РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016Справа №910/20229/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ»

про стягнення 1980,59 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Мельник Н.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - Дяченко Є.Г. (представник за довіреністю).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указаний позов про стягнення з Відповідача заборгованості та санкцій за Договором постачання теплової енергії № 450020 від 01.10.2012 за період з 01.03.2015 по 01.05.2015 у зв'язку з невиконанням Відповідачем договірного обов'язку оплатити отримане теплопостачання.

Відповідач вимоги позову не визнає, та зазначає, що у зв'язку з перебуванням його, як банку на стадії ліквідації, розгляд вимог Позивача, як кредитора банку, повинен відбуватися виключно в межах ліквідаційної процедури.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 01.10.2012 Договору №450020 Позивачем надавалися Відповідачу послуги теплопостачання у період з 01.03.2015 по 01.05.2015, заборгованість по яким за розрахунками Позивача складає 1543,42 грн., що підтверджується сукупністю наданих Позивачем та не спростованих Відповідачем наступних доказів, які залучені до справи, та зокрема, актами приймання - передавання товарної продукції (теплової енергії) та випискою про рух кошів між Позивачем та Відповідачем у спірних правовідносинах.

З пояснень Позивача та доданих ним до позову письмових доказів вбачається, що Відповідачем заборгованість у сумі 1543,42 грн. погашена у встановлені Договором строки не була, та перед судом отримання послуг теплопостачання та не перерахування Позивачу за них коштів у сумі 1543,42 грн. Відповідач не заперечив.

З огляду на наведене Позивач заявив до стягнення з Відповідача 1543,42 грн. заборгованості, та нараховані 66,40 грн. 3% річних та 370,77 грн. втрат від інфляції.

На підставі постанови Правління НБУ від 24.02.2015 № 128 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.02.2015 № 39 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «КИЇВ», згідно з яким з 25.02.2015 по 24.05.2015 включно запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

У подальшому, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 102 від 21.05.2015 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «АКБ «КИЇВ» до 24.06.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 24.06.2015 № 411 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Київ» виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 25.06.2015 № 122 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АКБ «КИЇВ» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «АКБ «КИЇВ» та призначено уповноважену особу на ліквідацію з 25.06.2015 до 24.06.2016 включно. У подальшому, виконавча дирекція Фонду прийняла рішення від 02.06.2016 №897 про продовження строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «АКБ «КИЇВ» до 24.06.2017 включно.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація Відповідача (Банку).

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у даних правовідносинах, тому у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми указаного Закону є спеціальними, а Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня початку процедури ліквідації банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

Виходячи зі змісту статей 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час ліквідації банку Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду. Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у черговості, передбаченій статтею 52 даного Закону. Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

Згідно з частиною 4 статті 49 цього Закону у судовому порядку підлягають вирішенню будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів.

Таким чином, після початку процедури ліквідації Банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом, порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.

Як убачається з матеріалів справи спірна заборгованість за теплопостачання виникла за період з 01.03.2015 по 01.05.2015, тобто під час дії у Банку тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону, фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини 2 статті 45 цього Закону (відомостей про ліквідацію). Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Доказів звернення Позивача до Фонду з вимогою про визнання його кредитором у розмірі заборгованості за теплопостачання, яка виникла за період з 01.03.2015 по 01.05.2015, матеріали справи не містять, відтак дана вимога визнається судом погашеною відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону. Наслідком визнання оспорюваної основної вимоги погашеною є відсутність у Позивача підстав нараховувати санкції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання з оплати за теплопостачання.

Зазначене є підставою для відмови у даному позові про стягнення з Банку суми заборгованості за надані послуги теплопостачання та нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання санкцій.

Судовий збір, у зв'язку з відмовою у позові, відповідно до ст. 49 ГПК України Позивачу не відшкодовується. Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.12.2016

Суддя Сташків Р.Б.