КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р. Справа№ 910/32378/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від позивача: Суворова Л.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Поник В.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2016р.

у справі №910/32378/15 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз"

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позов до Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" про стягнення 26 197,88 грн. основного боргу, 2 595,95 грн. пені, 1 318,72 грн. 3% річних, 15 304,76 грн. інфляційних втрат, 1 833,85 грн. 7% штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П49 від 27.09.2011р.

Рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2016р. у справі № 910/32378/15 позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ" на користь Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" 26 197,88 грн. основного боргу, 2 595,95 грн. пені, 1 318,72 грн. 3% річних, 15 304,76 грн. інфляційних втрат та 1 170,73 судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, апелянт вказував, що зобов'язання щодо оплати послуг з транспортування природного газу в січні-лютому 2014 року у відповідача не виникло, внаслідок дії форс-мажорних обставин, які відбувалися в Автономній Республіці Крим протягом зазначеного періоду. Крім того, відповідач втратив всю правову та технічну документацію, внаслідок чого фактично не мав можливості з'ясувати факт укладання договору, і факт надання послуг за договором транспортування газу. На думку апелянта, матеріали справи не містять доказів для встановлення факту надання позивачем послуг та встановлення розміру допущеної відповідачем заборгованості, а відтак суд першої інстанції при винесенні рішення порушив норми процесуального та матеріального права, що є підставою для його скасування.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016р. вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кропивної Л.В., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2016р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз", розгляд справи призначено на 07.09.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.09.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.09.2016р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" прийнято до провадження у визначеному складі суду, відстрочено апелянту сплату судового збору до прийняття судового рішення по даній справі.

07.09.2016р. у судовому засіданні позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

07.09.2016р. у судовому засіданні оголошено перерву до 02.11.2016р.

У судовому засіданні, що відбулось 02.11.2016р. представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити у позові. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 27.09.2011р. між Дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (правонаступником є Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз") (газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" (замовник) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П49, відповідно до п 1.1. якого газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів приймання-передачі газу призначення - газовимірювальних станцій "Червоний чабан" та "Розкішне", (ГВС), та передача газу замовнику), а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами Договору.

Згідно абз. 1 п. 3.1 договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (акти наданих послуг).

Пунктом 3.4. договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно до пункту 5.5. договору встановлено, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

17.01.2013р. між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 27.09.2011р. за № /П49 (додаткова угода 2), згідно пункту 3 якої розділи 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 договору викладено в новій редакції, а саме:

Пункт 1.1. договору газотранспортне підприємство зобов'язується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газовимірювальних станцій "Червоний чабан", "Розкішне" (далі ГВС) та передача газу замовнику, а замовник зобов'язується внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Пунктом 1.2. договору встановлено річний плановий обсяг транспортування природного газу (газ) в обсязі 102 707,0 тис. куб. м.

Згідно з абз. 1 п. 3.1 договору послуги з транспортування газу оформлюються газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі - акти наданих послуг).

Відповідно п. 3.4. договору акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно п. 5.1. договору розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Зі змісту абз. 1, 2 п. 5.5. договору випливає, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Відповідно п. 5.6. договору у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, у якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газотранспортного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Згідно п. 7.3. договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2011р. Договір діє в частині транспортування газу до 31.12.2013р., а в частині проведення розрахунків за надані Газотранспортним підприємством послуги - до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 11.1 договору).

На момент розгляду спору жодна із сторін не заявляла про припинення дії договору , або про перегляд його умов , оскільки таких доказів матеріалах справи не містять . Натомість 31.01.2014р. сторонами складено, підписано та скріплено печатками акт № 01-14-/П49 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, згідно з яким позивачем надано послуги з транспортування газу в обсязі 4 067,904 тис. куб. м. на загальну суму 9 762,97 грн.

28.02.2014р. позивачем складено, підписано та скріплено печаткою акт № 02-14-/П49 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, за яким позивачем здійснено транспортування газу в обсязі 6 847,878 тис. куб. м. на загальну суму 16 434,91 грн.

28.08.2013р. між ПАТ "Укртрансгаз" та ПАТ "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" укладено Технічну угоду про умови приймання-передачі природного газу № 1/2013 (технічна угода).

За змістом пункту 1.1, технічна угода визначає порядок приймання-передачі природного газу від газопроводів однієї сторони до газопроводів другої сторони. Перелік пунктів приймання-передачі газу, згідно з якими здійснюється приймання-передача природного газу, наведено в додатку 1.

Відповідно до додатку 1 пунктом приймання-передачі газу за технічною угодою є, в т.ч., ГВС "Червоний чабан".

Згідно з п. 6.4. Технічної угоди місячні акти приймання-передачі газу (з розшифруванням по кожному ПППГ) складаються та підписуються представниками ПАТ "Укртрансгаз" та ПАТ "ДАТ "Чорноморнафтогаз" до п'ятого числа місяця, наступного за звітним. Підставою для складання місячних актів приймання-передачі газу є роздруківки місячних звітів з автоматичних обчислювачів комерційного вузла обліку газу та об'єми витрат газу на власні потреби від витратомірного вузла до межі балансового розмежування газопроводів.

Актом № 1 приймання-передачі природного газу від 03.02.2014р. та актом № 2 приймання-передачі природного газу від 03.03.2014р., який складено на підставі технічної угоди, позивачем передано відповідачу природний газ в обсязі 4 067 904 куб. м. (у січні 2014 року) та 6 847 878 куб. м. (у лютому 2014 року) відповідно.

Спір у справі виник у зв'язку з не оплатою відповідачем 26 197,88 грн. послуг з транспортування газу.

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У процесі розгляду справи відповідач вказував, що на момент надання позивачем послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в січні-лютому 2014 року він не здійснював господарської діяльності внаслідок форс-мажорних обставин, які відбувалися в Автономній Республіці Крим.

Положеннями п. 8.3 Порядку доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України (порядок), затвердженого постановою НКРЕ №420 від 19.04.2012р., який діяв в першому кварталі 2014р., встановлено, що приймання-передача газу від газотранспортного підприємства до газодобувного підприємства або газорозподільного підприємства відбувається в точках комерційного обліку газу на газорозподільній станції і оформлюється актами приймання-передачі, що підписуються представниками цих підприємств не пізніше 5-го числа місяці, наступного за звітним. Відповідно до п. 8.7 цього порядку акти приймання-передачі газу є підставою для розрахунків.

Згідно з п. 8.2.2 Порядку акти виконаних робіт за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами оформлюються відповідно до договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, укладеного між власником газу та газотранспортним підприємством.

Згідно актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 01-14-/П49 від 31.01.2014р. та № 02-14-/П49 від 28.02.2014р. строк виконання зобов'язання відповідача з оплати вартості послуг згідно умов п. 5.6. договору настав 20.02.2014р. та 20.03.2014р. відповідно.

Актом № 1 приймання-передачі природного газу від 03.02.2014р. та актом № 2 приймання-передачі природного газу від 03.03.2014р. підтверджується передача через ГВС "Червоний чабан" позивачем природного газу та прийняття такого газу відповідачем у січні 2014 року в обсязі 4 067 904 куб. м. та у лютому 2014р. в обсязі 6 847 878 куб. м. відповідно. Зазначені акти підписані та скріплені печатками сторін, що підтверджує приймання відповідачем газу у відповідному обсязі. Відмова замовника від підписання акту № 02-14-/П49 від 28.02.2014р. не спростовує обставин транспортування газу у лютому 2014 році.

Посилання відповідача на те, що на момент надання позивачем послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в січні-лютому 2014 року ним не здійснювалося господарська діяльність, в силу існування форс-мажорних обставин , судова колегія оцінює критично і відхиляє за неспроможністю з таких мотивів.

На підтвердження настання форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання зобов'язання щодо оплати послуг за січень-лютий 2014 року з транспортування газу за Договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П49 від 27.09.2011р., позивачем посилався на сертифікат № 2018 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 03.12.2014р, виданий торгово-промисловою палатою .

Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов'язків щодо договору, якщо це невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п. 9.1. договору).

Пунктом 9.2 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов'язків по цьому договору, якщо невиконання є наслідком непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Підпунктом 3.3.1 п. 3.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії ТПП України від 15.07.2014 №40(3), визначено, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (Force Majeure) - це надзвичайні та невідворотні обставини, які об'єктивно впливають на виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків за законодавчими і іншими нормативними актами, дію яких неможливо було передбачити та дія яких унеможливлює їх виконання протягом певного періоду часу.

Згідно з п. 6.2 Регламенту форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов'язаннях/обов'язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин.

Отже, вказаними нормами встановлено, що обставини непереборної сили мають підтверджуватися сертифікатом Торгово-промислової палати України, виданим по конкретному договору, контракту, виконання якого ускладнено чи стало неможливим у зв'язку з настанням обставин непереборної сили.

Утім, сертифікат Торгово-промислової палати України від 03.12.2014р. №2018 не містить посилань на договір транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П49 від 27.09.2011р., невиконання якого відповідачем спричинило передання спору на вирішення господарському суду , а отже не може вважатися доказом підтвердження дії обставин непереборної сили на виконання відповідачем грошових зобов'язань за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П49 від 27.09.2011р.

Враховуючи наведене, та ту обставину, що строк оплати наданих послуг, відповідно до п. 5.5. договору настав, вимоги позову про стягнення з відповідача 26 197,88 грн. боргу є обґрунтованими та такими, що підлягали задоволенню.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача 15 304,76 грн. інфляційних втрат та 1 318,72 грн. 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів визнала, що наданий позивачем розрахунок є вірним, у зв'язку із чим з відповідача підлягають стягненню 15 304,76 грн. інфляційних втрат за загальний період з 01.01.2014р.-30.09.2015р. та 1 318,72 грн. 3% річних за загальний період з 01.01.2014р.-12.11.2015р.

Стосовно заявленої позивачем до стягнення пені з відповідача у розмірі 2 595,95 грн. , то судова колегія не знаходить підстав для задоволення позову у цій частині вимог з таких мотивів.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені з урахуванням п. 7.3. договору, якою визначено розмір пені, колегія дійшла до висновку про обґрунтованість розрахунку, у зв'язку із чим з відповідача підлягає стягненню 2 595,95 грн. пені. за загальний період прострочення з 21.02.2014р.-20.09.2014р.

Щодо стягнення з відповідача 1 833,85 грн. 7% штрафу на підставі ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, то колегія зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013р. господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 ГК України, застосовується за допущене прострочення виконання лише негрошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Враховуючи, що зобов'язання відповідача перед позивачем про стягнення 26 197,88 грн. основного боргу є грошовим, у задоволенні вимог про стягнення 1 833,85 грн. 7% штрафу слід відмовити.

Щодо тверджень апелянт про те, що позивачем не надано витребуваних судом першої інстанції доказів, то колегія суддів зазначає, що такі докази не витребовувалися, адже у задоволенні клопотання відповідача про їх витребування відмовлено місцем господарським судом (протокол судового засідання від 18.04.2016р.).

Як визначає ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2016р. у справі №910/32378/15 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Враховуючи відстрочення відповідачу сплату судового збору до прийняття рішення у даній справі, судовий збір покладається на апелянта відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державне акціонерне товариство "Чорноморнафтогаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2016р. у справі №910/32378/15 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.05.2016р. у справі №910/32378/15 - залишити без змін.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "ДЕРЖАВНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ЧОРНОМОРНАФТОГАЗ" (01030, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 26, офіс 505, ідентифікаційний код 00153117) на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 339 (одна тисяча триста тридцять дев'ять) 80 коп.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

5. Матеріали справи № 910/32378/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова