УХВАЛА

28.11.2016Справа № 910/17054/16
За позовом ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн

до 1) Державної служби інтелектуальної власності України;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРІАДА-МК"

про визнання недійсним свідоцтва України № 201524, зобов'язання вчинити дії

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача-1: Запорожець Л.Г. за довіреністю № 1-8/8566 від 21.11.2014

від відповідача-2: Щербакова О.С. за довіреністю № 60 від 25.10.2016

Марченко А.Є. за довіреністю № 15-1/08-2016-011 від 22.08.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України (відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріада-Мк" (відповідач-2) про визнання недійсним свідоцтва України № 201524 та зобов'язання відповідача-1 внести відомості про визнання свідоцтва України № 201524 на знак для товарів і послуг недійсним до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що видане відповідачем-1 відповідачу-2 свідоцтво України № 201524 на знак для товарів і послуг MIRIADA FRUITS, MIRIADA, FRUITS з пріоритетом від 28.05.2014, на думку позивача, не відповідає умовам надання правової охорони, порушує майнові права інтелектуальної власності позивача у вигляді виключного права використовувати знаки для товарів і послуг MIRINDA за свідоцтвом України № 18339 від 15.02.2001 з пріоритетом від 30.05.1997, MIRINDA за свідоцтвом України № 42463 від 16.08.2004 з пріоритетом від 07.08.2002, MIRINDA за свідоцтвом України № 182984 від 11.03.2014 з пріоритетом від 06.02.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2016 (суддя ОСОБА_7) порушено провадження у справі № 910/17054/16 та призначено розгляд справи на 19.10.2016.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 № 04-23/2080 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/17054/16 у зв'язку із прийняттям Верховною Радою України Постанови про звільнення судді ОСОБА_7

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.10.2016 справу № 910/17054/16 передано на розгляд судді Гумезі О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 прийнято справу № 910/17054/16 до провадження судді Гумеги О.В., розгляд справи призначено на 31.10.2016 о 10:30 год.

В судове засідання, призначене на 31.10.2016, з'явились представники позивача, відповідача-1 та відповідача-2.

Представник позивача в судовому засіданні 31.10.2016 подав клопотання про залучення доказів до матеріалів справи. Разом з наведеним клопотанням подано письмові пояснення щодо відсутності спору та письмові пояснення на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 07.10.2016 в порядку ст. 22 ГПК України. Вказане клопотання судом задоволене, докази та пояснення залучені до матеріалів справи, клопотання передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 31.10.2016 подав відзив на позовну заяву. Відзив разом з доданими до нього документами залучено до матеріалів справи та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представники відповідача-2 в судовому засіданні 31.10.2016 подали клопотання про повернення позовної заяви без розгляду. Клопотання залучено до матеріалів справи та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

Клопотання відповідача-2, подане 31.10.2016 в судовому засіданні, про повернення позовної заяви без розгляду, судом розглянуте та відхилене, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 порушено провадження у справі № 910/17054/16.

В судовому засіданні представники відповідача-2 звернули увагу суду на те, що існують розбіжності в англо- та україномовному текстах довіреності позивача, а саме: в них міститься різна інформація про строк дії вказаної довіреності.

Враховуючи необхідність встановлення додаткових обставин справи та положення ч. 3 ст. 77 ГПК України, суд дійшов висновку про неможливість вирішення справи по суті в судовому засіданні, призначеному на 31.10.2016, у зв'язку з чим оголосив перерву в судовому засіданні 31.10.2016 до 28.11.2016 о 10:00 год.

01.11.2016 через відділ діловодства суду надійшло клопотання відповідача-2 про повернення позовної заяви без розгляду.

01.11.2016 через відділ діловодства суду надійшов відзив відповідача-2 на позовну заяву.

В судове засідання, призначене на 28.11.2016, з'явились представники відповідача-1 та відповідача-2. Належні докази повноважень представників відповідача-1 та відповідача-2 надані суду.

В судове засідання, призначене на 28.11.2016, з'явився представник позивача ОСОБА_2, на підтвердження наданих їй повноважень представляти інтереси позивача надала нотаріально засвідчену копію довіреності від 01.06.2016 з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову та апостилем від 10.11.2016, видану ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн.

В судовому засіданні 28.11.2016 судом розглянуте та відхилене клопотання відповідача-2, подане 01.11.2016 через відділ діловодства суду, про повернення позовної заяви без розгляду, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 порушено провадження у справі № 910/17054/16.

В судовому засіданні 28.11.2016, суд

ВСТАНОВИВ:

15.09.2016 до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 16/10 від 15.07.2016 до Державної служби інтелектуальної власності України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріада-Мк" про визнання недійсним свідоцтва України № 201524 та зобов'язання Державної служби інтелектуальної власності України внести відомості про визнання свідоцтва України № 201524 на знак для товарів і послуг недійсним до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, звернулась ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн, місцезнаходженням якої є США.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого нада Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 54 ГПК України, позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином-суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 28 ГПК України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Згідно вимог ч. 3 ст. 57 ГПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Відповідно ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії.

Згідно п. 7 роз'яснень Вищого господарського суду України від 31.05.2002 № 04-5/608 "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій", господарський суд приймає як докази офіційні документи, що походять з інших держав, за умови їх легалізації дипломатичними або консульськими службами України.

Легалізація іноземного документа є необхідною умовою для подання його як доказу у судовому процесі, але не виключає у разі необхідності перевірки з боку суду з метою встановлення правильності вміщених у ньому відомостей по суті.

Міжнародними договорами України про правову допомогу може передбачатися надання іноземних офіційних документів без консульської легалізації.

Таким чином, господарський суд має право приймати іноземні офіційні документи без консульської легалізації у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів (Гаага, 1961), якою передбачено спрощений порядок засвідчення документів шляхом проставлення на них спеціальної печатки - апостиля, ратифікована Верховною Радою України відповідно до Закону України від 10.01.2002 № 2933-III "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" і діє на території України з часу набрання чинності зазначеним Законом.

Відповідно до абз. 8 п. 7 вищенаведених роз'яснень Вищого господарського суду України, господарський суд приймає документи, складені мовами іноземних держав, за умови супроводження їх нотаріально засвідченим перекладом на українську мову.

Як вбачається з матеріалів справи, подана до Господарського суду міста Києва позовна заява ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн підписана ОСОБА_2 в якості "представника ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн за довіреністю".

При цьому до позовної заяви додано нотаріально засвідчену копію довіреності від 01.06.2016 з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову та апостилем від 07.06.2016, якою ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн уповноважила, зокрема, ОСОБА_2 представляти інтереси компанії на всій території України, представнику надані, зокрема, повноваження складати та подавати позовні заяви, розписуватися за компанію в позовних заявах.

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що в англо- та україномовному текстах довіреності позивача від 01.06.2016, нотаріально засвідчена копія якої додана до позовної заяви, містяться розбіжності, а саме: різна інформація про строк дії вказаної довіреності.

Так, в англомовному варіанті довіреності від 01.06.2016 зазначено: "The Power is granted for the period of three years and is valid before 1 Jule 2016". У відповідному україномовному перекладі, розміщеному поруч з англомовним текстом довіреності від 01.06.2016, зазначено: "Довіреність видана строком на три роки і дійсна до "_" ______ __ " (т.т. строк чинності довіреності не зазначений). Разом з тим, у нотаріально засвідченому перекладі вказаної довіреності на українську мову зазначено, що "Довіреність видана строком на три роки і діє з 1 червня 2016".

Зважаючи на наведене, додана до позовної заяви нотаріально засвідчена копія довіреності позивача від 01.06.2016, з нотаріально засвідченим перекладом на українську мову та апостилем від 07.06.2016, не приймається судом у якості належного доказу на підтвердження повноважень представника ОСОБА_2 на підписання позовної заяви від імені позивача - ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн, яка була подана до Господарського суду міста Києва 15.09.2016 (згідно реєстраційного штампу суду про одержання).

В судовому засіданні 28.11.2016 представником ОСОБА_2 до матеріалів справи залучено нотаріально засвідчену копію довіреності від 01.06.2016 з перекладом на українську мову та апостилем від 10.11.2016.

Відповідно до вищевказаної довіреності позивач - ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн уповноважила, зокрема, ОСОБА_2 представляти інтереси компанії на всій території України, представнику надані, зокрема, повноваження складати та подавати позовні заяви, розписуватися за компанію в позовних заявах.

Судом встановлено, що довіреність від 01.06.2016, яка залучена представником позивача до матеріалів справи в судовому засіданні 28.11.2016, містить однакові зазначення про те, що вона "видана строком на три роки і діє до 1 червня 2019", як в англомовному, так і в україномовному її варіанті, а також у нотаріально засвідченому перекладі цієї довіреності на українську мову.

Водночас, вищевказана довіреність містить апостиль від 10.11.2016, а таке, в свою чергу, свідчить про те, що станом на час складання позовної заяви ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн (15.07.2016) та подання цієї позовної заяви до господарського суду (15.09.2016), представник позивача ОСОБА_2 не могла діяти на підставі довіреності ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн від 01.06.2016, виданої строком на три роки та дійсної до 1 червня 2019, так як фактично вказана довіреність засвідчена шляхом проставлення на ній спеціальної печатки - апостиля пізніше, ніж представником подано позовну заяву до господарського суду.

Оцінивши в сукупності наявні в матеріалах справи докази щодо повноважень представника позивача на підписання позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовну заяву ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн № 16/10 від 15.07.2016 підписано особою, яка не мала права її підписувати станом на час подання цієї позовної заяви до Господарського суду міста Києва (15.09.2016).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 81 ГПК України господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на наведені приписи, суд дійшов висновку, що позов ПепсіКо, Інк., е Норс Кароліна корпорейшн до Державної служби інтелектуальної власності України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Тріада-Мк" про визнання недійсним свідоцтва України № 201524 та зобов'язання відповідача-1 внести відомості про визнання свідоцтва України № 201524 на знак для товарів і послуг недійсним до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, належить залишити без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно ч. 2 ст. 81 ГПК України про залишення позову без розгляду виноситься ухвала, в якій можуть бути вирішені питання, зокрема, про повернення судового збору з бюджету.

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (у редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII) передбачено повернення сплаченої суми судового збору в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням). Водночас, за змістом наведеної норми, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Оскільки станом на час винесення судом даної ухвали суду матеріали справи не містять клопотання позивача про повернення сплаченої ним суми судового збору згідно квитанції № 9876685 від 14.09.2016, то у суду відсутні підстави для повернення судового збору позивачу.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 81, ст.ст. 86, 87 Господарського процесуального кодексу України, п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд

УХВАЛИВ:

Позов залишити без розгляду.

Ухвала направляється сторонам у справі з урахуванням ст. 87 ГПК України, положень п.п. 3.18 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Суддя О.В.Гумега