ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року Справа № 923/883/16

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1", м.Київ

до: Приватної фірми "Броклайн-Груп", м. Херсон

про витребування майна

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2, уповн. представник, довіреність від 08.08.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_3, уповн. представник, довіреність від 23.08.2016р.

Обставини справи: Провадження у справі порушено ухвалою суду від 17.08.2016р., а ухвалою суду від 26.09.2016р. справу прийнято до провадження судом у його теперішньому складі.

Справу розглянуто за позовом ПАТ "Всеукраїнський ОСОБА_1" (позивач) до ПФ"Броклайн-Груп" (відповідач) з вимогою про витребування рухомого майна за переліком, згідно позовної заяви, шляхом забезпечення позивачу доступу до приміщення за адресою по вул. Карла Маркса/пров. Казацький, 123/15 у м. Херсоні, оскільки відповідач утримує вказане належне позивачеві майно, при відсутності будь-яких правових підстав для цього, після припинення дії договору оренди належних відповідачеві нежитлових приміщень у будівлі по вул. Карла Маркса/пров. Казацький, 123/15 у м. Херсоні під розміщення банківського відділення позивача.

Відповідач надав відзив на позов, за яким просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позову, стверджуючи про вивезення позивачем свого майна з вказаної будівлі по завершенню терміну дії договору оренди та недоведення позивачем іншого поданими суду доказами.

Після закінчення розгляду справи в судовому засіданні 17.11.2016р., відповідно до ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

в с т а н о в и в:

На умовах укладеного 01.05.2012р. між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський ОСОБА_1" (надалі - позивач) та Приватною фірмою "Броклайн-Груп" (надалі - відповідач) договору оренди нежитлового приміщення № 2/2012, в його редакції згідно з підписаними в подальшому сторонами додатковою угодою № 1 від 24.04.2013р. та договором від 24.04.2013р. про внесення змін до цього договору, відповідач (орендодавець за договором) передав позивачеві (орендарю за договором) у тимчасове, строком по 31.03.2015р., платне користування нежитлові приміщення загальною площею 312,7 м2, що знаходяться у будинку № 123/15 по вул. К.Маркса/пров. Казацький у м. Херсоні, згідно доданого до договору плану приміщень, з цільовим призначенням - під розміщення банківського відділення (надалі - договір).

Згідно з п.3.1. договору приміщення передаються від відповідача позивачеві за актом прийому-передачі, якій підписано сторонами договору та скріплено їхніми печатками, в термін не пізніше 6 (шести) календарних днів з моменту набрання договором чинності. До акту додається виконаний позивачем у двох примірниках фотозвіт про стан приміщень, які передаються в оренду. Згідно з п.11.2. договору план приміщень, фотозвіт про стан приміщень та акт прийому-передачі приміщень є додатками до договору та його невід'ємними складовими.

Згідно з п.3.2. договору після закінчення строку дії договору або у випадку його дострокового розірвання приміщення повертаються позивачем відповідачеві протягом п'яти робочих днів за відповідним актом прийому-передачі. При цьому, позивач готує та надає (надсилає) відповідачеві, за вказаною у договорі адресою останнього, два примірники актів приймання-передачі приміщення, які підписано позивачем.

Згідно з п.5.3. договору він припиняє свою дію, зокрема, у разі закінчення строку дії даного договору; за взаємною згодою сторін; в односторонньому порядку, за умови письмового повідомлення сторонами один одного, не менш ніж за тридцять календарних днів до дати дострокового припинення дії договору.

Згідно з п.6.1.6. договору відповідач зобов'язаний у разі припинення або дострокового розірвання договору, прийняти від позивача приміщення, у разі виконання позивачем п.7.1.7. договору, за яким, у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні позивач зобов'язаний, серед іншого, звільнити від свого майна приміщення відповідача. Днем повернення приміщень від позивачем відповідачеві вважається день фактичного звільнення приміщень, про що складається акт прийому-передачі приміщень.

Згідно з п.11.1. договору всі зміни та доповнення до договору є дійсними за умови їх викладення у письмовій формі, підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін.

За актом від 01.05.2012р. приймання-передачі відповідач передав позивачеві, а позивач, в свою чергу, прийняв від відповідача нежитлові приміщення загальною площею 312,7 м2, що знаходяться у будинку № 123/15 по вул. К.Маркса у м. Херсоні. Даний акт підписаний сторонами договору та скріплений відбитками їхніх печаток.

На виконання п.3.1. договору до нього додано фотозвіт щодо стану приміщень (т.1 а.с.19-20,75-76).

Листом від 10.02.2015р. № 15-1873 позивач, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, запропонував відповідачеві достроково, з 18.02.2015р. припинити строк дії договору та прийняти від позивача приміщення за актом прийому-передачі. Разом з цим листом відповідачеві надіслано підписаний позивачем договір від 18.02.2015р. про внесення змін до договору, за яким визначено 18.02.2015р. кінцевим строком оренди приміщень на умовах договору та що приміщення протягом встановленого договором строку повертається відповідачеві, а також, підписаний позивачем акт від 18.02.2015р. приймання-передачі приміщення, які, по їх отриманню, було підписано й відповідачем.

18.02.2015р. особи, яких вказано як (далі мовою оригіналу) "перевозчик ЧП ОСОБА_4, И.о. нач. отд. - главный эксперт с упр. счетами юр. лиц ОСОБА_5" склали акт наступного змісту (далі мовою оригіналу) "Акт невыполеннных работ по от. VAB банка №13 г.Херсона. Перевозчик в составе 8 человек и 2-х автомобилей прибыв в отделение №13 г.Херсона не смог осуществить работу по перевозу и погрузке имущества банка по причине недопуска в помещение банка арендодателем".

Також, 18.02.2015р. особою, яку вказано як ОСОБА_5 - начальника відділення № 13 ПАТ "ВіЕйБі Банк", що знаходиться у будинку № 123/15 по вул.К.Маркса у м.Херсоні, складений акт нестачі матеріальних цінностей, за яким під час вивезення справ та матеріальних цінностей цього відділення встановлено відсутність (нестачу) матеріальних цінностей, за переліком згідно даного акту, у загальній кількості 206 (двісті шість) предметів (одиниць матеріальних цінностей), на загальну суму 717 846,56 грн. Крім того, за актом вказано, що заходи щодо розшуку втрачених матеріальних цінностей позитивних наслідків не дали.

Відповідно до ст. 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 Цивільного кодексу України рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 Цивільного кодексу України майном як особливим обєктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також, майнові права та обовязки.

За ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 317 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Вказана норма закону застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ГПК України та ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також, інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, які (пояснення) на вимогу суду, мають бути викладені письмово.

Згідно з ст. 38 ГПК України сторона, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів, зазначивши у клопотанні, зокрема, докази, які мають бути витребувані, обставини, які перешкоджають поданню доказів, та обставини, які можуть підтвердити ці докази.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розглядові в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з п.3.2. та п.7.1.7. договору позивач (орендодавець приміщень) підписує акт приймання-передачі приміщень, у зв'язку з закінченням строку їхньої оренди, лише після звільнення від свого майна орендованих приміщень. Відповідний акт приймання-передачі приміщень, у зв'язку з закінченням строку їхньої оренди, було підписано 18.02.2015р. позивачем, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації (т.1 а.с.83). За таких обставин слід вважати, що за станом на 18.02.2015р. позивачем було звільнено від свого майна орендовані ним приміщення відповідача. Іншого, в порядку ст.ст.32-34 ГПК України, поданими суду позивачем доказами (Актами від 18.02.2015р. невиконаних робіт та нестачі матеріальних цінностей) не доведено.

Суд критично оцінює відповідні доказові властивості вказаних актів, в якості доказів утримання відповідачем спірного майна. Підстави для цього, є наступними:

- згідно акту від 18.02.2015р. невиконаних робіт особами, які його склали, зафіксований факт недопуску цих осіб у приміщення відділення банку, й, відповідно, через недопуск до приміщень за даним актом не зафіксовано фактів наявності або відсутності рухомого майна позивача за станом на 18.02.2015р. у цих приміщеннях;

- згідно акту від 18.02.2015р. нестачі матеріальних цінностей керівник відділення банку побував 18.02.2015р. у приміщенні відділення банку, яке орендувалося позивачем у відповідача, та встановив факт нестачі (відсутності) у цьому відділенні рухомого майна, про витребування якого від відповідача заявлений позов.

Таким чином, 18.02.2015р. позивачем був підписаний акт приймання-передачі приміщень, у зв'язку з закінченням строку їхньої оренди, який на умовах п.7.1.7. договору позивачем мав підписати лише після звільнення від свого рухомого майна орендованих позивачем на підставі договору приміщень відповідача. Також, складеним 18.02.2015р. позивачем актом підтверджується відсутність у орендованих позивачем на підставі договору приміщеннях відповідача рухомого майна, про витребування якого від відповідача заявлений позов.

Фотозвіт щодо стану орендованих позивачем на підставі договору приміщень відповідача, який ідентифікований позивачем як фотозвіт щодо стану вказаних приміщень, в якому ці приміщення перебували, саме, 16.04.2015р. (т.2 а.с.2-3) був надісланий відповідачем позивачеві 16.04.2015р., разом з заявою-вимогою від 16.04.2015р. відповідача про включення до реєстру акцептованих кредиторів позивача, в якості додатку до цієї заяви, у складі копії договору від 01.05.2012р. оренди нежитлового приміщення № 2/2012. Вказане підтверджується цією заявою-вимогою від 16.04.2015р., описом вкладення до цінного листа від 16.04.2015р. та касовим чеком поштового відділення від 16.04.2015р., а також, поштовим повідомленням (т.2 а.с.26-29). Іншого відповідачем не доведено. Відповідно, вказана на копіях надісланого відповідачем позивачеві у складі договору Фотозвіту щодо стану дата 16.04.2015р. при виконаній на цих копіях позначці "З оригіналом згідно", з засвідченням копій директором відповідача, з відбитком печатки відповідача, є датою засвідчення копій, а не датою виконання вказаного фотозвіту.

Крім того, суд зазначає, що в порядку ст.ст.32-34 ГПК України, поданими суду доказами позивач не довів, власне, фактів перешкоджання відповідачем працівникам або уповноваженим особам позивача у доступі до орендованих позивачем у відповідача в період з 01.05.2012р. по 18.02.2015р. нежитлових приміщень у будинку № 123/15 по вул.К.Маркса/пров. Казацький у м. Херсоні. Доводи позивача про недопуск його працівників 18.02.2015р. до вказаних приміщень спростовується складеним 18.02.2015р. позивачем актом про відсутність у цих приміщеннях матеріальних цінностей, оскільки необхідною передумовою встановлення позивачем факту відсутності матеріальних цінностей у цих приміщенням є перебування представника (або працівників) позивача у цих приміщеннях. Так само, суд зазначає, що в порядку ст.ст.32-34 ГПК України, поданими суду доказами позивач не довів, власне, фактів відмови відповідача у поверненні будь-якого з вказаного у позовній заяві майна позивача, у разі, якщо б таке майно, перебувало у відповідача. Суду не надано доказів направлення (надсилання) позивачем відповідачеві вимог (претензій) про повернення майна.

З огляду на наведене позов не підлягає задоволенню, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку з відмовою в повному обсязі в задоволенні позову, судовий збір повністю, у сумі 10 767,70 грн. покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

в и р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 30.11.2016р.

Суддя К.В. Соловйов