ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р. Справа № 911/3018/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж»

про стягнення 276 079,38 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №6-ЮВ від 11.01.2016);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №02/58 выд 09.02.2016).

Обставини справи:

Державне спеціалізоване підприємство «Чорнобильська АЕС» (далі позивач) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергомонтаж» (далі відповідач) про стягнення 276 079,38 грн збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в 2016 році Державною аудиторською службою України було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» за період з 01.01.2014 по 01.04.2016, в результаті якої було встановлено, що в результаті внесення змін у номенклатуру робіт в частині обсягів та включенні інших супутніх витрат до актів виконаних робіт, які не передбачені договірною ціною, технічним завданням документації конкурсних торгів та пропозицією переможця учасників конкурсних торгів, здійснено незаконні видатки на суму 276 079,38 грн. Відтак, позивач просить суд стягнути з відповідача збитки у сумі 276 079,38 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.09.2016 порушено провадження у справі № 911/3017/16, розгляд справи призначено на 20.10.2016.

17.10.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов супровідний лист №02/515 від 12.10.2016 (вх. №21558/16) з доданими до нього документами та відзив №02/516 від 12.10.2016 (вх. №21557/16) на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що позовні вимоги у даній справі є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки вимоги ґрунтуються виключно на даних проведеної ревізії фінансової-господарської діяльності Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС», проте, акти приймання виконаних робіт оформлено без будь-яких зауважень і претензій з боку позивача, фактичне виконання робіт також підтверджується рішенням господарського суду Київської області від 05.08.2015 у справі №911/2579/15.

20.10.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшов супровідний лист №39/3-493 від 19.10.2016 (вх. №21843/16) з долученими до нього документами.

20.10.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли економічне обґрунтування до договору №31/10-13 від 11.11.2013 (вх. №21894/16) та клопотання від 20.10.2016 (вх. №21893/16), згідно якого просив витребувати копії пояснень позивача до акту ревізії ДАС від 15.07.2016.

У судовому засіданні 20.10.2016 оголошено перерву до 17.11.2016.

У судовому засідання 17.11.2016 представник позивача підтримав позов повністю.

Представник відповідача у судовому засідання 17.11.2016 заперечив проти задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

11.11.2013 між Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильська АЕС» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Буденергомонтаж (підрядник) було укладено договір №31/10-13 на виконання робіт «ДБН Д.1.1-1-2000. Будівельно-монтажні роботи по будівництву обєкту «ДСП ЧАЕС. Капітальний ремонт покрівлі мазала енергоблоків 1 та 2» (далі - договір), згідно якого підрядник зобовязався за завданням замовника на свій ризик виконати і здати замовникові у встановлений договором строк роботи по обєкту «ДСП ЧАЕС. Капітальний ремонт покрівлі мазала енергоблоків 1 та 2» відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязався передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати будівельний майданчик (фронт робіт), прийняти від підрядника закінчені роботи та оплатити їх.

Відповідно до п. 1.2 договору склад та обсяг робіт, які повинен виконати підрядник, визначені в проекті №1-110.

Згідно п. 3.1 договору за належним чином виконану роботу згідно з договором замовник повинен сплатити підряднику договірну ціну в сумі 5 984 551,51 грн, крім того ПДВ 1 196 910,30 грн, всього разом з ПДВ 20% 7 181 461,81 грн. Договірна ціна є твердою.

Відповідно до п. 3.1.3 договору у договірну ціну враховано вартість будівельно-монтажних робіт 7 181 461,81 грн, в т.ч. ПДВ 20%.

Згідно п. 4.2, 4.4 договору розрахунки з підрядником за виконані будівельно-монтажні роботи здійснюються шляхом перерахування коштів на банківський рахунок підрядника після підписання сторонами акту виконаних робіт (форма КБ-2в) та форми КБ-3.

При виявленні в розрахунках за виконані роботи (в формах №КБ-2в, №КБ-3, які були відповідно оформлені і оплачені за попередні періоди) беззаперечних помилок і порушень діючого порядку визначення вартості робіт, загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення помилок.

Пунктом 13.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дати підписання сторонами та його скріплення печатками і діє до 25.12.2014, а по фінансовим та гарантійним зобовязанням до повного виконання.

11.11.2013 до договору №31/10-13 від 11.11.2013 між позивачем та відповідачем підписано та скріплено печатками протокол погодження договірної ціни, відповідно до якого сторонами досягнуто згоди про величину договірної ціни в сумі 7 181 461,81 грн з ПДВ та календарний план на виконання робіт по обєкту.

Додатковою угодою №4 від 05.08.2014 сторони внесли зміни в п.3.1 договору та виклали його в наступній редакції: «За належним чином виконану роботу згідно з договором замовник повинен сплатити підряднику договірну ціну в сумі 5 984 284,42 грн, крім того ПДВ 1 196 856,88 грн, всього разом з ПДВ 20% 7 181 141,30 грн. Договірна ціна є твердою.»

Додатковою угодою №5 від 04.12.2014 сторони внесли зміни в п. 3.1 договору та виклали його в наступній редакції: «За належним чином виконану роботу згідно з договором замовник повинен сплатити підряднику договірну ціну в сумі 5 984 153,30 грн, крім того ПДВ 1 196 830,66 грн, всього разом з ПДВ 20% 7 180 983,96 грн. Договірна ціна є твердою.»

Судом встановлено, що відповідач виконав, а позивач прийняв будівельні роботи за червень-листопад 2014 року на загальну суму 7 180 983,96 грн, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за червень-липень 2014 року № 01 від 24.07.2014 на суму 402 394, 18 грн, довідкою №01 від 24.07.2014 про вартість виконаних будівельних робіт за червень-липень 2014 року на суму 402 394,18 грн, актом № 1/кор від 04.09.2014 приймання виконаних будівельних робіт за червень-липень 2014 року на суму 31 484,14 грн, актом № 2 від 04.09.2014 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року на суму 1 508 772,10 грн, довідкою № 2 від 04.09.2014 про вартість виконаних будівельних робіт за серпень 2014 року на суму 1 540 256, 50 грн, актом № 3 від 24.09.2014 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 року на суму 4 359 989,40 грн, довідкою № 3 від 24.09.2014 про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2014 року на суму 4 359 989,40 грн, актом № 4 від 01.10.2014 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2014 року на суму 266 647,78 грн, довідкою № 4 від 01.10.2014 про вартість виконаних будівельних робіт за вересень 2014 року на суму 266 647,78 грн, актом № 5 від 27.10.2014 приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року на суму 342 679, 91 грн, довідкою № 5 від 27.10.2014 про вартість виконаних будівельних робіт за жовтень 2014 року на суму 342 679, 91 грн, актом № 6 від 09.12.2014 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 року на суму 189 766, 02 грн, актом № 07 від 09.12.2014 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2014 року на суму 79 250,17 грн та довідкою № 6 від 09.12.2014 про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2014 р. на суму 269 016,19 грн, наявними у матеріалах справи.

Зазначені обставини встановлені рішенням господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/2579/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Буденергомонтаж до Державного спеціалізованого підприємства „Чорнобильська АЕС.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011 не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Претензій щодо несвоєчасного або неякісного виконання робіт від позивача на адресу відповідача не надходило.

На виконання умов договору позивач частково оплатив виконані будівельні роботи, заборгованість у розмірі 269 016, 19 грн стягнуто рішенням господарського суду Київської області від 05.05.2015 у справі №911/2579/15.

У 2016 році Державною аудиторською службою України було проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильська АЕС» за період з 01.01.2014 по 01.04.2016.

За результатами проведеної ревізії Державною аудиторською службою України складено акт від 15.07.2016 №07-22/35, в якому відображено висновок про ряд порушень виявлених в ході перевірки, в тому числі видатків на капітальне будівництво (реконструкцію, ремонт) та оплату праці працівників згідно договору №31/810-13 від 11.11.2013.

Позивач в обґрунтування позовних вимог стверджує, що відповідачем було завдано йому матеріальної шкоди (збитків) та посилається на акт Державної фінансової інспекції України №07-22/35 від 15.07.2016.

Відповідно до Акту Державної фінансової інспекції України від 15.07.2016 Державною фінансовою інспекцією України встановлено, що ДСП «ЧАЕС» здійснено незаконні видатки на користь ТОВ «Буденергомонтаж» на загальну суму 276 079,38 грн.

Позивач звернувся до відповідача з листом №3253/52/4-871 від 25.08.2016, в якому, посилаючись акт Державної фінансової інспекції України від 15.07.2016, просив відповідача повернути кошти в розмірі 276 079,38 грн.

У відповідь на лист позивача відповідач листом №02/401 від 02.09.2016 повідомив, що в порядку виконання договору 31/10-13 від 11.11.2013 товариство не вчиняло зазначених у вимозі правопорушень, зміна переліку робіт була погоджена з замовником, і таки зміна не призвела до збільшення ціни договору.

Предметом позову є вимога позивача про стягнення з відповідача 276 079,38 грн збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно з ч. 3 ст. 875 ЦК України до договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, свобода договору полягає передусім у вільному вияві волі сторін на вступ у договірні відносини, а отже і у вільному визначені сторонами умов договору, однією із складових якої є його ціна.

Згідно з ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Частиною 1 статті 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Оскільки на підставі договору №31/10-13 від 11.11.2013 позивач прийняв виконані відповідачем роботи за актами приймання виконаних будівельних робіт без жодних зауважень та заперечень щодо вартості та якості будівельних робіт, то у позивача виникло зобовязання з оплати виконаних будівельних робіт.

Як вже зазначалось вище, на виконання умов договору позивач оплатив виконані роботи за актами приймання будівельних робіт.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно з п. 4 ст. 611 ЦК України відшкодування збитків є наслідком порушення зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, необхідною є наявність всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки; шкоди та її розміру; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, завданих порушенням зобовязання, протиправність факт порушення відповідачем зобовязання та причинний зв'язок між порушенням і заподіяними збитками.

Позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором № 31/10-13 від 11.11.2013. При цьому, акти приймання будівельних робіт за період червень-листопад 2014 року, за якими перевіркою встановлено завищені витрати, підписані позивачем без зауважень та відповідно здійснена оплата.

Зазначені акти не оскаржувалась позивачем.

Посилання позивача на те, що зазначені збитки спричинені відповідачем внаслідок неправомірних дій, є необґрунтованими виходячи із наступного.

Акт ревізії і зазначені в ньому відомості та вимога про усунення недоліків за своєю правовою природою не можуть бути безумовним доказом наявності фактів, які в силу норми ст. 35 ГПК України не потребують доказування. Акт ревізії не являється первинним документом бухгалтерського обліку та фінансової звітності, він лише фіксує можливі порушення і не є належним доказом порушення відповідачем своїх зобовязань за договором.

Такі акти та вимоги не змінюють, не припиняють частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобовязання, визначені договорами, оскільки виявлення будь-яких порушень в діяльності позивача за період перевірки не свідчить про зміну правовідносин між ним та відповідачем, що виникли саме на підставі укладених та виконаних договорів.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки грошові кошти, які позивач просить стягнути з відповідача у якості збитків, є оплатою належно виконаних за договором №31/10-13 від 11.11.2013 будівельних робіт, а спричинення відповідачем збитків, в наслідок порушення зобовязань за даним договором, позивачем не доведено.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене та наявні в матеріалах справи акти приймання виконаних будівельних робіт, які підписані сторонами без жодних зауважень та претензій щодо якості виконаних робіт, їх обсягу та вартості, суд дійшов висновку, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено свої позовні вимоги, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача збитків в сумі 276079,38 грн не підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 29.11.2016

Суддя В.М. Антонова