УХВАЛА

про повернення позовної заяви

30.11.2016Справа № 910/21837/16

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву "Фірма "Дубль W" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю

до товариства з обмеженою відповідальністю "САССК"(раніше- ТОВ "Дубль W Київ")

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Фірма "Дубль W" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю звернулась до Господарського уду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "САССК" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ "Дубль W Київ", оформленого протоколом № 7 від 29.02.2000р.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України, та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Частинами 1-3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Частиною 1 ст. 54 ГПК України передбачено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Юридична особа, відповідно до ст. 92 Цивільного кодексу України, набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону.

Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов'язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим ця юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище. Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документів, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

До позовної заяви не додано документів на підтвердження повноважень директора діяти від імені позивача, як-то: наказ про призначення на посаду, виписку з державного реєстру юридичних осіб , де зазначено керівника тощо.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовну заяву підписано особою, яка не має право її підписувати, оскільки повноваження директора товариства з обмеженою відповідальністю "САССК" ОСОБА_1 , який видав довіреність від 16.11.2016р. на ім'я ОСОБА_2 , що підписав позов, належним чином не підтверджені.

Згідно п. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Як вбачається з позовної заяви, остання не містить посилання на норми законодавства чинного на дату прийняття осопрюваного рішення; відсутні докази на підтвердження зміни найменування відповідача - ТОВ "Дубль W Київ" на ТОВ "САССК", а також відсутній протокол № 1 від 02.12.1998р., на який йдеться посилання в позові.

Також, відповідно до частини 2 статті 36 Господарського процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії.

Відповідно до п. 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затверджена Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "згідно з оригіналом", назви, посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту підпис, засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Проте, до позовної заяви додані не оригінали доказів, а не належним чином засвідчені їх копії, оскільки повноваження представника ОСОБА_2 засвідчувати копії документів від імені Фірми "Дубль W" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю належним чином не підтверджені.

Відтка, незасвідчені ксерокопії документів, без дотримання вимог вищенаведеного ДСТУ 4163-2003, не можуть бути сприйняті судом в якості надання на підтвердження заявлених позовних вимог, належних доказів, в розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву, якщо не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Крім того, приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Такі приписи, зазначеної вище норми, мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п. п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст. ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 Рішення у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року).

У Рішенні у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

В п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що у разі коли до позовної заяви додано докази надсилання відповідачеві копії лише самої заяви, але відсутні докази надсилання йому копій доданих до неї документів, така заява підлягає поверненню на загальних підставах згідно з пунктом 6 частини першої статті 63 ГПК.

З доданого до позовної заяви опису вкладення у цінний лист від 28.11.16. вбачається, що позивачем направлено на адресу відповідача тільки копії доданих до позовної заяви документів без самої позовної заяви.

Відтак, суд дійшов висновку, що позивач не надав суду належних доказів направлення на адресу відповідачів копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами.

Дана обставина є суттєвою, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст.ст. 28, 54, 56, 57 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення без розгляду позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами, відповідно до п.п. 1, 3, 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 1, 3, 6 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя А.І. Привалов