ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.11.2016 Справа № 904/9903/16

За позовом Приватного акціонерного товариства "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД", м. Авдіївка, Донецька область

до Публічного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Нікополь, Дніпропетровська область

про стягнення 3% річних та інфляційних за договором поставки

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №11/18/47 від 17.05.16р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 01.07.16р.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" про стягнення 3% річних у розмірі 21 317,74грн., інфляційних у розмірі 13 700,22грн.

Позовні вимоги обгрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору №233/16Сб/1601756 від 04.04.2016р. щодо своєчасної оплати поставленої продукції.

Відповідач проти позову заперечує частково, зазначає, що позивач не взяв до уваги рахунки-коригування, якими суми поставленої продукції були зменшені. Крім того позивач не врахував, що 02.05.2016р., 03.05.2016р. та 09.05.2016р. були вихідними днями. Також відповідач зазначає, що, оскільки прострочення виконання грошових зобов"язань тривало менше місяця, інфляційні не нараховуються.

24.11.2016р. по даній справі оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2016р. між Публічним акціонерним товариством "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД", яке у подальшому змінило найменування на Приватне акціонерне товариство "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД", (продавець) та Публічним акціонерним товариством "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (покупець) укладений договір №233/16Сб/1601756, за умовами якого продавець зобов'язався передати у власність покупця, а покупець - прийняти та оплатити коксову продукцію виробництва ПАТ "ЯКХЗ", ПрАТ "Макеевкокс" (далі продукція).

Згідно п.1.2. договору асортимент, кількість, якість, ціна, строки поставки продукції додатково узгоджуються з покупцем та будуть вказуватись у Специфікаціях до договору, які є його невід"ємною частиною. Загальна сума за договором складається із сум специфікацій до договору (п.1.3. договору).

За п.2.1. договору поставка продукції здійснюється залізничним транспортом на умовах FCA залізничної станції Макіївка, або Кринична, або Ханжонкове, або Ясинувата (згідно Інкотермс-2010), якщо інші умови поставки не передбачені у Специфікаціях до договору.

Поставка продукції здійснюється партіями (кожна партія не менше 1-го вагону) протягом строку дії договору (п.2.3. договору).

Відповідно до п.2.4. договору датою поставки вважається дата штемпеля станції відправлення на залізничній накладній (квитанції про приймання вантажу на маршрут або групу вагонів), якщо інші умови поставки не передбачені у Специфікаціях до договору.

За п.4.2. договору продукція передається продавцем покупцю: за якістю - у відповідності до сертифікату якості; за кількістю - у відповідності до товаросупровідної документації.

Продавець зобов"язаний направити покупцю поштою або іншим узгодженим способом перелічені у п.5.1. договору документи.

Строк дії договору встановлюється з моменту підписання по 31.12.2017р. (п.9.2. договору).

Специфікаціями №1 від 04.04.2016р., з урахуванням додаткової угоди №1 від 19.04.2016р., та №2 від 04.04.2016р. сторони узгодили найменування, кількість, суму, умови та строки поставки продукції.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов"язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов"язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Позивач протягом квітня 2016р. здійснив поставку продукції відповідачу, що підтверджується актами прийому-передачі №90877445 від 08.04.2016р., №90877502 від 08.04.2016р., №90874978 від 09.04.2016р., №90876881 від 11.04.2016р., які підписані сторонами без будь-яких зауважень (а.с.23-31), та виставив йому рахунки-фактури (з урахуванням рахунків-коригувань №90882889 від 21.04.2016р., №90883147 від 21.04.2016р.) №90877445 від 08.04.2016р. на суму 4 474 061,20грн., №90877502 від 08.04.2016р. на суму 8 257 328,78грн., №90874978 від 09.04.2016р. на суму 153 745,32грн., №90876881 від 11.04.2016р. на суму 159 006,85грн. (а.с.16-22, 44-49).

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов"язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що розрахунки між сторонами здійснюються у безготівковому порядку протягом 30 банківських днів з моменту виставлення продавцем рахунків на оплату. Рахунки на оплату виставляються продавцем після фактичного відвантаження продукції.

Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця (п.3.4. договору).

За п.п.5.2.1. договору покупець зобов"язаний оплатити повну вартість продукції на умовах, визначених у договорі.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи умови договору, відповідач повинен був сплатити рахунки №90877445, №90877502, №90874978 - 25.05.2016р., а рахунок №90876881 - 26.05.2016р.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач здійснив оплату за поставлену продукцію, однак із простроченням, а саме - 09.06.2016р. (а.с.33).

У зв"язку з цим позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 21.05.2016р. по 08.06.2016р. у розмірі 21 317,74грн., а також інфляційні за загальний період з 21.05.2016р. по 08.06.2016р. у розмірі 13 700,22грн. Розрахунки здійснені позивачем по кожному рахунку-фактурі окремо.

Господарський суд, перерахувавши 3% річних за загальний період з 26.05.2016р. по 08.06.2016р., встановив, що вони складають 14 955,64грн. та підлягають до стягнення. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення 3% річних суд вважає за необхідне відмовити.

Щодо інфляційних, то їх слід нараховувати з місяця, наступного за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж (абз.3 п.3.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань").

Оскільки оплата за даними рахунками-фактурами мала бути здійснена у травні 2016р., інфляційні слід нараховувати з червня 2016р., однак 09.06.2016р. відповідач сплатив заборгованість у повному обсязі, тобто прострочення тривало менше місяця. Отже інфляційні не можуть бути нараховані, у зв"язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних.

У зв'язку із частковим задоволенням позову судовий збір за розгляд справи відповідно до ст.ст.44, 49 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до абз. 4 п.4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" правило статті 49 ГПК України щодо розподілу сум судового збору у справах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, пропорційно розміру задоволених позовних вимог застосовується також і у випадках, коли судовий збір сплачено за мінімальною (визначеною Законом) ставкою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310, ) на користь Приватного акціонерного товариства "АВДІЇВСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) 3% річних у розмірі 14 955,64грн. (чотирнадцять тисяч дев"ятсот п"ятдесят п"ять грн. 64коп.) та 588,52грн. (п"ятсот вісімдесят вісім грн. 52коп.) судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 29.11.2016р.

Суддя ОСОБА_3