ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р.Справа № 922/3822/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківблагоустрій", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 1333,93 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2,довіреність №б/н від 05.01.2016; Пономарьової А.О., довіреність №б/н від 05.01.2016

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківблагоустрій" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором з надання послуг по санітарному очищенню прилеглої території № 957 від 29.04.2011 в розмірі 1333,93 грн., з яких: 1068,53 грн. - основний борг, 220,27 грн. - інфляційні втрати та 45,13 грн. - 3% річних. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує, зокрема посилаючись на те, що відповідачем не сплачено надані позивачем послуги за період грудень 2014 року по листопад 2015 року за договором з надання послуг по санітарному очищенню прилеглої території №957 від 29.04.2011 року, у зв'язку з чим заборгованість за надані послуги становить 1068,53 грн., а також за порушення грошових зобов'язань позивачем заявлено до стягнення 3% річних та інфляційні втрати, нараховані станом на 31.10.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 листопада 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 29 листопада 2016 року о 10:40 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази.

Позивач 24 листопада 2016 р. надав супровідним листом (вх. №40107) додаткові документи, зазначені у додатку, які судом долучено до матеріалів справи.

Також, позивач 29 листопада 2016 р. надав супровідним листом (вх. №40729) додаткові документи, зазначені у додатку, які судом долучено до матеріалів справи.

Представники позивача у судовому засіданні 29.11.2016 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд задовольнити позов, з підстав вказаних у позовній заяві.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, а також свого повноважного представника не направив, відзив на позовну заяву та витребуваних судом документів не надав.

Копія ухвали про порушення провадження у справі, надіслана на адресу відповідача, яка зазначена позивачем у позовній заяві та інформація про яку міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 61174, АДРЕСА_1, проте була повернута підприємством зв'язку до господарського суду з посиланням "за не запитом".

У п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарським судам України надано роз'яснення, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за наявними у справі матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

29.04.2011 між Комунальним підприємством "Харківблагоустрій" (надалі - Виконавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі - Замовник) був укладений договір з надання послуг по санітарному очищенню прилеглої території № 957 року (надалі - Договір), відповідно до предмету якого Виконавець зобов'язується надавати послуги по санітарному очищенню прилеглої території, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, площею 40,50 м.2., яка знаходиться в користуванні Замовника, на підставі договору оренди № 01/11 від 01.11.2010, а Замовник зобов'язується прийняти та сплатити Виконавцеві надані послуги.

Відповідно до п.п.2.2.1. п. 2.2 Договору Замовник зобов'язаний вчасно проводити оплату Виконавцеві за надані послуги із санітарного очищення прилеглої території, в розмірах і строки, передбачені розділом 4, 5 даного Договору.

Згідно п. 4.1. Договору оплата за Договором робиться Замовником шляхом 100% передплати грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця щомісяця не пізніше 05 числа поточного місяця.

Пунктом 4.3. Договору сторони погодили, що послуги вважаються виконаними, якщо до 01 числа місяця, що йде за звітним, Виконавцю не надійшла письмова претензія від Замовника.

Відповідно до п.5.1. Договору вартість послуг по санітарній очистці прилеглої території, що надаються Виконавцем з даного договору щомісяця становить 48,60 грн., в тому числі ПДВ в сумі 8,10 грн., згідно з додатком №1 до Договору.

Даний договір набирає чинності з 01 травня 2011 року і діє до 01 травня 2012 року (пункт 10.1. Договору).

У п. 10.3. Договору сторони передбачили, якщо одна із сторін за 30 днів до закінчення строку дії договору не повідомить іншу сторону про намір розірвати Договір, то даний Договір пролонгується на тих же умовах і на той же строк.

01 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода №1 до Договору №957 від 29.04.2011 на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території, відповідно до п.1 якої сторони внесли зміни в п.4.1. Договору про порядок оплати , а саме: "Оплата за Договором робиться Замовником шляхом часткової передплати грошових коштів (до 100%) на розрахунковий рахунок Виконавця до 5 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за Договором робиться до 30 числа поточного місяця".

Відповідно до п.2 Додаткової угоди сторони внесли зміни в п.5.1. Договору про вартість послуг, а саме: "Вартість послуг з санітарного очищення прилеглої території, що надаються Виконавцем за цим Договором, щомісячно складає 94,36 грн., у тому числі 20% ПДВ в сумі 15,73 грн., згідно Додатка №1 до цієї Додаткової угоди.

Додаткова угода набирає чинності з 01.12.2013 року (п.5 Додаткової угоди).

На виконання умов укладеного Договору в період з грудня 2014 року по листопад 2015 року позивачем надавалися послуги по санітарному очищенню прилеглої території.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зобов'язання за договором щодо оплати за надані послуги належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 1068,53 грн.

Зазначена сума заборгованості не спростована відповідачем.

04.09.2015 року відповідачу була направлена рекомендованим листом претензія № 882 від 02.09.2015 про сплату основного боргу у розмірі 1150,80 грн.

01.02.2016 року відповідачу була направлена рекомендованим листом претензія № 197 від 01.02.2016 про сплату боргу у розмірі 1068,53 грн.

Станом на час розгляду справи відповідь на претензії позивач не отримав, суму боргу за Договором в розмірі 1068,53 грн. відповідач не сплатив.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

За змістом статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (стаття 901 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, між Комунальним підприємством "Харківблагоустрій" і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 був укладений договір з надання послуг по санітарному очищенню прилеглої території № 957 від 29.04.2011.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір з надання послуг по санітарному очищенню прилеглої території № 957 від 29.04.2011 року як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків з надання послуг по санітарному очищенню прилеглої території.

Відповідно до ч. 1 ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто.

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач у позовній заяві зазначив, що ним в період з грудня 2014 року по листопад 2015 року надавалися відповідачу послуги по санітарному очищенню прилеглої території.

Пунктом 4.3. Договору зазначено, що послуги вважаються виконаними, якщо до 01 числа місяця, що йде за звітним, Виконавцю не надійшла письмова претензія від Замовника.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано до суду доказів невиконання позивачем обов'язків за Договором з надання послуг по санітарному очищенню прилеглої території № 957 від 29.04.2011.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем належним чином були виконані умови договору з надання послуг по санітарному очищенню прилеглої території № 957 від 29.04.2011.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 4.1. Додаткової угоди №1 оплата за Договором робиться Замовником шляхом часткової передплати грошових коштів (до 100 %) на розрахунковий рахунок Виконавця до 5 числа поточного місяця. Остаточний розрахунок за Договором робиться до 30 числа поточного місяця.

Виходячи з положень ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Тож, в силу положень Цивільного кодексу України договірні зобов'язання є обов'язковими для виконання сторонами у порядку та у строк, визначений відповідним договором.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, як свідчать матеріали справи відповідач не виконав зобов'язання по сплаті за надані послуги.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене та з урахуванням вимог чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позивач зобов'язання за Договором з надання послуг по санітарному очищенню прилеглої території № 957 від 29.04.2011 виконав в узгодженому порядку, що не спростовується відповідачем. Проте відповідач, в порушення норм чинного цивільного та господарського законодавства України та умов Договору, не оплатив вартість наданих послуг, доказів на підтвердження виконання взятих на себе договірних зобов'язань в повному обсязі суду не надав.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому статтями 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, не надав суду доказів сплати позивачу грошових кошти в сумі 1068,53 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Харківблагоустрій" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд виходить з наступного.

Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правомірність та правильність нарахування 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 45,13 грн. та інфляційних втрат в сумі 220,27 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 49 Господарського процесуального кодексу України та покладає на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 627, 629, 901-903 Цивільного кодексу України , статтею 193Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61174, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківблагоустрій" (61052, м. Харків, вул. Конторська, буд. 35, ) суму основного боргу за Договором з надання послуг по санітарному очищенню прилеглої території № 957 від 29.04.2011 року в розмірі 1068,53 грн., 220,27 грн. - інфляційних втрат, 45,13 грн. - 3% річних та судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.12.2016 р.

Суддя І.О. Чистякова