ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2016 р.Справа № 922/3066/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Гепонік", м. Харків
до Харківська товарна біржа, м. Харків
про визнання недійсним аукціону
за участю сторін:

позивача -не з*явився

відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гепонік" м. Харків (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Харківської товарної біржі, м. Харків ( відповідача) про визнання недійсним результату аукціону, який оформлений протоколом біржових торгів, що відбувся 16.08.2016 року на Харківській товарні біржі по реалізації необробленої деревини заготівлі 4 кварталу 2016 року.

В обґрунтування викладених вимог позивач зазначає про те, що відповідач порушив установлені правила проведення торгів, а саме, не здійснив оприлюднення звітів про результати біржових аукціонів на власному веб-сайті в мережі Інтернет, що підтверджує на думку позивача намагання відповідача не допустити оскарження позивачем результатів аукціонних торгів від 16.08.2016 року.

Крім того, як стверджує позивач йому не були надані документи, які стосуються діяльності відповідача, а саме документи, які регламентують проведення торгів відповідачем, також позивачу не відомо про існування у відповідача біржового арбітражу , який наділений повноваженнями розглядати спірні моменти або скарги при здійснення аукціонних торгів, що є істотним порушенням процедури проведення аукціону.

12.09.2016 року разом з позовом, ТОВ "Гепонік" була подана заява про забезпечення позову в якій заявник просить суд заборонити Харківській товарній біржі здійснювати будь-які дії спрямовані на укладання біржових контрактів з переможцями аукціонних торгів, що відбулися 16.08.2016 року по реалізації необробленої сировини заготівлі 4 кварталу 2016 року ( а.с.43). Так, позивач доводить, що відповідач намагається якомога швидше укласти біржові контракти для ускладнення процедури оскарження результатів аукціону.

04.10.2016 року позивач надав додаткове документальне обгрунтування заяви про забезпечення позову надавши біржові контракти за № 400 від 16.09.2016 року та № 468 від 16.08.2016 року які були укладені на ХТБ між Державним підприємством "Балаклійське лісове господарство" та ТОВ" Гепонік" ( а.с.49-54).

Відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить суд відмовити у задоволені вимог, оскільки вважає, що позивач був ознайомлений з правилами біржової торгівлі , так при реєстрації ТОВ" Гепонік" для участі в аукціоні та прийнятті товариства до непостійних членів Харківської товарної біржі, позивач був ознайомлений з "Правилами біржової торгівлі на ХТБ" та Регламентом проведення біржових аукціонів з продажу лісоматеріалів на ХТБ" , та прийняв на себе зобов*язання їх дотримуватися, про що у рядку 15 було поставлено підпис уповноваженої особи позивача, та скріпленого його печаткою. ( а.с.65-66).

21.11.2016 року відповідач надав доповнення до відзиву на позовну заяву та просить суд відмовити у задоволені позовних вимог, з посиланням на наступні обставини, а саме щодо публікації інформації про проведення аукціону в газеті "Прем*єр" ( в випусках від 08.06.2016 року та від 05.08.2016 року). Щодо створення біржового арбітражу, то у зв*язку з відсутністю спорів біржовий Арбітраж при товарній біржі не створювався. Крім, того, відповідач повідомляє суд, що станом листопад 2016 року ТОВ" Гепонік" підписало біржові контракти за № 44 та № 468 які було укладено на біржових торгах що відбулися 16.08.2016 року.

22.11.2016 року позивач надав до суду доповнення до позовної заяви які стосуються нових обставин справи, на підставі яких позивач просить визнати недійсним результат аукціону, а саме, тих підстав що, ТОВ " Гепонік" був прийнятий до непостійних членів Харківської , хоча відповідно до ч.2 ст.9 Закону України" Про товарну біржу" член товарної біржі має право сам або через свого представника брати участь у вирішенні питань діяльності біржі, обирати і бути обраним до її керівних органів. Отже, вказаний закон не містить поняття як "непостійний член біржі" .

Крім того, до участі в аукціоні були допущені ТОВ" Мікротехсервіс", ТОВ" МД-Центр" засновником яких є ОСОБА_3. , зазначені товариства не займаються переробкою сировини, у зв*язку з відсутністю у них обладнання для її переробки, а придбання на аукціоні відбулося виключно для з метою перепродажу, чим самим відповідач порушив ст. 17 Закону України "Про товарну біржу", якою забороняється купівля-продаж товарів (контрактів) однією особою безпосередньо або через підставних осіб з метою впливу на динаміку цін та інше.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 22.11.2016 року до 28.11.2016 року до 10 год. 30 хв.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Так, згідно з пунктом 7 частини 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту порушеного права згідно з ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак, є правочином.

Отже, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (частина 1 ст. 215 цього Кодексу).

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2014 у справі № 908/1689/13, в якій зазначено, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а відтак є правочином, який може визнаватися недійсним у судовому порядку, а також в постанови Вищого господарського суду України від 02.06.2015 у справі № 917/1745/14.

При розгляді справи , суд виходив з положень норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, а саме: Закону України «Про товарну біржу», Положення про організацію та проведення аукціонів із продажу необробленої деревини, що його зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.02.2007 за № 164/13431, а також обставин справи.

Правове становище товарної біржі визначає Закон України "Про товарну біржу". Згідно зі статтею 1 цього Закону товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод.

Аналогічні норми закріплені і в статті 279 Господарського кодексу України.

Наказом Державного комітету лісового господарства України за №42 від 19.02.2007 р., зареєстрованого у Міністерстві юстиції України за №164/13431 від 28.02.2007 р., Щодо вдосконалення механізмів продажу необробленої деревини затверджено Положення про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини. Цим Положенням регулюється порядок реалізації усієї необробленої деревини, заготовленої підприємствами, які здійснюють заготівлю деревини, як постійні користувачі лісових ресурсів, за винятком дров паливних, деревини, яка використовується для розвитку матеріально-технічної бази (будівництво, ремонт тощо) постійних лісокористувачів відповідно до затверджених кошторисів, деревини, використання якої передбачено колективними договорами, деревини для індивідуального ремонту та будівництва згідно з поданими заявами, деревини для забезпечення потреб соціальної сфери, а також деревини для забезпечення потреб виробничих деревообробних підрозділів постійних лісокористувачів.

Відповідно до положень вищевказаного наказу на підставі отриманих від продавців пропозицій на продаж, біржа формує аукціонний бюлетень, який містить відомості про обсяги необробленої деревини, що виставляються для реалізації на аукціоні, кількість та розміри лотів, якісні характеристики, початковий рівень цін на один метр кубічний, крок аукціону, умови поставки.

Реалізація необробленої деревини всіма постійними лісокористувачами, які проводять заготівлю деревини на території України в порядку, установленому законодавством здійснюється через аукціони з продажу необробленої деревини на біржі.

Аукціони з продажу необробленої деревини проводяться один раз у квартал на базі бірж, розташованих в обласних центрах і створених відповідно до Закону України Про товарну біржу №1956-ХІІ від 10.12.1991 р. та Господарського кодексу України. Участь у торгах можуть брати суб*єкти господарської діяльності, які займаються переробкою деревини.

Статтею 6 Господарського кодексу України передбачено, що загальними принципами господарювання в Україні є: забезпечення економічної багатоманітності та рівний захист державою всіх суб*єктів господарювання; свобода підприємницької діяльності в межах, визначених законом; вільний рух капіталів, товарів та послуг на території України тощо.

У відповідності до статті 25 Господарського кодексу України держава підтримує конкуренцію як змагання між суб*єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб*єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару чи послуги.

Харківська товарна біржа , як і позивач, знаходяться у рівних економічних умовах та є суб*єктами ринкової конкуренції відповідного сегменту.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що ТОВ "Гепонік" мало намір придбати необроблену деревину заготівлі 4 кварталу 2016 року яку реалізують лісогосподарські підприємства Харківської області із прилюдних торгів на аукціоні, у зв'язку з чим прийняв участь у аукціонних торгах (як непостійний член ХТБ) що відбулися 16.08.2016 року на Харківській товарній біржі.

За результатами аукціонних торгів ТОВ "Гепонік" було укладено два біржових контракту за № 400 та № 468 від 16.08.2016 року., але позивач розраховував укласти контрактів значно на більшу кількість сировини, враховуючи, що виробництво ТОВ "Гепонік" має великі обсяги виробництва та на даний час перебуває в простої у зв*язку з відсутністю сировини.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про товарну біржу" товарна біржа є організацією, що об'єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов'язаних з ним торговельних операцій.

Зі змісту ч.4 цієї ж статті вбачається, що діяльність товарної біржі здійснюється відповідно до цього Закону та чинного законодавства України, статуту біржі, правил біржової торгівлі та біржового арбітражу.

Згідно ст. 2 Закону України "Про товарну біржу" товарна біржа здійснює свою діяльність за принципами: рівноправності учасників біржових торгів; застосування вільних (ринкових) цін; публічного проведення біржових торгів.

Частиною 1 ст. 280 Господарського кодексу України, а також ст. 3 Закону України "Про товарну біржу" визначено, що товарна біржа має право, зокрема, встановлювати відповідно до законодавства власні обов'язкові для всіх учасників торгів правила біржової торгівлі та біржового арбітражу; встановлювати і стягувати відповідно до статуту біржі плату за реєстрацію угод на біржі.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про товарну біржу", правила біржової торгівлі розробляються відповідно до чинного законодавства і є основним документом, що регламентує порядок здійснення біржових операцій, ведення біржової торгівлі та роз'яснення спорів з цих питань. У Правилах біржової торгівлі встановлюється, зокрема, порядок визначення та розмір плати за користування послугами біржі, відповідальність учасників та працівників біржі за невиконання або неналежне виконання правил біржової торгівлі.

Тобто, погоджуючись взяти участь у аукціоні, його учасник вже погоджується із предметом та умовами майбутнього договору купівлі-продажу, який укладається за наслідками аукціону, як і продавець - погоджується продати відповідний лот необробленої деревини заготівлі 4 кварталу 2016р. (об'ємом, довжиною, якісними характеристиками, діаметром) за ціною яка склалася на аукціоні, протягом 4 кварталу 2016 року.

Правила біржової торгівлі на Харківській товарній біржі затверджені Президентом ХТБ ОСОБА_4 30.07.2012 року (далі за текстом - "Правила"), правила біржової торгівлі на ХТБ є основним документом, що регулює порядок здійснення біржових операцій по товарах, які допущені до обігу на біржі, реєстрацію і оформлення угод, розгляд біржових спорів.

Статус Члена Біржі можуть отримати:

- засновники;

- прийняті до її складу згідно із Статутом Біржі та цими Правилами вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи на постійній основі або на певний строк.

Прийняття у постійні члени Біржі здійснюється за рішенням Загальних зборів членів Біржі.

Непостійними членами Біржі є особи, які отримали в користування на певний строк біржове місце та сплатили відповідний внесок.

Пунктом 2.7. Положення Про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, затвердженого Наказом Держкомлісгоспу № 42 від 19.02.2007 "Щодо вдосконалення механізмів продажу необробленої деревини" (далі за текстом - "Положення"), на підставі отриманих від продавців пропозицій на продаж, біржа формує аукціонний бюлетень, який містить відомості про обсяги необробленої деревини, що виставляються для реалізації на аукціоні, кількість та розміри лотів, якісні характеристики, початковий рівень ціни на один метр кубічний, крок аукціону, умови поставки.

З метою своєчасного інформування покупців біржа не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення аукціону оприлюднює у друкованих засобах масової інформації обласного значення та загальнодержавного значення для спеціалізованого аукціону, також на власній сторінці в мережі Інтернет повідомлення про місце, дату і час проведення аукціону, відомості про обсяги запропонованої для продажу необробленої деревини, її породи, продавців, якісні характеристики, кількість та розміри лотів, початковий рівень ціни лота, крок аукціону, умови поставки, строки поставки, кінцевий термін прийняття заявок на участь в аукціоні, розмір та термін перерахунку гарантійного внеску (п. 2.8. Положення).

Відповідно до п. 12.30. Правил за результатами аукціонних торгів, Біржа видає підсумковий бюлетень, та оприлюднює його на інформаційному стенді.

Зі змісту п. а) п. 12.3. Правил вбачається, що в аукціонних торгах приймають участь офіційно зареєстровані учасники аукціону - фізичні та юридичні особи.

Згідно п. 2.13. Положення для участі в аукціоні покупці необробленої деревини подають біржі заяву про участь в аукціоні, до якої додаються:

- нотаріально засвідчена копія свідоцтва про державну реєстрацію підприємства (юридичної особи або фізичної особи - підприємця);

- нотаріально засвідчені копії установчих документів;

- копія свідоцтва про взяття на облік платника податків;

- довідка за підписом керівника суб'єкта господарювання щодо обсягу фактично переробленої необробленої деревини за попередній квартал, завірену печаткою;

- довіреність уповноваженим особам покупця з повноваженнями на участь в аукціоні та на підписання договорів купівлі-продажу;

- документ (копія платіжного доручення), що підтверджує перерахування гарантійного внеску.

Копії документів на участь в аукціоні повинні бути завірені печаткою покупця за винятком копій документів, які повинні бути засвідчені нотаріально.

Пунктом 2.14. Положення встановлено, що сума гарантійного внеску визначається у розмірі п'яти відсотків від початкової вартості лота. Гарантійний внесок повинен бути перерахований на рахунок біржі в терміни, зазначені в оголошенні про проведення аукціону.

Як свідчать матеріали справи, 16.06.2016 р. Харківською товарною біржею було проведено біржові торги з елементами аукціону, про що свідчать копії протоколу засідання комітету з проведення аукціонних торгів від 16.08.2016 року та протоколу біржових аукціонних торгів з реалізації лісоматеріалів які містяться в матеріалах справи ( а.с.103-104).

На підставі дослідження матеріалів справи, судом встановлено повне дотримання відповідачем процедури проведення аукціонних біржових торгів у відповідності до Закону України «Про товарну біржу», Положення Про організацію та проведення аукціонів з продажу необробленої деревини, що також підтверджується копією аукціонного бюлетеня для торгів від 16.08.2016 р. та копія реєстру учасників аукціону.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

З огляду на зміст позовної заяви позивача, він зводиться до того, що правила біржової торгівлі, а також регламент проведення біржових аукціонів по продажу лісоматеріалів на Харківській товарній біржі були відсутні на веб-сайті відповідача, крім того, не було здійснено оприлюднення звітів про результати біржових аукціонів в мережі Інтернет. Щодо вимог позивача про відсутність у відповідача арбітражу, який би вирішив даний спір відразу з його виникненням.

Так, у відповідності до статуту Харківської товарної біржі ( а.с.68-80), а саме розділу 7 "Арбітраж ( Третейський суд) , дисциплінарні стягнення , арбітраж відповідачем був створений , про що свідчить п. 25.2 статуту. У відповідності до зазначеного пункту, арбітраж підзвітний Біржовому комітету Біржовий комітет не вправі безпосередньо втручатися в розгляд конкретної справи. При оскаржені членами біржі рішень Арбітражу, Біржовий Комітет управі самостійно прийняти до розгляду спір по біржових угодах і інших питаннях біржової торгівлі. У даному випадку рішення Біржового Комітету є остаточним.

24.11.2016 року відповідачем у справі надані додаткові пояснення, якими відповідач доводить, що позивач не звертався до цих договірних органів з розгляду спорів за захистом своїх порушених прав.

Як свідчать матеріали справи, позивачем не доведено належними та допустимими доказами невідповідність біржових торгів, проведених 16.08.2016 р. Харківською товарною біржею, вимогам закону, а також недодержання в момент вчинення вимог, встановлених частинами 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (частина 1 ст. 215 цього Кодексу).

Слід зазначити, що у відповідності до ст. 15, 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із способів захисту цивільного права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналогічно ст.20 ГК України передбачає можливість визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом з метою захисту прав і законних інтересів суб'єкта господарювання.

Отже, спірний правочин може бути визнаний за наявності двох умов: перша це порушення ним прав та/або охоронюваних законом інтересів позивача; друга це наявність передбачених законом підстав для визнання правочину недійсним.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність обох необхідних умов для правочину недійсним - порушення права, інтересу позивача з боку відповідача - ХТМ та порушення норми закону, а отже і про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача.

Щодо заявленого клопотання про забезпечення позовних вимог шляхом заборони Харківській товарній біржі здійснювати будь-які дії спрямовані на укладання біржових контрактів з переможцями аукціонних торгів, що відбулися 16.08.2016 року по реалізації необробленої сировини заготівлі 4 кварталу 2016 року ( а.с.43). Так, позивач доводить, що відповідач намагається якомога швидше укласти біржові контракти для ускладнення процедури оскарження результатів аукціону ( а.с.43).

Відповідно до приписів статті 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або зі своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно частини 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 р. за №16 у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими повязано вирішення питання про забезпечення позову і особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вибір заходу до забезпечення позову залежить від суті позовної вимоги та повинен бути співрозмірним, а заборона на вчинення дій повинна стосуватися лише предмета спору.

Предметом позову у даній справі є, зокрема, визнання недійсним результату аукціону, який оформлений протоколом біржових торгів, що відбувся на Харківській товарній біржі 16.08.2016 року по реалізації необробленої деревини заготівлі 4 кварталу 2016 року.

З огляду на матеріали справи, суд встановив , що вимоги позивача про застосування заходів забезпечення позову за змістом співпадають із заявленими позовними вимогами в частині визнання недійсними результатів аукціону , оформленого протоколом біржових торгів , що відбувся на Харківській товарній біржі 16.08.2016 року по реалізації необробленої деревини заготівлі 4 кварталу 2016 року.

Тобто, задовольняючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд фактично вирішив би по суті спір, оскільки спосіб забезпечення позову співпадає із заявленими позивачем позовними вимогами.

Відповідно до приписів ч. 9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову від 26.12.2011 р. за №16, господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволені клопотання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1,2,33,44,82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Повне рішення складено 29.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_5