РІШЕННЯ

22 листопада 2016 року Справа № 913/1144/16

Провадження №18/913/1144/16

За позовом публічного акціонерного товариства «Донецький завод гірничорятувальної апаратури», м. Донецьк

до відповідача публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», м. Лисичанськ Луганської області

про стягнення 5405899,99 грн.

Суддя Корнієнко В.В.

Секретар судового засідання помічник судді Шапошникова О.М.

У засіданні брали участь:

від позивача: ОСОБА_1 за дов. від 11.08.2016;

від відповідача: не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 3023676 грн. по оплаті вартості товару (саморятівники шахтні), поставленого відповідачу за договором про закупівлю товарів за державні кошти від 13.12.2012 № 06-248, втрат від інфляції в сумі 2183199,83 та трьох процентів річних в сумі 199024,16 грн. за прострочення платежу.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 28.10.2016 № 52/35-16 факт існування вказаних позивачем договірних відносин та факт наявності боргу в сумі 3023676 грн. визнав, однак, проти позову заперечує посилаючись на те, що вказана заборгованість у грудні 2015 року була списана ним по строку позовної давності.

Відповідач також вказав, що здійснення відносин з відповідачем на даний час є недопустимим, так як це може бути розцінено як співробітництво з терористичною організацією та фінансування тероризму, в звязку з тим, що так звані «ДНР» і «ЛНР» постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 визнано терористичними організаціями.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно договору про закупівлю товарів за державні кошти від 13.12.2012 № 06-248 із специфікацією № 1, укладеному між сторонами за позовом, позивач 27.12.2012 поставив відповідачу товар (саморятівники шахтні) на загальну суму 3023676 грн., що підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною позивача від 23.12.2012 № 1682, яка підписані повноважним представником відповідача, належним чином оформленою довіреністю відповідача від 26.12.2012 № 9, та визнано відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Пунктом 10.1. договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2012.

Відповідно до п. 4.2. договору та специфікацій № 1 відповідач зобовязався оплатити поставлений товар протягом 3-х робочих днів з дати поставки товару, тобто до 31.12.2012 включно.

У порушення умов договору відповідач вартість одержаного товару позивачу не сплатив. Станом на 01.01.2013 його борг складав 3023676 грн.

25.03.2014 між сторонами за позовом було укладено угоду щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 06-248 від 13.12.2012.

Вказаною угодою відповідач визнав свій борг перед позивачем в сумі 3023676 грн. за саморятівники шахтні, поставлені йому позивачем за договором від 13.12.2012 № 06-248.

Згідно положенням зазначеної угоди, відповідач зобовязався до першого числа кожного місяця, починаючи з квітня 2014 р. (до 1-го квітня 2014 р.) погашати позивачу борг по 503946 грн. щомісячно, протягом 6 місяців до 01.09.2014.

У порушення умов угоди від 25.03.2014 відповідач борг в сумі 3023676 грн. позивачу не сплатив.

На підставі вказаних доводів позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 3023676 грн. по оплаті вартості товару (саморятівники шахтні), поставленого відповідачу за договором про закупівлю товарів за державні кошти від 13.12.2012 № 06-248, втрат від інфляції в сумі 2183199,83 та трьох процентів річних в сумі 199024,16 грн. за прострочення платежу.

Відповідач відзивом на позовну заяву від 28.10.2016 № 52/35-16 факт існування вказаних позивачем договірних відносин та факт наявності боргу в сумі 3023676 грн. визнав, однак, проти позову заперечує посилаючись на те, що вказана заборгованість у грудні 2015 року була списана ним по строку позовної давності.

Відповідач також вказав, що здійснення відносин з позивачем на даний час є недопустимим, так як це може бути розцінено як співробітництво з терористичною організацією та фінансування тероризму, в звязку з тим, що так звані «ДНР» і «ЛНР» постановою Верховної Ради України від 04.02.2015 визнано терористичними організаціями.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав:

Вищевикладені у цьому рішенні обставини, на які посилається позивач, повністю підтверджуються матеріалами справи, зокрема: договором про закупівлю товарів за державні кошти від 13.12.2012 № 06-248; специфікацією № 1 до договору; видатковою накладною позивача від 23.12.2012 № 1682; довіреністю відповідача від 26.12.2012 № 9; угодою від 25.03.2014 щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 06-248 від 13.12.2012 (копії вказаних документів залучені до матеріалів справи) та відзивом на позовну заяву.

Доводи відповідача, якими він заперечує проти позову, про те, що заявлена до стягнення заборгованість в сумі 3023676 грн. у грудні 2015 року була списана ним по строку позовної давності, а також про те, що здійснення відносин з відповідачем на даний час є недопустимим, так як це може бути розцінено як співробітництво з терористичною організацією, не приймаються судом до уваги за таких підстав:

Статтею 264 Цивільного кодексу України встановлено:

« 1. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

2. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

3. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.».

Пунктом 4.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» визначено:

« 4.4. Правила переривання перебігу позовної давності (стаття 264 ЦК України) застосовуються господарським судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останній є докази, що підтверджують факт такого переривання. При цьому господарським судом слід мати на увазі таке.

4.4.1. У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

визнання пред'явленої претензії;

зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання

боржника про таку зміну договору;

письмове прохання відстрочити сплату боргу;

підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;

часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.».

Таким чином, уклавши угоду від 25.03.2014 (щодо порядку погашення заборгованості за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 06-248 від 13.12.2012) відповідач (ПАТ «Лисичанськвугілля») в особі генерального директора ОСОБА_2 (яким також був підписаний договір про закупівлю товарів за державні кошти № 06-248 від 13.12.2012) визнав свій борг перед позивачем в сумі 3023676 грн. за саморятівники шахтні, поставлені йому позивачем за договором від 13.12.2012 № 06-248.

Відповідно, в силу ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності перервався з дати укладення угоди 25.03.2014.

Перебіг позовної давності перервався в межах позовної давності, так як відповідач повинен був оплатити товар в строк до 31.12.2012 включно, строк позовної давності спливав 31.12.2015.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново, тобто з 25.03.2014, і спливає 25.03.2017.

Таким чином, позов предявлено в межах позовної давності.

Доводи відповідача про те, що здійснення відносин з позивачем на даний час є недопустимим, так як це може бути розцінено як співробітництво з терористичною організацією, не приймаються судом до уваги в звязку з їх необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідач не подав суду доказів, що позивач є терористичною організацією. Позивача зареєстровано як субєкта підприємницької діяльності за законами України; діючим законодавством України позивача як юридичну особу не позбавлено цивільної правоздатності та дієздатності.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача боргу в сумі 3023676 грн. підлягають задоволенню.

Відповідач допустив прострочення розрахунків з позивачем, в звязку з чим, на вимогу позивача, на підставі ст. 625 ЦК України зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно обґрунтованому, перевіреному судом розрахунку позивача, втрати від інфляції за період: квітень 2014 р. травень 2016 р. складають 5206875,83 грн., однак, до стягнення позивачем заявлено лише 2183199,83 грн.

За таких обставин, стягненню з відповідача підлягають втрати від інфляції в сумі 2183199,83 грн.

Згідно обґрунтованому, перевіреному судом розрахунку позивача, три проценти річних за 877 днів прострочення (з 02.04.2014 по 25.08.2016) складають 199024,16 грн. та підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України витрати позивача на судовий збір в сумі 81088,50 грн. підлягають відшкодуванню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Лисичанськвугілля», м. Лисичанськ Луганської області, вул. Малиновського, 1, ідентифікаційний код 32359108, на користь публічного акціонерного товариства «Донецький завод гірничорятувальної апаратури», м. Донецьк, вул. Левицького, 31, ідентифікаційний код 00159491, борг в сумі 3023676 грн. за поставлений товар, втрати від інфляції в сумі 2183199,83 грн., три проценти річних в сумі 199024,16 грн., витрати на судовий збір в сумі 81088,50 грн.; наказ видати.

22 листопада 2016 р. було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 28 листопада 2016 р. і може бути оскаржене протягом 10 днів з цієї дати.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя В.В. Корнієнко