наступному порядку: оплата поставленої продукції за специфікацією здійснюється покупцем в 2014 році, але не раніше 15.01.2014 р. на підставі підписаних сторонами акту прийому-передачі на поставлену партію продукції.

Як вбачається з матеріалів справи, розділом V договору сторони визначили порядок поставки продукції: строк поставки продукції зазначений в специфікації. Допускається дострокова поставка та поставка продукції партіями; поставка продукції згідно специфікаціям, здійснюється автотранспортом постачальника на умовах DDP - склад Рівненського відділення ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом», 34400, м.Кузнецовськ, Рівненська область (вантажоодержувач) згідно Інкотермс - 2000.

Датою поставки вважається дата видаткової накладної на продукцію, що підтверджує надходження продукції на склад вантажоодержувача.

Згідно п.п. 6.3.1. 12.1 вказаного договору, сторони визначили обовязок постачальника забезпечити поставку продукції у строки, встановлені договором.

Специфікації, додаткові угоди та додатки до договору є його невід"ємною частиною і мають юридичну силу за умови укладення їх у письмовій формі, підписання їх повноважними особами і скріплення печатками обох сторін.

Як встановлено місцевим господарським судом, згідно специфікацій №1 термін постачання товару - протягом 8 місяців днів з дати укладання договору.

При цьому, пунктом 7.2 договору сторони встановили, що за порушення строку поставки продукції за договором постачальник зобов'язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0, 1 % вартості непоставленої в строк продукції за кожен день прострочення, але не більше 30 % вартості непоставленої в строк продукції. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Наявними матеріалами справи також підтверджується, що 23.04.2015 р. сторони уклали додаткову угоду №4 до договору №11-16-1-13-2121 від 30.08.2013 р.

Згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.3 вказаної додаткової угоди, сторони на момент підписання угоди визнають факт порушення постачальником строку поставки продукції згідно специфікації №1 до договору №11-16-1-13-2121 від 30.08.13, що складає: - за позицією №1 (шпиндель кресл. 3МА3590.15) - 9 днів прострочення (з 01.12.14 по 09.12.14р.); - за позицією №2 (клин кресл. 3МА3805.18) - 78 днів прострочення (з 01.12.14 по 16.02.15р.); - за позицією №3 (мембрана кресл. 3МА2428.09) - 86 днів прострочення (з 01.12.14 по 24.02.15р.).

Розмір штрафних санкцій за порушення строків поставки продукції за специфікацією №1 нарахованих згідно п.7.2 договору складає, а саме:- за позицією №1 по Специфікації №1 - 10634,28 грн.; - за позицією №2 по Специфікації №1 - 287701,34 грн.; - за позицією №3 по Специфікації №1 - 37853,24 грн.;

Сума штрафних санкцій, встановлена п.1.2. додаткової угоди має бути сплачена постачальником протягом 90 календарних днів від дати підписання даної додаткової угоди.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з наступного.

Відповідно до ст. 193, 265 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст.530, 655 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.ст. 627, 638, 629 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Таким чином, судова колегія погоджується з позицією місцевого господарського суду, що додаткова угода №4 від 23.04.2015 р. до договору на даний час чинна та не визнана судом у встановленому законом порядку недійсною, а тому, є обовязковою до виконання.

При цьому, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З огляду на вищевикладене, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що визнаючи борг зі сплати неустойки у додатковій угоді №4 із визначенням нового строку сплати неустойки перебіг позовної давності перервався, а сторонами встановлено новий строк сплати визнаної відповідачем суми штрафних санкцій, а відповідно і новий строк початку перебігу позовної давності настав 22.07.2015 р., оскільки до цієї дати відповідач зобовязаний був сплатити штрафні санкції згідно п.1.3 додаткової угоди.

Згідно ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення неустойки у розмірі 336 188,86 грн.

Необхідно також зазначити, що враховуючи те, що поставка не є грошовим зобовязанням, Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань», в якому встановлено обмеження розміру для стягнення пені, не застосовується, а отже, посилання скаржника на норми вказаного Закону є неправомірним.

Щодо зустрічного позову, то судова колегія погоджується з позицією місцевого господарського про наявність підстав для припинення провадження у справі у звязку з тим, що відповідачем на підставі платіжного доручення №1033 від 21.07.2016 р. після звернення позивача до суду із зустрічним позовом основний борг сплачено повністю.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 28.07.2016 р. у справі

№ 909/471/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скеровуються в господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя Матущак О.І.

Судді Дубник О.П.

ОСОБА_1