ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 листопада 2016 р. Справа № 903/741/16

за позовом публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_1 залізниця

до товариства з обмеженою відповідальністю Індустрія Енергії

про стягнення 106430грн.

Суддя Слободян О.Г.

Представники :

від позивача: ОСОБА_2, довіреність від 25.10.2016р.

від відповідача: н/з

Суть спору: позивач- ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_1 залізниця звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача- ТОВ Індустрія Енергії 106430грн. штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу на підставі комерційногно акту від 12.05.2016р. №001283/567.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що в травні 2016р. за залізничною накладною № 44894467 від 12.05.2016р. на станцію Запоріжжя-Ліве ОСОБА_1 залізниці зі станції Суми Південної залізниці на адресу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» в залізничному вагоні № 67377242 був відправлений вантаж «Лом чорних металів», відправник ТОВ " ІНДУСТРІЯ ЕНЕРГІЇ". 12.05.2016р. на ст. Запоріжжя - ОСОБА_1 залізниці було проведено зважування вагону № 67377242. В результаті було встановлено, що маса вантажу, вказана відправником залізничною накладною № 44894467, у графі "маса вантажу в кг. визначена відправником" не відповідає масі вантажу встановленій на станції Запоріжжя-Ліве. За вищевказаною накладною маса нетто мала скласти 58600кг., однак при перевірці (зважуванні) по прибутті вагону, маса нетто склала 47400кг., що на 11200кг. менше ніж зазначено відправником (відповідачем) у накладній № 44894467 на час відправлення. Згідно з зазначеною накладною № 44894467 сума провізної плати, нарахованої відправнику по станції відправлення, складає за вагон № 67377242 - 21286,00 грн. В зв'язку з вищезазначеним, у відповідності з ст. 129 Статуту Залізниць України та п. 4 „Правил складання актів'', затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002р. №334, було складено комерційний акт на №001283/567 від 12.05.2016р. та позивачем нараховано відповідачу штраф, згідно з розрахунком, в сумі 106430грн.

21.11.2016р. позивачем на адресу суду надіслано клопотання (вх. № 01-54/10505/16 від 21.11.2016р.), в якому останній просить долучити до матеріалів справи витребувані ухвалою суду документи, а саме: копію претензії №119/13 від 12.07.2016р.; докази направлення претензії; витяг з книги зважувань вантажів на вагонних вагах (Форма ГУ-36); копію телеграми від 17.06.2016р. №218А; копію телеграми від 08.05.2016р. №02А; докази направлення заяви про уточнення позовних вимог від 31.10.2016р. №13-04/529 відповідачу.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву (доводів та заперечень) суду не надав, вимог ухвали суду не виконав. На адресу суду вдруге надіслав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №01-54/10799/16 від 28.11.2016р.) у зв'язку з неможливістю прийняти участь у судовому засіданні.

Представник позивача заперечив проти відкладення розгляду справи.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи відхилено судом з наступних підстав.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд звертає увагу на те, що представництво інтересів в суді не обмежене певним колом осіб, а надання додаткових пояснень та доказів по справі в господарському судочинстві не ставиться в залежність від явки уповноважених представників у судове засідання.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Крім того, відповідач був повідомлений про розгляд справи у суді 12.10.2016р. (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №865), тобто мав достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та надання суду своїх пояснень. Водночас, не скористався своїми правами.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Згідно п.3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011р. у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне.

В травні 2016р., за залізничною накладною № 44894467, на станцію Запоріжжя-Ліве ОСОБА_1 залізниці (позивач) зі станції Суми Південної залізниці на адресу Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», в залізничному вагоні № 67377242, був відправлений вантаж «Лом чорних металів», відправник (відповідач) ТОВ" ІНДУСТРІЯ ЕНЕРГІЇ".

12.05.2016р. позивачем на ст. Запоріжжя - ОСОБА_1 залізниці було проведено зважування вагону № 67377242 та встановлено, що маса вантажу, вказана відповідачем (відправником) залізничною накладною № 44894467 у графі "маса вантажу в кг. визначена відправником" не відповідає масі вантажу встановленій на станції Запоріжжя-Ліве, а саме:

Номер накладноїНомер вагонуМаса нетто по накладнійМаса нетто при перевірціРізниця
0кг.47400кг.11200кг.

Переважування проводилось на вагонних вагах №088 станції Запоріжжя - Ліве, повірених 03.10.2015 року.

В зв'язку з вищезазначеним, у відповідності з ст. 129 Статуту Залізниць України та п. 4 „Правил складання актів'', затверджених наказом Міністерства транспорту від 28.05.2002 року № 334, позивачем було складено комерційний акт на № від 12.05.2016 року.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України „Про залізничний транспорт" від 04.07.1996 року № 273/96-ВР., законордавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з ч. 5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами

Стаття 2 Статуту залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

В ст.5 Статуту залізниць України зазначено, що на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує Правила перевезення вантажів (далі Правила) та інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху. охорони праці громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України,

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України та „Правилами перевезень вантажів", затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року, а саме „Правилами оформлення перевізних документів", передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно з п. 2.1. та 2.2. розділу 2 „Правил оформлення перевізних документів", графи „Маса вантажу в кг. визначена відправником" та „Спосіб визначення маси" заповнюються відправником.

Відповідно до ст. 37 Статуту залізниць України та п. 5 „Правил приймання вантажів до перевезення, маса вантажу визначається відправником.

Як передбачено п.2.3. "Правил оформлення перевізних документів", правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника.

Пунктом 28 "Правил приймання вантажів до перевезення" передбачено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, наніввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Статут залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Частина 2 ст. 24 Статуту залізниць України передбачає, що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що знаходиться у накладній.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про залізничний транспорт", розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Згідно з ст. 122 Статуту, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Стаття 118 Статуту залізниць України передбачає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначеним його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягуються штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту.

Згідно з накладною № 44894467 сума провізної плати, нарахованої відправнику по станції відправлення складає за вагон № 67377242 - 21286,00 грн. В зв'язку з чим розмір нарахованого штрафу (у п'ятикратному розмірі), згідно з розрахунком складає 106430,00 грн. (21286 х 5).

Враховуючи наведене, позовна вимога про стягнення з відповідача (вантажовідправника) ТОВ Індустрія Енергії 106430грн. штрафу за неправильне зазначення ним в залізничній накладній №44894467 маси вантажу обгрунтована, не оспорена відповідачем, підтверджена матеріалами справи та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається при задоволенні позову на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ІНДУСТРІЯ ЕНЕРГІЇ" на користь публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії ОСОБА_1 залізниця 106430грн. штрафу, а також 1596грн. витрат по сплаті судового збору.

Повний текст рішення складено 02.12.2016р.

Суддя О. Г. Слободян