донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

30.11.2016 справа №905/2076/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю
від відповідача:Не зявився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ
на рішення господарського судуДонецької області
від13.09.2016р.
по справі№ 905/2076/16 (суддя Паляниця Ю. О.)
за позовомДочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ
до відповідачаКомунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради, м. Горлівка, Донецька область
простягнення 6 773 025,81 грн

В С Т А Н О В И В:

Господарським судом Донецької області була розглянута справа № 24/192 за позовом Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної кампанії «Нафтогаз України» до Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради про стягнення заборгованості за договором поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших субєктів господарювання № 10-142/2(11)Б від 28.01.2011р. у розмірі 9 072 696,38 грн, з яких 8 261 416,22 грн - заборгованість за поставлений природний газ, 3% річних 99 185,46 грн, інфляційні 198 023,73 грн та пеня у сумі 514 070,97 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 24.10.2011р. по справі № 24/192 позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради про стягнення 9 072 696,38 грн задоволено частково.

Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 8 261 416,22 грн заборгованості за поставлений природний газ, 3% річних у розмірі 99 185,46 грн, інфляційні витрати в розмірі 198 023,73 грн, пеню в розмірі 411 256,78 грн, витрати зі сплати державного мита в розмірі 25 500 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 236 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 11.02.2014р. у справі №24/192, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.03.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 04.06.2014р., виконання рішення господарського суду Донецької області від 24.10.2011р. у справі №24/192 відстрочено на вісім місяців.

Судове рішення, у зазначеній вище справі, про стягнення з боржника коштів, фактично не було виконано в повному обсязі, що стало підставою для звернення Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (далі «Позивач») до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради (далі «Відповідач») суми 3% річних у розмірі 602 853,99 грн та суми інфляційних витрат у розмірі 6 170 171,82 грн.

Рішенням господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. у справі № 905/2076/16 позовні вимоги Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради () на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» () суму 3% річних в розмірі 466326,94 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 4 066 088,19 грн, а також суму судового збору в розмірі 67 986,23 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення вмотивоване тим, що невиконання грошового зобов'язання за наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора з розстроченням або відстроченням, не призводить до наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, за період такого розстрочення або відстрочення, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. у справі № 905/2076/16 в частині, відмови у стягненні 3% річних в розмірі 136 527,05 грн та інфляційних витрат у розмірі 2 104 083,63 грн, прийняти у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити.

Заявник апеляційної скарги вважає, що рішення господарського суду Донецької області у цій справі не можна вважати законним і обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на помилкових висновках суду і є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В основу заперечень скаржника покладено твердження про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобовязальних правовідносин та не звільняє останнього від відповідальності.

Крім того, заявник апеляційної скарги зазначає, що жодною нормою матеріального або процесуального права не передбачено припинення нарахування або звільнення боржника від відповідальності за порушення ним виконання будь-якого зобовязання, яке відбувалося у період, на який суд відстрочив або розстрочив виконання свого рішення. При цьому, скаржник вказує, що у пункті 7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 викладена правова позиція по те, що стягнення санкцій, визначених статтею 625 ЦК України, навіть за час надання розстрочки чи відстрочки виконання рішення суду відповідає приписам закону.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Представник Позивача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник Відповідача в судове засідання не зявився, поважність причин неявки суду не повідомив.

Приймаючи до уваги те, що явка представників сторін (учасників судового процесу) у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі представника Відповідача.

Відповідно до статей 4-4, 81-1 Господарського процесуального кодексу України фіксацію судового процесу було здійснено технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним законним, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Частиною першою статті 174 Господарського кодексу передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 627 Цивільного кодексу України унормовано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умовами договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ст. 525 названого Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 зазначеного Кодексу встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2011р. між Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (постачальник) та Комунальним підприємством по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради (покупець) було підписано договір № 10-142/2(11)Б поставки природного газу.

За приписами п.1.1 вказаного Договору постачальник зобовязується поставити покупцеві імпортований природний газ, а покупець зобовязується прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у п.1.2 цього договору. Газ, що постачається за цим договором, використовується покупцем виключно для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших субєктів господарювання. Використання газу покупцем для інших потреб не є предметом цього договору.

За змістом п.3.1 укладеного сторонами правочину до сплати за 1000 куб. м газу належить 3073,97 грн з ПДВ.

Додатковою угодою №1 від 31.03.2011р. сторони внесли зміни в п.3.1 договору №10-142/2(11)Б від 28.01.2011р., внаслідок чого ціна на газ з 01.04.2011р. становила 3 436,75 грн.

Відповідно до п.10.1 договору №10-142/2(11)Б від 28.01.2011р. останній набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками сторін, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2011р. і діє у частині поставки газу по 31.12.2011р. включно, а у частині розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Як зазначалось раніше, рішенням господарського суду Донецької області від 24.10.2011р. по справі № 24/192 (яке набрало законної сили) з Комунального підприємства по теплопостачанню «Вуглик» Горлівської міської ради на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» було стягнуто 8 261 416,22 грн заборгованості за поставлений природний газ, 3% річних у розмірі 99 185,46 грн, інфляційні витрати в розмірі 198 023,73 грн, пеню в розмірі 411 256,78 грн, витрати зі сплати державного мита в розмірі 25 500 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу 236 грн.

Відповідно до ч. 3 ст.35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із основних елементів права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (Рішення Європейський суд з прав людини від 25.07.2002р. по справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України»).

Так, під час розгляду згаданої справи № 24/192 судом було встановлено факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за умовами договору № 10-142/2(11)Б від 28.01.2011р.

Одночасно з цим, господарським судом частково відхилені позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, враховуючи те, що по справі № 24/192 ухвалою від 11.02.2014р. відповідачеві було надано відстрочку виконання судового рішення на вісім місяців (до 11.10.2014р. включно), а тому позовні вимоги задоволені без урахування цього періоду.

Аналізуючи матеріали справи, судова колегія вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано було відмовлено у задоволені позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних у повному обсязі.

Враховуючи викладене та встановивши факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов'язань, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що згідно здійсненого розрахунку судом, з яким погоджується апеляційна інстанція, стягненню підлягає сума 3 % річних за період з 24.06.2013р. по 10.02.2014р., з 12.10.2014р. по 31.05.2016р. у розмірі 466 326,94 грн. та сума інфляційних витрат у розмірі 4 066 088,19 грн.

Правова позиція про те, що невиконання грошового зобов'язання за наявності судового рішення про задоволення вимог кредитора з розстроченням або відстроченням не призводить до наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, за період такого розстрочення або відстрочення, відображена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 3-1276г15.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що під час розгляду справи місцевим господарським судом допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст.ст. 103, 104 ГПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 13.09.2016р. у справі № 905/2076/16 залишити без змін

Головуючий суддя: В.М. Татенко

Судді: І.В. Зубченко

ОСОБА_3

Надруковано 4 примірника:

1 позивачу;

1 до справи;

1 ГСДО;

1 ДАГС.