номер провадження справи 27/101/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 Справа № 908/2420/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_3)

про стягнення 40 000 грн. 00 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

Від позивача: ОСОБА_3, дов. № 706 від 15.07.2016р.

Від відповідача: не з'явився

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя про стягнення 10 000 грн. 00 коп. штрафу за порушення умов щодо попередження про дострокове припинення умов договору, 30 000 грн. 00 коп. сукупного розміру орендної плати за три календарні місяці.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.09.2016р., справу № 908/2420/16 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 15.09.2016р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2420/16, присвоєно справі номер провадження 27/101/16 та призначено судове засідання на 01.11.2016р.

Розгляд справи по суті розпочато 01.11.2016р.

Ухвалою суду від 01.11.2016р. розгляд справи відкладався на 14.11.2016р., на підставі ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача, а також, враховуючи, необхідність витребування додаткових доказів у справі та документів, які необхідні для всебічного, об'єктивного розгляду спору.

Ухвалою суду від 14.11.2016р. продовжено строк розгляду справи № 908/2420/16 на п'ятнадцять днів - до 29.11.2016р., відповідно до ст. 69 частина 3 ГПК України за письмовою заявою представника позивача.

29.11.2016р. продовжено судовий розгляд справи № 908/2420/16.

29.11.2016р. до початку розгляду справи представник позивача заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 29.11.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві. Надав суду клопотання, щодо залучення до матеріалів справи, додаткових документів.

Крім того, у судовому засіданні 29.11.2016р. позивач підтримав заяву про зменшення розміру позовних вимог, надану до канцелярії суду 14.11.2016р. В заяві позивач зазначив, що серед позовних вимог ним вказана вимога, щодо стягнення з відповідача на його користь суму комісії банку, що була сплачена під час сплати судового збору в розмірі 13 грн. 78 коп. Зазначену вимогу було вказано помилково, у зв'язку з чим, просить суд стягнути з відповідача про стягнення 10 000 грн. 00 коп. штрафу за порушення умов щодо попередження про дострокове припинення умов договору, 30 000 грн. 00 коп. сукупного розміру орендної плати за три календарні місяці, а також судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Заява позивача прийнята судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, оскільки позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Розглядаються зменшені позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 000 грн. 00 коп. штрафу за порушення умов щодо попередження про дострокове припинення умов договору та 30 000 грн. 00 коп. сукупного розміру орендної плати за три календарні місяці.

Відповідач у судові засідання 01.11.2016р., 14.11.2016р. та 29.11.2016р. не з'явився. Про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином. Поважні причини своєї неявки суду не повідомив. Клопотань про розгляд справи без відповідача або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Письмового відзиву до суду не надіслав.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування ГПК України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні, протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 15.06.2016р. місцем проживання відповідача у справі - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1.

Відповідач належним чином був повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи. Ухвалу суду про порушення провадження у справі та призначення судового засідання на 01.11.2016р., ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 14.11.2016р., ухвалу суду про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів та відкладення розгляду справи на 29.11.2016р. надіслано на адресу відповідача: АДРЕСА_1, зазначену у позовній заяві та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно ст. 22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

У відповідності із ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно роз'яснень Вищого Господарського Суду України, які викладені в інформаційному листі від 15.03.2010 року № 01-08/140 "Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" - неявка в судові засідання учасників судового процесу (сторін), ненадання витребуваних судом документів та доказів, необхідних для повного розгляду справи - подібна практика, спрямована на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників судового процесу та суперечить вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку.

Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, може розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.

Згідно п. 26.4.7-1 Роз'яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/609 від 31.05.2002 р. "Про внесення змін і доповнень і про визнання таким, що втратило чинність, деяких роз'яснень президії Вищого арбітражного суду України", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Неявка відповідача в судове засідання не звільняє відповідача від виконання вимог суду, викладених в ухвалах суду і направлення суду витребуваних матеріалів.

Суд зазначає, що Господарський процесуальний кодекс України не обмежує коло осіб, які можуть з'явитися в судове засідання та представляти інтереси Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, згідно статті 28 ГПК України.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, якщо їх достатньо для вирішення спору по суті. Відповідач свої зобов'язання не виконав, не скористався правом на захист своїх інтересів.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, заслухавши представника позивача, оцінивши надані докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Господарським судом встановлено, 01.04.2016р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01/04/16.

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення АДРЕСА_4, яке належить орендодавцю на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_3, від 23.12.2012р.

Адреса об'єкта оренди: АДРЕСА_4.

В матеріалах справи є свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.12.2012 року, власник ОСОБА_1, тип об'єкта нежитлове приміщення /літ.А-10,А3/, адреса об'єкта АДРЕСА_4. Рішення №73 від 19.02.2016р. Запорізької міської ради «Про перейменування АДРЕСА_4, шляхом відновлення її історичної назви.

Загальна площа приміщення - 177 кв.м.

Площа приміщення, що передається в оренду - 177 кв.м.

Разом із приміщенням передається майно, що розташовано у приміщенні, яке передається в оренду, перелік якого буде визначено у Акті прийому-передачі.

Сторони дійшли згоди, що підписанням орендарем Акту приймання-передачі останній підтверджує, що із часу прийняття об'єкту оренди і до часу його повернення орендодавцю, орендар приймає об'єкт оренди на відповідальне зберігання, та несе за нього повну матеріальну відповідальність, крім випадків, що відносяться до обставин форм-мажору (п.п. 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3, 1.2 договору).

Згідно п. 4.1 договору сторони дійшли згоди, що орендна плата за кожен поточний місяць оренди приміщення № 108 (об'єкту оренди) встановлюється в розмірі 10 000 гри. 00 коп. за місяць. Орендна плата у визначеному в цьому пункті розмірі сплачується за кожен поточний місяць оренди.

Відповідно до п. 7.3 договору, він діє із часу його укладення і діє в продовж 12 календарних місяців.

Відповідно до п. 5.1.15 орендар зобов'язаний письмово повідомити орендодавця в строк не менший ніж 60 календарних днів про дострокове розірвання договору та припинення використання об'єкта оренди.

В матеріалах справи міститься попередження про дострокове розірвання договору від 01.05.2016р. про дострокове розірвання договору № 01/04/16 від 01.04.2016р. з 10.05.2016р.

З 10.05.2016р. договір № 01/04/16 від 01.04.2016р. було достроково розірвано відповідачем.

Отже, відповідачем було порушено порядок повідомлення орендодавця про дострокове розірвання договору, передбачений пунктом 5.1.15 договору.

Згідно п. 6.3.3 договору у разі порушення орендарем умов передбачених п. 5.1.15, 5.1.18, 5.1.19 цього договору орендар сплачує орендодавцю штраф у розмірі 100 % місячної орендної плати, яка встановлена п. 4.1 цього договору.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем позивачу штрафу за порушення умов щодо попередження про дострокове припинення умов договору у розмірі 10 000 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 5.2.7 сторони дійшли згоди, що у разі дострокового розірвання цього договору за ініціативою орендаря, останній зобов'язаний відшкодувати орендодавцю упущену вигоду.

Під упущеною вигодою, у разі дострокового розірвання цього договору за ініціативою орендаря, розуміється сукупний розмір орендної плати за наступні три календарні місяці, що йдуть за місяцем дострокового розірвання цього договору.

Враховуючи вищевикладене, з підстави дострокового розірвання договору за ініціативою відповідача відповідно до п. 5.2.7 договору, останній зобов'язаний сплатити сукупний розмір орендної плати за наступні три календарні місяці, що становить суму у розмірі 30 000 грн. 00 коп.

Зазначена сума є доходами, які орендодавець міг би реально одержати за звичайних обставин дії договору в продовж строку на якій його було укладено сторонами чи у разі додержання орендарем умов договору пов'язаних із строком попередження про дострокове розірвання договору.

Однак, в порушення умов договору сума зазначена у п. 5.2.7 сплачена не була.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Правовідносини сторін врегульовано договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що відносини про оренду державного майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

20.05.2016р. позивач надіслав на адресу відповідача претензію із зазначенням строку для добровільного проведення перерахування суми зазначена у п. 5.2.7 договору та встановлено строк для такого проведення, а саме до 31.05.2016р.

Претензія відповідача залишилася відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Частиною 1 ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язань. Якщо учасники зобов'язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов'язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов'язання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобов'язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, згідно ч. 1 статті 627 Цивільного кодексу України.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, на підставі ч.1 статті 628 Цивільного кодексу України.

Сторони досягли істотних його умов договору, щодо предмету, ціни, строку його дії, відповідальності.

Позивач прийняті на себе зобов'язання виконав належним чином.

Відповідач порушив умови договору № 01/04/16 від 01.04.2016р., а саме п. 5.1.15, 5.1.18, 5.1.19, 5.2.7.

Відповідно до розрахунку позивача від 14.11.2016р., за відповідачем рахується заборгованість, а саме: 10 000 грн. 00 коп. штрафу за порушення умов щодо попередження про дострокове припинення умов договору та 30 000 грн. 00 коп. сукупного розміру орендної плати за три календарні місяці.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 6 від 23.03.12р. «Про судове рішення», якщо про зміну предмета або підстав позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, якщо відповідну заяву прийнято господарським судом, зазначається в описовій частині рішення, і подальший виклад рішення, в тому числі його резолютивної частини, здійснюється з урахуванням такої заяви. При цьому у господарського суду відсутні підстави для припинення провадження у справі в частині, на яку зменшився розмір позовних вимог.

На підставі викладеного вище, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума 10 000 грн. 00 коп. штрафу за порушення умов щодо попередження про дострокове припинення умов договору та 30 000 грн. 00 коп. сукупного розміру орендної плати за три календарні місяці (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 14.11.2016р.).

На підставі статті 85 ГПК України - 29.11.2016року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків та інших обов'язкових платежів НОМЕР_2) 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. штрафу за порушення умов щодо попередження про дострокове припинення умов договору, 30 000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп. сукупного розміру орендної плати за три календарні місяці, 1 378 (дна тисяча триста сімдесят всім) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 02.12.2016р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.