КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Справа№ 925/859/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Сотнікова С.В.

Остапенка О.М.

за участі представників:

дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" - Василенко С.І., догов. №14-11-2016 від 14.11.2016

ліквідатор дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" - арбітражний керуючий Назаренко С.А., посв. арбітр. кер. НОМЕР_1 від 10.04.2013

апелянт (голова ліквідаційної комісії дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф") - Фесенко Є.М., пасп., виданного Рокитнянським РВ ГУ МВС України в Київській області 23.07.1996

державного підприємства "Київторф" - Собора Б.В., наказ №156-к від 13.10.2016;

Міністерства енергетики та вугільної промисловості України - Притула Г.Ю., довір. №114/2016 від 07.11.2016

розглянувши апеляційну скаргу голови ліквідаційної комісії дочірнього

підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" Фесенка Є.М.

на постанову Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016

у справі №925/859/16 (суддя Боровик С.С.)

за заявою голови ліквідаційної комісії дочірнього підприємства

"Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" Фесенка Є.М.

про порушення провадження у справі та визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 порушено провадження у справі №925/859/16 про банкрутство дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" (ідентифікаційний номер ), визнано підприємство банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Назаренка С.А., відмовлено арбітражним керуючим Фесенко Є.М. (голова ліквідаційної комісії), Голінному А.М., Постоленко В.О., Юдицькому О.В. у призначенні ліквідатором у даній справі.

Голова ліквідаційної комісії дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" Фесенко Є.М. звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 у справі №925/859/16 в частині призначення ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Назаренка С.А., прийняти у відповідній частині нове рішення, яким призначити ліквідатором голову ліквідаційної комісії арбітражного керуючого Фесенка Є.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2016 (в складі колегії суддів: Верховець А.А. - головуючий, Сотнікова С.В.,, Остапенка О.М.) апеляційну скаргу дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" на постанову Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 у справі №925/859/16 було прийнято до провадження, призначено до розгляду в судовому засіданні у приміщенні суду на 15.11.2016.

До початку розгляду: 07.11.2016, 14.11.2016 від дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Назаренка С.А. надійшло клопотання про залишення апеляційної скарги без розгляду, від державного підприємства "Київторф" в особі в.о. директора Собора Б.В. клопотання про залучення підприємства до участі у справі та письмові пояснення, від товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Лани Черкащини" - клопотання про відкладення та продовження строків розгляду справи.

В засіданні 15.11.2016 від дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Назаренка С.А. також надійшла заява про відмову від апеляційної скарги дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" на постанову Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 у справі №925/859/16, поданої підприємством в особі голови ліквідаційної комісії боржника - Фесенка Є.М.

Розглянувши клопотання дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Назаренка С.А. про залишення апеляційної скарги без розгляду, заяву останнього про відмову від скарги, поданої підприємством в особі голови ліквідаційної комісії - Фесенка Є.М., наведені в їх змісті мотиви заявлених вимог, судом залишено заяву і клопотання без задоволення.

Як було встановлено зі змісту заявленого клопотання і поданої заяви останні обґрунтовані набранням законної сили постановою Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 у справі №925/859/16, якою повноваження Фесенка Є.М. - голови ліквідаційної комісії боржника фактично припинені та відповідно відсутністю повноважень на звернення в інтересах підприємства до суду у т.ч. з апеляційною скаргою, наведені висновки на користь зловживання службовим становищем.

Зі змісту оскарженої постанови Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 і матеріалів справи №925/859/16 вбачалось, що кандидатуру ліквідатора дочірнього підприємством "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" суд обирав серед арбітражних керуючих, якими були подані заяви на участь у справі, у т.ч. Назаренко С.А., Фесенко Є.М., Юдицького О.В., Голінного А.М., Постоленко В.О., досліджував заяви і враховував позицію учасників провадження, кваліфікацію та професійні якості арбітражних керуючих тощо.

Апеляційна скарга подана головою ліквідаційної комісії дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" Фесенко Є.М., який у т.ч. є арбітражним керуючим, повноваження якого щодо управління боржником фактично припинені оскарженої постановою. З тим, заяву про відмову від апеляційної скарги, як і клопотання про залишення скарги без розгляду подано арбітражним керуючим Назаренко С.А., якого оскарженою постановою було призначено ліквідатором дочірнього підприємством "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф", тобто іншою особою.

Оскарженою постановою вирішено безпосередні права та обов'язки Фесенка Є.М. як голови ліквідаційної комісії і фактичного, станом на момент прийняття постанови, керівника дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" - зазначені обставини, на переконання колегії суддів суду апеляційної інстанції, виключали правові підставі задоволення заяви і клопотання, зокрема, ліквідатора боржника - арбітражного керуючого Назаренко С.А. про відмову і залишення без розгляду апеляційної скарги голови ліквідаційної комісії боржника - арбітражного керуючого Фесенка Є.М.

Розглядаючи ж заявлене клопотання державного підприємства "Київторф" в особі в.о. директора Собора Б.В. про залучення підприємства до участі у справі, мотивоване доводами щодо наявності повноважень управління майном дочірнього підприємства, суд врахував небезпідставність доводів щодо наявності повноважень підприємства управління його ж дочірнім підприємством, разом з тим, відзначав, що прийняття судом рішення у справі про банкрутство щодо "залучення до участі у справі власника" про яке викладено прохання в змісті резолютивної частини клопотання процесуальними нормами прямо не передбачено.

Власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника і так є "учасником у справі про банкрутство", про що прямо вказано в змісті ч. 1 ст. 1 Закону про банкрутство. В засіданні суду апеляційної інстанції 15.11.2016 представниками учасників провадження у справі було визнано що органом, уповноваженим управляти державним майном - в даному випадку державного підприємства "Київторф" дочірнім підприємством якого є "Черкаситорф", органом уповноваженим управляти державним майном якого відповідно є державне підприємство "Київторф" є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

Згідно з ч. 7 ст. 96 Закону про банкрутство у разі якщо боржник є державним підприємством або підприємством, у статутному капіталі якого частка державної власності перевищує 50 відсотків, господарський суд залучає до участі у справі про банкрутство представників органу, уповноваженого управляти державним майном, з повідомленням про порушення провадження у справі про банкрутство такого підприємства. Призначення ліквідаторів державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, здійснюється господарським судом за участю органу, уповноваженого управляти державним майном (ч. 9 ст. 96 Закону).

Арбітражним керуючим Фесенко Є.М., представником арбітражного керуючого Назаренко С.А. в засіданні суду апеляційної інстанції 15.11.2016 наводились доводи і міркування в підтвердження заявлених вимог (апеляційної скарги) і заперечень на них, щодо наявності опосередкованих переваг одного перед іншим, обізнаності щодо специфіки господарської діяльності боржника, наявності спеціальних знань, досвіду тощо, результатів реалізації повноважень і виконання обов'язків голови ліквідаційної комісії дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" - Фесенка Є.М., в підтвердження окремих з доводів яких-небудь документальних належних і допустимих доказів не надавши, які і були відсутні в матеріалах справи.

При цьому, в матеріалах справи було відсутнє погодження Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо кандидатури ліквідатора боржника - дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" державного концерну "Укрторф" Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, пояснення щодо правової позиції у справі органу, уповноваженого управляти державним майном, можливості вжиття заходів для запобігання банкрутству дочірнього підприємства державного підприємства тощо.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи протоколів засідань суду першої інстанції, представники вказаного вище органу були відсутні в засіданнях. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 29.11.2016, витребувано в органу, уповноваженому управляти майном боржника - дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" державного концерну "Укрторф" Міністерства енергетики та вугільної промисловості України пояснення щодо правової позиції у справі, погодження кандидатури ліквідатора боржника.

На виконання вимог ухвали 29.11.2016 до суду надішли письмові пояснення Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, погодження кандидатури арбітражного керуючого, представник міністерства у т.ч. з'явився в засідання суду апеляційної інстанції 29.11.2016, додаткові письмові пояснення надійшли у т.ч. від голови ліквідаційної комісії дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" - арбітражного керуючого Фесенка Є.М., додаткові пояснення до відзиву на апеляційну скаргу надійшли від ліквідатора дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" - арбітражного керуючого Назаренка С.А

В засіданнях 15.11.2016, 29.11.2016 представниками учасників провадження у справі надані усні пояснення по суті спору, сторонам забезпечена можливість реалізації процесуальних прав. Додаткових доказів у справі, окрім вже наявних, подано не було, клопотань щодо їх витребування не заявлено. З урахуванням обмеженості строків розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції, що спливають, відсутності обґрунтованих клопотань про відкладення, інших нерозглянутих клопотань, що у т.ч. не могли бути заявлені з урахуванням обмеженості строків розгляду, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті.

За змістом ст. 99, 101 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України в апеляційній інстанції з урахуванням особливостей справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у суді першої інстанції, переглядаючи рішення, апеляційний господарський суд користується правами, наданими суду першої інстанції. У процесі перегляду суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення у повному обсязі.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції обмежений у правах щодо вирішення спору, розгляду апеляційної скарги і справи по суті, межі яких визначені ст. 101, 103 ГПК України. Досліджуючи матеріали справи, оцінюючи наявні докази, колегія суддів відзначає, що відповідно до ст. 4, 4-1 ГПК України господарський суд вирішує спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі і раніше за текстом - Закон про банкрутство). Провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України (ч. 1 ст. 2 Закону про банкрутство).

За змістом положень ст. 32, 33, 43 ГПК України суд оцінює докази у т.ч. пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 91 ГПК України встановлено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Статтею 8 Закону передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені постанова про визнання боржника банкрутом. Перелік осіб, які мають право оскаржити судові рішення у справі про банкрутство у т.ч. з метою попередження необґрунтованого затягування розгляду діючим законодавством звужено до учасників відповідної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до винесення постанови. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону про банкрутство учасники у справі про банкрутство - сторони (кредитори, боржник), арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника і у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Вищевказаний перелік учасників провадження не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття прямо відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом про банкрутство, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство. В розумінні положень Закону право оскарження процесуальних документів, прийнятих в процесі розгляду справи про банкрутство, виникає у особи, перед якою боржник має грошове зобов'язання, в арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), інших осіб, чиїх охоронюваних законом прав і обов'язків стосується оскаржене рішення, яким вирішено відповідні права та обов'язки.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону про банкрутство ухвали та постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, прийняті господарським судом у справі про банкрутство, набирають законної сили з моменту їх прийняття, якщо інше не передбачено цим Законом. З тим, ч. 5 ст. 85 ГПК України встановлено, що рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Як вбачається з наявних матеріалів, голова ліквідаційної комісії дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київсторф" Фесенко Є.М. звернувся до Господарського суду Черкаської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство, мотивованої тим, п. 4 окремого доручення Міністра енергетики та вугільної промисловості України "Про роботу підприємств торфовидобувної галузі" від 14.09.2015 №01/27-2201 було прийнято рішення про припинення державного підприємства "Київторф" шляхом ліквідації, державним підприємством "Київторф" прийнято рішення від 12.01.2016 №245 про припинення дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" шляхом ліквідації і вартості майна останнього недостатньо для задоволення вимог кредиторів

12140000 грн - різниця між вартістю майна підприємства (2375 тис. грн, з яких балансова вартість основних засобів 828 тис. грн, запаси - 58 тис. грн, дебіторська заборгованість - 1445 тис. грн, тоді як зобов'язання підприємства складають 14515 тис. грн) відповідно до проміжного ліквідаційного балансу. Наказом державного підприємства "Київторф" від 20.07.2016 №256 голову ліквідаційної комісії зобов'язано керуючись ст. 95 Закону про банкрутство та у зв'язку з тим, що вартості майна підприємства, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, звернутися до господарського суду Черкаської області із заявою про порушення справи про банкрутство.

Згідно із статутом дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" підприємство засноване на підставі дозволу Міністерства вугільної промисловості України, правонаступником якого є Міністерство палива та енергетики України, від 16.12.1998. №2-9345/73, державним підприємством "Київторф", 22.03.2016 державним підприємством "Київторф" видано наказ №251 про зміну складу ліквідаційної комісії дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф", яким припинено повноваження голови ліквідаційної комісії Деркача О.А. та його заступника та призначено головою ліквідаційної комісії Фесенка Є.М. - арбітражного керуючого, в особі якого підприємство і звернулось до господарського суду з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 28.07.2016 заяву було прийнято до розгляду, ухвалою від 15.09.2016 розгляд справи відкладався на 26.09.2016, постановою Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 провадження у справі порушено. Оскарженою постановою у т.ч. призначено ліквідатором дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" арбітражного керуючого Назаренка С.А., відмовлено голові ліквідаційної комісії і арбітражному керуючому Фесенку Є.М. у призначенні ліквідатором та у відповідній частині постанова Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 у справі №925/859/16 була оскаржена - є предметом апеляційного розгляду (перегляду), межі яких визначені ст. 101, 103 ГПК України, в іншій частині й іншими учасниками провадження у справі постанова суду першої інстанції не оскаржена.

В засіданні суду апеляційної інстанції 29.11.2016 представником ТОВ "Лани Черкащини" заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване доводами щодо подання окремої апеляційної скарги на постанову Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 у справі №925/859/16, наявністю кредиторських вимог до боржника, про визнання яких товариством подано відповідну заяву у межах встановлених строків, але не розглянуту судом до теперішнього часу. З тим, враховуючи відсутність в матеріалах справи, ненадходження до Київського апеляційного господарського суду вказаної апеляційної скарги і тим більш вирішення питання щодо прийняття її до розгляду (або повернення), колегія суддів не знайшла підстав задоволення заявленого клопотання.

Як вже вказано, кандидатуру ліквідатора дочірнього підприємством "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" Господарський суд Черкаської області обирав серед арбітражних керуючих, якими були подані заяви на участь у справі: Назаренко С.А., Фесенко Є.М., Юдицького О.В., Голінного А.М., Постоленко В.О., досліджував заяви і враховував позицію учасників провадження, кваліфікацію та професійні якості арбітражних керуючих тощо. Постанова Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 у справі №925/859/16 оскаржена в частині розгляду заяв і відповідно відмови голові ліквідаційної комісії і арбітражному керуючому Фесенку Є.М. у призначенні ліквідатором та призначення ліквідатором дочірнього підприємством "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" арбітражного керуючого Назаренка С.А.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскарженої постанови, апелянтом вказано на порушення норм матеріального і процесуального права, що призвели до прийняття неправильного рішення, неповне з'ясування усіх обставин, що мають значення для справи. Наголошено на тому, що судом не враховано повідомленої головою ліквідаційної комісії інформації щодо незавершення боржником специфічного технологічного циклу виробництва, що потребує спеціальних знань і досвіду, які наявні в скаржника і які є тією винятковою обставиною, з якою Закон про банкрутство пов'язує можливість призначення ліквідатором саме голову ліквідаційної комісії, що і зупинення технологічного циклу може призвести до негативних техногенних наслідків. Зазначено про те, що суд не дослідив належним чином наявність чи то відсутність конкурентних переваг одного арбітражного керуючого перед іншим.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Закону про банкрутство за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру та призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна. Обов'язки ліквідатора можуть бути покладені на голову ліквідаційної комісії (ліквідатора) незалежно від наявності у нього статусу арбітражного керуючого. Згідно з ч. 9 ст. 96 Закону про банкрутство призначення ліквідаторів державних підприємств та підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, здійснюється судом за участю органу, уповноваженого управляти державним майном.

Частиною 1 ст. 97 Закону про банкрутство визначено, що арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути громадянин України, який має повну вищу юридичну або економічну освіту, стаж роботи за фахом не менше трьох років або одного року на керівних посадах після отримання повної вищої освіти, пройшов навчання та стажування протягом шести місяців у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства, володіє державною мовою та склав кваліфікаційний іспит.

Наведений вище порядок призначення розпорядника майна визначений ст. 114 Закону про банкрутство "Призначення та усунення арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у справі про банкрутство", згідно з яким кандидатура арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) для виконання повноважень розпорядника майна визначається судом самостійно із застосуванням автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Під час прийняття заяви про порушення справи про банкрутство суд в ухвалі зобов'язує визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надати заяву на участь у даній справі. У разі якщо від арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), визначеного автоматизованою системою, не надійшла заява про згоду стати розпорядником майна в цій справі, то розпорядника майна призначає суд без застосування автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією або ліквідатора визначається судом за клопотанням комітету кредиторів, а у разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених цим Законом. Під час призначення арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) господарський суд не пов'язаний з кандидатурами арбітражних керуючих, запропонованими комітетом кредиторів, та має право призначити арбітражного керуючого самостійно.

До арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), які призначаються на державні підприємства та підприємства, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків, Кабінет Міністрів України може встановлювати додаткові вимоги.

Відхилення господарським судом запропонованих кандидатур арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) та призначення іншого арбітражного керуючого повинно бути вмотивованим.

Розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором не можуть бути призначені арбітражні керуючі:

1) які є заінтересованими у цій справі;

2) які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, крім випадків, коли з дня усунення від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років;

3) яким відмовлено в допуску до державної таємниці, якщо такий допуск є необхідним для виконання обов'язків, покладених цим Законом;

4) які мають конфлікт інтересів (особи, у яких виникає суперечність між власними чи їх близьких осіб майновими, немайновими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого).

5) які здійснювали раніше повноваження приватного виконавця щодо примусового виконання судових рішень або рішень інших органів (посадових осіб), у яких боржник був стороною виконавчого провадження.

До призначення арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) особа повинна подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії вищезазначених осіб.

В інформаційному листі Вищого господарського суду України від 28.03.2013 №01-06/606/2013 також зазначалось, що призначення голови ліквідаційної комісії ліквідатором банкрута, що ліквідується власником, здійснюється господарським судом у виняткових випадках в залежності від конкретних обставин справи, оскільки голова ліквідаційної комісії (ліквідатор) підпадає під ознаки заінтересованої особи стосовно боржника і відповідно до ч. 6 ст. 95 Закону несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів.

Як вбачається з наявних матеріалів, автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство не було визначено кандидатуру арбітражного керуючого Назаренко С.А., як і Фесенко Є.М., Юдицького О.В., Голінного А.М., Постоленко В.О., для призначення ліквідатором дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф", під час прийняття заяви про порушення справи про банкрутство і до визнання боржника банкрутом суд не зобов'язував визначеного автоматизованою системою арбітражного керуючого надати заяву на участь у даній справі, оскільки такий не був визначений і ліквідатора призначено без застосування автоматизованої системи з числа осіб, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно з мотивувальною частиною оскарженої постанови, приймаючи рішення щодо обрання кандидатури суд виходив з того, що арбітражні керуючі мають певні переваги один перед одним в певних показниках, однак вирішальною обставиною у виборі арбітражного керуючого Назаренко С.А., суд визначив його стаж роботи арбітражним керуючим з 2003 року, п'ятий рівень кваліфікації та науковий ступінь (доктор економічних наук) у порівнянні з іншими арбітражними керуючими Фесенко Є.М. (2011, п'ятий рівень), Юдицьким О.В. (2003, четвертий рівень), Голінного А.М. (2009, п'ятий рівень), Постоленко В.О. (2010, перший рівень), встановивши, що матеріали справи не містять доказів винятковості для призначення голови ліквідаційної комісії Фесенко Є.М. ліквідатором банкрута.

Розглядаючи (переглядаючи) кандидатури ліквідатора банкрута, серед осіб якими подані заяви про участь у справі, приймаючи до уваги межі оскарження постанови суду першої інстанції і неоскарження рішення щодо відмови у призначенні ліквідаторами арбітражним керуючим Юдицькому О.В., Голінному А.М., Постоленку В.О., колегія суддів суду апеляційної інстанції виходить з загальних конкурентних засад (оцінки освіти, досвіду роботи, завантаженості, матеріальної бази для виконання обов'язків, територіальної віддаленості, професійних та інших характеристик діяльності арбітражних керуючих) та відзначає відсутність обумовлених визначеним в установленому порядку рівнем кваліфікації і спеціалізації конкретних переваг запропонованих кандидатур один перед одним.

Обираючи між вказаних, серед виявлених, спір щодо кандидатур з яких точиться між учасниками провадження, виходячи із загальних конкурентних засад суд відзначає, що категорія "винятковості обставин" як підстава призначення ліквідатором голову ліквідаційної комісії носить оціночний характер. Кандидатуру ліквідатора - арбітражного керуючого Фесенка Є.М. запропоновано і підтримано органом, уповноваженим здійснювати управління майном боржника - державним майном, за рішенням якого порушено провадження у справі: державним підприємством "Київторф", Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, арбітражний керуючий виконував повноваження голови ліквідаційної комісії і скарг, що містили б спроможні доводи, підтверджені належними доказами, щодо цієї діяльності суду не надано.

Колегія суду апеляційної інстанції зауважує, що при виборі кандидатури суд має оцінити здатність кожного з запропонованих арбітражних керуючих належним чином виконувати передбачені Законом про банкрутство обов'язки ліквідатора, голова ліквідаційної комісії арбітражний керуючий Фесенко Є.М. пояснював, що незавершення боржником специфічного технологічного циклу виробництва потребує спеціальних знань і досвіду, які наявні в скаржника і які є тією винятковою обставиною, з якою Закон про банкрутство пов'язує можливість призначення ліквідатором саме голову ліквідаційної комісії, що і зупинення технологічного циклу може призвести до негативних техногенних наслідків. При цьому кандидатура Фесенка Є.М. не заперечувалась учасниками провадження у справі, окрім самого лише арбітражного керуючого Назаренко С.А.

Заперечуючи проти кандидатури арбітражного керуючого Назаренко С.А. на призначення ліквідатором боржника, державне підприємство "Київторф", Міністерство енергетики та вугільної промисловості України вказували на наявність конкурентних переваг Фесенка Є.М., посилаючись на наявність в останнього спеціалізації за формою власності підприємств - державної, на наявність окремої категорії спеціалізації - підприємств, що ліквідуються власником, тоді як спеціалізація Назаренка С.А. не визначена і відповідна інформація відсутня на сайті Вищого господарського суду України, при пошуку в системі "спеціалізація арбітражних керуючих та рівень кваліфікації" за прізвищем Назаренко записи відсутні, що і крім того, раніше Назаренко С.А. як арбітражний керуючий обвинувачувався в чиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України - одержання службовою особою хабара.

Так, судом не було винесено виправдального вироку, хоч і звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку з закінченням строків давності, а справу закрито на підставі ст. 49 КК України. Разом з тим, судом встановлено, що вказана особа, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, 09.03.2011 отримала від певної особи за невтручання в його діяльність як попереднього арбітражного керуючого (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором), не звернення до правоохоронних органів з приводу реалізації майна боржника та прискорення закриття справи про банкрутство, в якості хабара грошові кошти в сумі 6000 доларів США, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів на місці вчинення злочину. Як зазначено в постанові Соснівського районного суду міста Черкаси від 24.12.2013 у справі №1-678-11, вина була доведена, підтверджена показаннями свідків, а також іншими зібраними у справі матеріалами і доказами.

Представниками учасників провадження у справі наголошувалось на тому, що обираючи серед кандидатур на посаду ліквідатора боржника суд у т.ч. має враховувати, окрім вказаних вище загальних конкурентних засад, у т.ч. й ризики, пов'язані із втратами певного рівня довіри до арбітражного керуючого, що виконуватиме повноваження ліквідатора, пов'язаними зокрема з вказаними вище обставинами, що арбітражні керуючі мають певні переваги один перед одним в певних показниках, однак, наявність наукового ступеню не є тією вирішальною обставиною у виборі арбітражного керуючого Назаренко С.А., що встановлює конкуренту перевагу над арбітражним керуючим Фесенко Є.М., обидва з яких мають стаж професійної діяльності більш ніж 10 років, п'ятий рівень кваліфікації, спеціалізацію, організаційні, матеріальні й технічні можливості.

В змісті відзиву і додаткових пояснень до відзиву на апеляційну скаргу арбітражного керуючого Фесенко Є.М. арбітражним керуючим Назаренко С.А. зазначалось про наявність значного досвіду діяльності арбітражного керуючого з 2003 по 2012 - до вказаного вище рішення Соснівського районного суду міста Черкаси, у т.ч. в державних й значних підприємствах, про виконання обов'язків ректора Черкаського державного технологічного університету з 18.06.2015 по 08.06.2015, що, станом на теперішній час, як арбітражний керуючий виконує повноваження ліквідатора у трьох справах (з урахуванням цієї), що участь в незначній кількості справ обумовлена несумісністю попередньої діяльності з діяльністю арбітражного керуючого, повідомлено про достатні технологічні, організаційні, матеріальні та інші можливості тощо.

З тим, конкретної інформації щодо релятивного досвіду і актуальних знань, підтвердженої відповідними доказами, предмету і суті господарської діяльності дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф", незавершеного специфічного технологічного циклу виробництва, на яке вказував арбітражний керуючий Фесенко Є.М. не надав, кандидатуру якого як ліквідатора боржника, серед іншого, підтримувало як профільне міністерство центрального органу виконавчої влади - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, так і державне підприємство "Київторф", вказуючи на наявність конкурентних переваг, нічого іншого крім виявленого бажання взяти участь в ліквідації і реалізації активів державного підприємства, вартість яких згідно проміжним ліквідаційним балансом боржника склала 2375 тис. грн.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції відзначає, що як і вказано вище при обранні кандидатур ліквідатора дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" місцевим господарським судом було порушено встановлений порядок в частині невикористання автоматизованої системи з розподілу, разом з тим, права і можливості суду апеляційної інстанції в частині усунення допущених порушень обмежені, як і обмежені межами оскарження постанови Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 у справі №925/859/16 - її частковим оскарженням, у зв'язку з чим суд і розглядає кандидатури ліквідаторів серед двох осіб, що виявили бажання та звернулись з відповідними заявами.

З наявних матеріалів справи вбачається наявність певних конкурентних переваг арбітражного керуючого Фесенко Є.М., який виконував повноваження ліквідатора дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" над кандидатурою арбітражного керуючого Назаренка С.А., у т.ч. враховуючи специфіку діяльності боржника та незавершення технологічного циклу виробництва продукції, що має певні техногенні ризики, що і визнано усіма учасниками провадження, що в сукупності рекомендацією профільного міністерства центрального органу виконавчої влади - Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, державного підприємства "Київторф" з урахуванням всього викладеного вище в даному випадку і є тією винятковою обставиною, що є підставою призначення ліквідатором голову ліквідаційної комісії.

За таких обставин, розглянувши доводи апеляційної скарги, обставини справи в їх сукупності, перевіривши матеріали і дослідивши наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, перевірки законності та обґрунтованості, колегія суддів вбачає окремі з доводів, наведених в скарзі спроможними і такими які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, які є підставою скасування оскарженої постанови як такої, що в повній мірі вимогами законності та обґрунтованості не відповідає.

Керуючись ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу голови ліквідаційної комісії дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" Фесенка Є.М. задовольнити.

2. Постанову Господарського суду Черкаської області від 26.09.2016 у справі №925/859/16 скасувати в частині призначення ліквідатором дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" арбітражного керуючого Назаренка С.А.

3. Прийняти у відповідній частині нове рішення, яким призначити ліквідатором дочірнього підприємства "Черкаситорф" державного підприємства "Київторф" голову ліквідаційної комісії арбітражного керуючого Фесенко Є.М.

4. Матеріали справи повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст складено 02.12.2016

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді С.В. Сотніков

О.М. Остапенко