РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016Справа №910/19120/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС-МОВА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс"

про стягнення 4 652, 25 грн.

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Бурдейна Н.В., за довіреністю №б/н від 15.08.2016

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС-МОВА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Елтікс" про стягнення 4 652, 25 грн., у тому числі 4 125,02 грн. основного боргу, 482,60 грн. пені та 44,63 грн. трьох відсотків річних, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 47С від 01.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.10.2016 порушено провадження у справі № 910/19120/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 23.11.2016, зобов'язано сторін надати певні документи.

Через відділ діловодства суду 09.11.2016 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, які залучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 23.11.2016 надав суду оригінали документів, для огляду у судовому засіданні.

Представник позивача у судовому засіданні 23.11.2016 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідач уповноважених представників до судового засіданні 23.11.2016 не направив, про дату, час та місце був повідомлений належним чином, вимог ухвали суду не виконав.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення сторін про час і місце судового засідання та про наслідки ненадання ними витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 23.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Дослідивши подані матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "САВСЕРВІС-МОВА" (далі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальності «Елтікс» (далі - відповідач, покупець) було укладено договір від 01.01.2015 № 47 С (далі - договір).

Відповідно до п. 1. договору, постачальник зобов'язується поставляти, а покупець зобов'язується приймати, розміщати в товарній мережі, реалізовувати кінцевому покупцю (споживачу) і оплачувати продукцію (надалі товар) на умовах даного договору.

Згідно з п.3.1. договору, покупець здійснює оплату кожної партії товару з відстрочкою 45 календарних днів від дати поставки товару, шляхом перечислення покупцем грошових коштів в національній валюті України на розрахунковий рахунок постачальника. Датою поставки товару вважається дата підписаною товарної накладної представником покупця. Датою оплати вважається день, в якому сума коштів підлягає оплаті, списується з рахунків покупця.

Позивач зазначив, що він виконував належним чином свої договірні зобов'язання, протягом строку дії договору, позивачем зокрема було передано відповідачеві товар на суму 6 114,82 грн. за накладною №80592886 від 20.04.2016.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за період з 25.12.2015 по 06.09.2016 відповідач частково повернув товар на суму 1531,45 грн. та частково сплатив заборгованість по накладній №80592886 у сумі 458,35 грн., тому заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий за договором товар станом на 11.10.2016 складає 4 125,02 грн.

Згідно з протоколом розбіжностей від 01.01.2015 до договору п.6.4. договору, в випадку невиконання покупцем п.3.1. при умові відсутності порушення, перерахованих в п. 3.4. зі сторони постачальника, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Позивач зазначив, що станом на 11.10.2016 загальна сума заборгованості відповідача за договором з урахуванням пені та 3% річних становить 4 652,25 грн., куди входить: 4 125,02 грн. основного боргу, 482,60 грн. пені та 44,63 грн. 3% річних.

Представник позивача пояснив суду, що оскільки відповідач так і не виконав зобов'язання за договором та товар у встановлений строк не оплатив, то Товариство з обмеженою відповідальністю «САВСЕРВІС-МОВА» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтікс» з позовом про стягнення 4 652,25 грн., у тому числі 4 125,02 грн. основного боргу, 482,60 грн. пені, 44,63 грн. 3% річних, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №47С від 01.01.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

За доводами позивача, що підтверджуються матеріалами справи, відповідач не виконав взяте на себе зобов'язання за договором та не оплатив за поставлений товар на загальну суму 4 125,02 грн., у зв'язку з чим виникла заборгованість.

За таких обставин, оцінивши всі надані докази та пояснення в їх сукупності, враховуючи те, що наявні у справі матеріали свідчать про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтікс» основного боргу за договором №47 С від 01.01.2015 в розмірі 4 125,02 грн., суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення 4 125,02 грн. основного боргу є обґрунтованого та підлягає задоволенню.

Також позивач просив стягнути з відповідача 482,60 грн. пені, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором №47С від 01.01.2015.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, для застосування до боржника відповідальності у вигляді стягнення пені, вона має бути передбачена законом або договором.

Згідно з протоколу розбіжностей від 01.01.2015 до договору п.6.4. договору, викладено в наступній редакції, в випадку невиконання покупцем п.3.1. при умові відсутності порушення, перерахованих в п. 3.4. зі сторони постачальника, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочки.

Згідно з Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.1996 р. зі змінами та доповненнями, розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який нараховується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором №47 С від 01.01.2015, то з нього, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягають стягненню 482,60 грн. пені за період 04.06.2016 по 16.09.2016.

Також, позивач просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтікс» 44,63 грн. трьох процентів річних.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов'язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов'язання.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання за договором №47 С від 01.01.2015, то з нього, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягають стягненню 44,63 грн. трьох відсотків річних.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення», рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач виконав належним чином свої зобов'язання за договором №47 С від 01.01.2015, тоді як відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставки товару за даним договором не виконав належним чином.

Відповідач позовних вимог, заявлених позивачем, не спростував, заперечень проти позову не надав.

Враховуючи викладене, господарський суд визнає позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САВСЕРВІС-МОВА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтікс» обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 47, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елтікс» (02068, м. Київ, вул. Драгоманова, 29, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САВСЕРВІС-МОВА» (03115, м. Київ, вул. Миколи Краснова, 27, ) 4 125 (чотири тисячі сто двадцять п'ять) грн. 02 коп. основного боргу, 44 (сорок чотири) грн. 63 коп. 3% річних, 482 (чотириста вісімдесят дві) грн. 60 коп. пені та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Дане рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення його повного тексту і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Повне рішення складено 29.11.2016.

Суддя І.О. Андреїшина