ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.12.2016 Справа № 920/979/16

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., при секретарі судового засідання Завалій Г.В., розглянувши матеріали справи № 920/979/16

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,

м. Суми

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Науково - виробниче

акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш», м. Суми

про стягнення 29 854 грн. 34 коп.,

За участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Бондарь В.О. (довіреність № 014/2016 від 23.11.2016).

Суть спору: позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги 28269,82 грн., інфляційних збитків 1016,81 грн. та 3% річних 567,71 грн., а також судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

05.12.2016 відповідачем подано заяву про припинення провадження у справі, в обґрунтування поданої заяви відповідачем зазначено, що станом на 01.12.2016 ПАТ «НВАТ «ВНДІкомпресормаш» погасило заборгованість по основному боргу в сумі 28269,82 грн., в підтвердження чого надано платіжне доручення № 2497 від 01.12.2016. Окрім цього, до заяви додано акт звіряння взаємних розрахунків станом на 25.11.2016.

Зазначені документи оглянуті судом в судовому засіданні та долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні представник відповідача надав усні пояснення щодо своєї позиції у справі.

Представник позивача в судове засіданні 01.12.2016 не прибув про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За змістом п. 3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України ), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Виходячи з того, що повноважний представник позивача був присутній в попередньому судовому засіданні, що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом судового засідання від 24.11.2016., господарський суд дійшов висновку про належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи. Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої листом Вищого господарського суду України від 19.02.2013 р. та затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28, а тому суд вважає можливим розглядати справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд встановив:

03.01.2012 між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг № 244/20.

Відповідно до п. 1.1. Договору виконавець (позивач) зобов'язується проводити технічне обслуговування автомобілів замовника (відповідача), а замовник належним чином прийняти й оплатити в повному обсязі надані послуги, у строк встановлений цим договором.

Додатковою угодою № 1 від 31.12.12 зазначений Договір був продовжений до 31.12.13.

Згідно з п. 3.2. Договору сторони погодили, що момент переходу права власності на зроблені послуги є дата підписання акту виконаних робіт або іншого документа, складеного відповідно до чинного законодавства, замовником.

Відповідно до п. 4.2 договору сума за цим договором визначається на підставі актів виконаних робіт (нарядів-замовлень).

З матеріалів справи вбачається, що факт надання послуг впродовж 2013 року підтверджується наступними актами виконаних робіт:

- акт виконаних робіт № ККС-001090 від 19.02.13 на суму 2497,06 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-001104 від 21.02.13 на суму 2045,33 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-1294 від 26.09.13 на суму 1810,56 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-1482 від 15.11.13 на суму 717,14 грн.

В подальшому, після закінчення дії договору, впродовж 2014-2015 років позивач надав послуги відповідачу, що підтверджується наступними актами :

- акт виконаних робіт № ККС-1856 від 22.05.14 на суму 1926,01 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-2173 від 24.09.14 на суму 305,89 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-2190 від 03.10.14 на суму 624,19 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-2188 від 03.10.14 на суму 2126,64 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-2233 від 22.10.14 на суму 172,91 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-2354 від 03.12.14 на суму 868,30 грн.

- акт виконаних робіт № ККС-2384 від 10.12.14 на суму 1072,55 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-000007 від 06.01.15 на суму 324,41 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-000035 від 21.01.15 на суму 316,33 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-000022 від 21.01.15 на суму 4739,53 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-000006 від 22.01.15 на суму 173,87 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-000063 від 05.02.15 на суму 1855,30 грн.;

- акт виконаних робіт № ККС-0617 від 10.11.15 на суму 13270,03 грн.

Вищезазначені акти підписані та скріплені печатками обох сторін без будь- яких зауважень до наданих послуг.

Відсутність зауважень відповідача до наданих послуг свідчить про прийняття послуг та, відповідно, виникнення у відповідача обов'язку щодо їх оплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивачем в період з 2013-по 2015 року надані послуги, однак відповідач належним чином свої зобов'язання не виконав, через що у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 28269 грн. 82 коп.

З метою досудового врегулювання спору 18.01.2016 позивач направив на адресу відповідача претензію № 0116 з вимогою оплатити заборгованість за надані послуги в тижневий термін.

Претензія була отримана відповідачем 25.01.2016 року, проте в матеріалах справи відсутні докази погашення заборгованості.

Факт наявності заборгованості в сумі 28269 грн. 82 коп. підтверджується сторонами шляхом укладення акту звіряння взаємних розрахунків станом на 25.11.2016.

Відповідно ст. 193 Господарського Кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Кодексу, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'ялення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача була направлена вимога (претензія № 01/16 від 18.01.2016) з проханням погасити заборгованість тротягом тижня. Відповідно повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав дану претензію 25.01.2016. Враховуючи тижневий термін для оплати (починаючи з дня отримання претензії - вимоги) останнім днем оплати є 01.02.2016.

Проте, в порушення вимог статей 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, відповідач не розрахувався за надані послуги, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

З матеріалів справи вбачається, що після порушення провадження у справі відповідачем була погашена сума основного боргу, яка є предметом спору в даній справі у розмірі 28269 грн. 82 коп., що підтверджується платіжним доручення № 2497 від 01.12.2016 року.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки сума основного боргу у розмірі 28269 грн. 82 коп., яка є предметом спору в даній справі погашена відповідачем в повному обсязі, провадження у справі в цій частині підлягає припиненню відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

В обґрунтування позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань позивач зазначає, що статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Згідно з поданим розрахунком, відповідачеві нараховано 3 % річних в сумі 567 грн. 71 коп., інфляційних нарахувань - 1016 грн. 81 коп. за період з 26.01.2016 по 26.09.2016, виходячи з суми заборгованості 28269 грн. 82 коп.

Відповідач контррозрахунку суду не надав.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Під час перевірки правильності нарахування позивачем 3% річних та інфляційних збитків, судом встановлено, що позивачем не вірно визначено дату початку нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки, як раніше встановлено судом, строк оплати заборгованості сплив 01.02.2016, тому початком прострочення оплати є 02.02.2016, а не 26.01.2016. Згідно з розрахунком суду розмір 3% становить 553 грн. 00 коп., інфляційні нарахування - 1543 грн. 97 коп.

Розрахунок здійснено судом за допомогою інформаційно - аналітичного центру «Ліга» ТОВ «Ліга: Закон» 2016.

Враховуючи, що право позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань та 3% річних передбачене чинним законодавством України, господарський суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 553 грн. 00 коп. 3% річних та 1016 грн. 81 коп. інфляційних нарахувань.

В частині стягнення 14 грн. 71 коп. - 3% річних суд відмовляє за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує судовий збір за рахунок другої сторонни, також якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що відповідач порушив умови оплати за надані послуги, з нього на користь позивача підлягають стягненню 1378 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат останнього зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 44, 49, п.1-1 ст. 80, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. В частині стягнення суми основного боргу в сумі 28269 грн. 82 коп. провадження в справі припинити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Науково-виробниче акціонерне товариство «ВНДІкомпресормаш» (40020, м. Суми, пр. Курський, 6, код 00220434) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 553 грн. 00 коп. -3 % річних, 1016 грн. 81 коп. - інфляційних нарахувань, 1378 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. В частині стягнення 14 грн. 71 коп. - 3% річних - відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.12.2016.

Суддя С.В. Заєць