Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

29 листопада 2016р. справа №927/979/16

За позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,

АДРЕСА_1

(адреса для листування: АДРЕСА_2)

До відповідача: Фермерського господарства «Макишинський сад», вул.70 років Жовтня,1, с.Макишин, Городнянський район, Чернігівська область, 15172

про стягнення 8720грн.00коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: ОСОБА_2 представник нотаріально посвідчена довіреність №1468 від 16.09.2016

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з відповідача 8720,00грн. заборгованості за надані послуги зі збирання врожаю згідно договору №1/16 від 12.08.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 16.11.2016 надав клопотання про залучення документів до матеріалів справи, яке задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 16.11.2016 суд перейшов до розгляду справи по суті. Представник позивача виклав позовні вимоги та просив задовольнити позов повністю.

Ухвалою від 16.11.2016 суд відклав розгляд справи на 29.11.2016 о 09:00.

Представник позивача в судовому засіданні 29.11.2016 надав клопотання про нездійснення технічної фіксації судового процесу, яке задоволено судом.

Представник позивача в судовому засіданні надав клопотання від 29.11.2016 про приєднання документів до матеріалів справи, в т.ч. письмового пояснення від 28.11.2016. Вказане клопотання позивача задоволено судом, документи долучені до матеріалів справи. У письмовому поясненні позивач зазначив, що сторонами у зобов'язання не було чітко визначено строк виконання зобов'язання щодо оплати заборгованості, в зв'язку з чим ФОП ОСОБА_1 керувався у своїх діях ч.2 ст.530 ЦК України. 13.09.2016 позивач направив відповідачу рахунок та вимогу про сплату грошових коштів, які були отримані відповідачем 17.09.2016, у відповідності до чинного законодавства, дотримуючись семиденного строку встановленого ЦКУ дата прострочення виконання зобов'язання настала 27.09.2016. Також позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем відсутні договірні відносини по договору №2/15 від 01.08.2015, а існують тільки договірні відносини за договором №1/16 від 12.08.2016, що в тексті договору №1/16 від 12.08.2016 мається посилання на договір №2/15 від 01.08.2015, але вони виникли з механічних причин при друкуванні тексту договору не були прибрані реквізити попереднього договору, який укладався між ФОП ОСОБА_1 та ПСП «Яна Плюс».

Від відповідача до початку судового засідання надійшло клопотання №43 від 28.11.2016 про відкладення розгляду справи у зв'язку перебуванням голови ФГ «Макишинський сад» у відпустці. Вказане клопотання підписане зам.голови ФГ «Макишинський сад» Волов О.В.

Суд не задовольнив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки воно підписано особою, повноваження якої не підтверджені у відповідності до приписів ст.28 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач відзив на позов не надав. Повноваженого представника відповідач в судове засідання не направив. Ухвали про порушення провадження у справі від 20.10.2016 та про відкладення розгляду справи від 16.11.2016, направлені на адресу відповідача, отримані ним згідно поштових повідомлень №264, №901.

Відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов та участі представника в судовому засіданні, щодо позовних вимог не заперечив. Суд вважає, що дана обставина не перешкоджає розгляду справи, оскільки відповідач у справі належним чином повідомлений про час і місце її розгляду судом.

Нез'явлення в судове засідання повноважного представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті. Рішення приймається за наявними у справі документами на підставі ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані матеріали, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Позивачем до матеріалів справи подано копію Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця Серія НОМЕР_2 ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання АДРЕСА_1., зареєстрований як фізична особа-підприємець Носівською районною державною адміністрацією 18.09.2008, номер запису 0002897.

Згідно інформації отриманої судом 16.11.2016 на офіційному сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться фізична особа-підприємець ОСОБА_1, місце проживання АДРЕСА_1.

Згідно інформації отриманої судом 16.11.2016 на офіційному сайті Міністерства юстиції України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться Фермерське господарство «Макишинський сад», ідентифікаційний код 34370846, місцезнаходження: вул.70 років Жовтня,1, с.Макишин, Городнянський район, Чернігівська обл.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як свідчать матеріали справи, 12.08.2016 між позивачем та відповідачем укладено договір №1/16, згідно умов якого замовник (відповідач у справі) доручає, а виконавець (позивач у справі) приймає на себе зобов'язання виконати для замовника комплекс агротехнічних та інших робіт.

Згідно п.1.1 договору вид робіт, територія (площа та місцезнаходження) термін виконання робіт, середня врожайність культур на вказаній площі, за плановий обсяг врожаю, вартість за 1 га та інші умови визначаються в додатках до даного договору, які є його невід'ємними частинами.

Згідно ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до норм ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.3.1-3.2 договору вартість робіт визначається у додатку №1 до договору. Роботи виконавця оплачуються замовником на умовах та за порядком, зазначеним у додатку №1 до договору.

Сторони підписали Додаток №1 до договору «Порядок проведення розрахунків та умови виконання робіт», в якому визначили види робіт: збирання зернових, оплата за виконані роботи 670,0грн/га.

На виконання умов договору позивач надав послуги на суму 203720,00грн. без ПДВ, а відповідач прийняв їх згідно акту виконаних робіт від 13.08.2016, який підписаний сторонами та скріплений їх печатками.

У п.3.3-3.4 договору сторони передбачили, що розрахунки між сторонами проводяться у строк 10 банківських днів з моменту виконання робіт, сільськогосподарською продукцією, за середньозваженими цінами реалізації і попиту, що склались на біржовому ринку України на момент розрахунку, у залікові вазі базисних кондицій згідно з вимогами Державних стандартів при заготовках та поставках. Розрахунки можуть проводитись іншою продукцією чи готівкою за письмовою згодою сторін.

Позивачем виписано відповідачу рахунок-фактуру №13/09 від 13.09.2016 на оплату послуг в сумі 203720,00грн. та направлено вимогу від 13.09.2016 про сплату 203720,00грн. за надані послуги. Вказані документи отримані відповідачем 17.09.2016 згідно поштового повідомлення №365.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, виписки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» по рахунку позивача, відповідач здійснив часткову оплату наданих послуг, перерахувавши платіжним дорученням №480 від 20.09.2016 - 10000,00грн. з призначенням платежу - «оплата за послуги по збиранню врожаю згідно договору №1/16 від 12.08.2016, рах.№13/09 від 13.09.2016 та вимоги від 13.09.2016», платіжним дорученням №514 від 10.10.2016 - 95000,00грн. з призначенням платежу - «оплата за послуги по збиранню врожаю згідно договору №1/16 від 12.08.2016, рах.№13/09 від 13.09.2016 та вимоги від 13.09.2016».

З огляду на вище наведене, суд доходить висновку, що позивачем та відповідачем були вчинені конклюдентні дії, відповідно до яких сторони погодили проведення розрахунків за послуги зі збирання врожаю сільськогосподарських культур грошовими коштами.

Відповідно до ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України відповідачем на день розгляду справи в суді не подано доказів повної сплати вартості наданих послуг.

За таких обставин, заборгованість відповідача на день розгляду справи становить 8720,00грн., що підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Оскільки відповідач в порушення ст.525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, взяті на себе зобов'язання не виконав, за надані послуги своєчасно і в повному обсязі не розрахувався, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення боргу в сумі 8720,00грн.

Приймаючи до уваги, що спір виник з вини відповідача та відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00грн.

Розмір судового збору, порядок його сплати регулюється Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 2 ст. 4 цього Закону, за подання до господарського суду: позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (з 1 січня 2016 року мінімальний розмір заробітної плати становить 1378,00грн.).

Звертаючись з позовною заявою до господарського суду, позивач визначив ціну позову в розмірі 8720,00грн. і відповідно до приписів Закону України «Про судовий збір» йому необхідно було сплатити 1378,00грн. судового збору. Як свідчать матеріали справи, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 1555,80грн. згідно квитанції №76 від 27.09.2016.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Згідно з пунктом 5.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору.

При прийнятті господарським судом даного рішення судовий збір у сумі 177,80грн. (1555,80грн.-1378,00грн.) позивачу не повертається у зв'язку з відсутністю відповідного клопотання, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 525, 526, 901, 903 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Макишинський сад» (вул.70 років Жовтня,1, с.Макишин, Городнянський район, Чернігівська область, ідентифікаційний код 34370846) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 8720грн.00коп. боргу, 1378грн.00коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 30.11.2016

Суддя Н.Ю.Книш