донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

29.11.2016 справа №908/1956/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників:
від позивача:не зявився
від відповідача :не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД, м.Жовті Води Дніпропетровської області
на рішення господарського суду Запорізької області
від04.10.2016р. (повний текст підписано 05.10.2016р.)
у справі№ 908/1956/16 (суддя Колодій Н.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД, м.Жовті Води Дніпропетровської області
до Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м.Запоріжжя
простягнення 314310,69грн

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД, м.Жовті Води Дніпропетровської області, позивач звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів, м.Запоріжжя про стягнення 314310,69грн., які складаються з 291800,44грн. основного боргу за договором поставки №46 від 22.12.2014р., 16895,38грн. інфляційних та 5614,87грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.10.2016р. у справі №908/1956/16 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД задоволені частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» 259702,35грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 425,74грн. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині основного боргу мотивоване тим, що між сторонами було підписано додаткову угоду №7 від 03.06.2016р. до договору поставки №46 від 22.12.2014р., відповідно до якої борг зменшується на 11%. З огляду на зменшення розміру основного боргу, судом зроблено власний розрахунок 3% річних. Крім того, суд не знайшов підстав для стягнення інфляційних, оскільки період прострочення грошового зобовязання становить менше одного місяця.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права, за наслідками неповного зясування обставин, що мають значення для справи.

Так, скаржник зазначає, що отримував від відповідача додаткову угоду №7 від 03.06.2016р., відповідно до якої до суми заборгованості застосована знижка в розмірі 11%, але зазначену угоду не підписував.

Апелянт наголошує, що суд першої інстанції не взяв до уваги його твердження про те, що підпис на завіреній копії, наявній в матеріалах справи, був поставлений працівником підприємства помилково при підготовці відповідних копій документів для подання позовної заяви до суду.

Разом з тим, позивач зазначає, що особа, яка підписала додаткову угоду №7, не наділена повноваженнями щодо підписання додаткової угоди про внесення змін до договору.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 07.11.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд справи призначено на 29.11.2016р.

На адресу Донецького апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який судовою колегією розглянутий та долучений до матеріалів справи.

Представники сторін у судове засідання 29.11.2016р. не зявилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи. На електронну адресу Донецького апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД надійшла заява про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття представника через зайнятість в іншому судовому засіданні.

Від Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів на поштову адресу та на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи без зазначення поважних причин.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Статтею 69 ГПК України передбачене право господарського суду у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, продовжити строк розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що сторонами не наведено поважних причин неявки представників у судове засідання та не надано на підтвердження належних доказів, приймаючи до уваги, що позиції позивача та відповідача викладені безпосередньо в апеляційній скарзі та відзиві на неї, сторони не посилалися на необхідність надання додаткових доказів, судова колегія відмовила у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи та визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутністю представників сторін за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 ГПК України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

22.12.2014р. між Публічним акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД (далі - постачальник) був укладений договір поставки №46 (далі договір).

Згідно з п.1.1 договору постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (далі - товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є його невідємною частиною, а покупець зобовязується прийняти вказаний товар та оплатити його в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 4.1.1 передбачено, що постачальник зобовязаний своєчасно поставити товар відповідної якості.

Відповідно до п.4.2.1 покупець зобовязаний своєчасно здійснити оплату за поставлений якісний товар в терміни, зазначені в додатку (специфікації) або додаткових угодах, які є невідємною частиною цього договору.

Порядок оплати та форма розрахунків вказуються сторонами в додатках (специфікаціях) до даного договору (п.5.6).

Згідно з п.12.1 даний договір набуває чинності з моменту його підписанні обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2015р., але не раніше повного виконання зобовязань обома сторонами.

Договір підписаний з обох сторін та скріплений печатками підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання додаткової угоди №4 від 12.10.2015р., постачальник передав покупцеві товар на суму 348800,44грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи видаткові накладні: №пк-000762 від 30.10.2015р. на суму 330318,00грн. та №пк-000814 від 17.11.2015р. на суму 18482,44грн.

Як вбачається з платіжного доручення №272965 від 12.03.2016р. та не заперечується сторонами, відповідачем була здійснена часткова оплата отриманого товару у розмірі 57000,00грн., що стало підставою звернення Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма Електронтехсервіс ЛТД з позовом до суду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду таким, що підлягає зміні, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обовязків. Таким чином, відповідно до умов договору поставки №46 від 22.12.2014р., між сторонами у справі виникли певні взаємні зобовязання.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 348800,44грн., а саме: відповідно до видаткової накладної №пк-000762 від 30.10.2015р. акумуляторну батарею свинцово-кислотно стартерну 32ТН-450 У2 на суму 330318,00грн. та відповідно до видаткової накладної №пк-000814 від 17.11.2015р. акумуляторну батарею 6СТ-90 А3, акумуляторну батарею 6СТ 60 та акумуляторну батарею 6СТ-95 (100) KINETIK/VIRBAC на суму 18482,44грн. Зазначені видаткові накладні підписані з обох сторін, факт поставки товару сторонами не оскаржується.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно платіжного доручення №272965 від 12.03.2016р. відповідачем було оплачено 57000,00грн. за отриманий товар. Разом з тим, у матеріалах справі міститься додаткова угода №7 від 03.06.2016р. до договору поставки №46 від 22.12.2014р., відповідно до п.1 якої сторони дійшли згоди, що заборгованість покупця перед постачальником за поставлений товар згідно додаткової угоди №4 від 12.10.2015р. до договору №46 від 22.12.2014р. станом на 03.06.2016р. становить 291800,39грн. з ПДВ. До вказаної суми застосовується знижка в розмірі 11%. Таким чином, остаточна заборгованість Публічного акціонерного товариства Запорізький завод феросплавів згідно цієї додаткової угоди становить 259702,35грн. з ПДВ, яка повинна бути сплачена Публічним акціонерним товариством Запорізький завод феросплавів у строк до 30.06.2016р.

Ця додаткова угода є невідємною частиною договору поставки №46 від 22.12.2014р. (п.8 додаткової угоди №7).

Позивач в апеляційній скарзі зазначає про те, що він не підписував додаткову угоду №7, відповідно до якої до заборгованості застосована знижка у розмірі 11%.

Проте, судовою колегією встановлено, що до позовної заяви додана завірена копія додаткової угоди №7 від 03.06.2016р., підписана з обох сторін та скріплена печатками підприємств. Посилання апелянта на те, що підпис був поставлений працівником підприємства помилково при підготовці відповідних копій документів для подання позовної заяви до суду, колегією не приймаються з огляду на недоведеність.

Апелянт зазначає про ненадання відповідачем для огляду в судовому засіданні оригіналу додаткової угоди №7 з підписами обох сторін. Проте, як вбачається з пояснень відповідача та не спростовано позивачем, відповідачем на адресу позивача було направлено додаткову угоду №7 у двох примірниках, жоден з яких не було повернуто. В апеляційній скарзі та відзиві на неї зазначено, що в суді першої інстанції було надано для огляду лише один примірник додаткової угоди, на якій був відсутній підпис на печатка позивача. З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підписання додаткової угоди №7, оскільки причин, які б вказували на зворотне, не вбачається.

Крім того, скаржник зазначає, що відповідна угода була підписана особою, яка не має повноважень на її підписання, посилаючись на узгоджену сторонами персональну відповідальність до договору №46. Разом з тим, визначена персональна відповідальність не виключає можливість надання повноважень на підставі довіреності. Судова колегія зазначає, що до відзиву на апеляційну скаргу додана довіреність №18-146 від 25.12.2015р., відповідно до якої ОСОБА_4 має відповідні повноваження.

Відповідно до ст.193 Господарський кодекс України (далі - ГК України), ст.ст.525, 526 ЦК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідач належним чином не виконав свої зобовязання щодо оплати отриманого товару, доказів погашення заборгованості у розмірі, визначеному додатковою угодою №7 від 03.06.2016р. (259702,35грн.), суду не надав. Виходячи з вищевизначеного, місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність підстав для стягнення з відповідача суми боргу за придбаний товар у вказаному розмірі (259702,35грн.).

Крім основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 5614,87грн. (за загальний період з 15.12.2015р. по 20.07.2016р.) та інфляційних в розмірі 16895,38грн. (за загальний період грудень 2015р. липень 2016р.)

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з умов додаткової угоди №7 до договору поставки №46 від 22.12.2014р., сторони передбачили, що заборгованість в розмірі 259702,35грн. повинна бути сплачена в строк до 30.06.2016р.

Враховуючи приписи п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних, оскільки період прострочення відповідачем грошового зобовязання становить менше одного місяця, а саме: з 01.07.2016р. до 20.07.2016р. (граничний строк, визначений позивачем).

Апеляційна інстанція перевіривши розрахунок 3% річних, здійснений судом першої інстанції, дійшла висновку що він є арифметично вірним, стягненню підлягають 3% річних в розмірі 425,74грн. за період з 01.07.2016р. по 20.07.2016р. (граничний строк, визначений позивачем).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду Запорізької області від 04.10.2016р. (повний текст підписано 05.10.2016р.) у справі №908/1956/16 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до ст.49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна форма «Електронтехсервіс ЛТД», м.Жовті Води Дніпропетровської області на рішення господарського суду Запорізької області від 04.10.2016р. (повний текст підписано 05.10.2016р.) у справі №908/1956/16 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 04.10.2016р. (повний текст підписано 05.10.2016р.) у справі №908/1956/16 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий І.В. Зубченко

Судді О.А. Марченко

ОСОБА_3

Надруковано 5 прим.: 1 позивачу; 1 - відповідачу; 1 до справи; 1 ГСЗО; 1 ДАГС