ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

30 листопада 2016 р. Справа № 903/679/16

за позовом Першого заступника керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Промінської сільської ради

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача,

Волинська обласна рада

Луцька районна державна адміністрація

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кварцит"

про стягнення 2 734,90грн.

Суддя Філатова С.Т.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 30.09.2016р. №194

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 03.10.2016р. №03/10

від третіх осіб: н/в

в судовому засіданні взяв участь прокурор відділу прокуратури Волинської області ОСОБА_3, посвідчення від 12.11.2015р. №036267

В судовому засіданні 28.11.2016р. згідно зі ст.77 ГПК України оголошувалась перерва до 30.11.2016р. до 15.00год.

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст.ст. 22, 29 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки прокурора, учасників судового процесу.

В судовому засіданні 30.11.2016р. згідно зі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резулятивну частини рішення.

Суть спору:

Перший заступник керівника Луцької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Промінської сільської ради звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кварцит" про стягнення 16 513,11грн. орендної плати за користування водним обєктом на підставі договору оренди водного обєкта від 17.05.2012р.

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

17.05.2012р. Волинською обласною радою в особі голови обласної ради ОСОБА_4, який діє на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Земельного та Водного кодексів України, а також рішення обласної ради №8/7 від 08.07.2011, яким уповноважений голова Луцької районної державної адміністрації в особі ОСОБА_5 виступити орендодавцем, на підставі ст. 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Водного та Земельного кодексів України, рішення обласної ради №38/20 від 19.02.2010 Промінська сільська рада Луцького району Волинської області в особі сільського голови ОСОБА_6 (орендодавець) та ТзОВ Кварцит (орендар) уклали договір оренди водного обєкту.

Згідно п. 1.3 договору орендар приймає в оренду водний обєкт (ставок) площею водного плеса 177 010 кв.м. і обємом води при НПГ - 0,095 млн. м3, сплачує орендну плату у грошовій формі за користування ставками в розмірі 185,0 грн. за 1 га на рік 3 274,68грн. до відповідних бюджетів, як за водний об'єкт, що знаходиться в басейні річки загальнодержавного значення.

Відповідно до п. 1.2 договору останній є складовою (або невідємною) частиною договору оренди земельної ділянки водного фонду.

26.07.2012р. між Промінською сільською радою в особі голови Промінської сільської ради, який діяв на підставі рішення Промінської сільської ради №14/4 від 04.09.2012р., та ТзОВ Кварцит, який діяв на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №398944, виданого 23.05.2008р. Луцькою районною державною адміністрацією, укладено договір оренди землі, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Луцькому районі за №02222 від 28.11.2012р.

01.03.2013р. між Промінською сільською радою в особі сільського голови ОСОБА_6 та ТзОВ Кварцит в особі директора ОСОБА_7 укладено додаткову угоду до договору оренди землі, згідно якої внесено зміни до п. 9 договору, що стосується розміру орендної плати за землю.

Відповідачем не виконуються п.п. 1.3, 2.2.16 договору щодо сплати орендної плати за користування водним обєктом своєчасно та в повному обсязі.

13.07.2016р. між орендодавцем та орендарем укладено угоду про розірвання договору оренди землі від 26.07.2012р.

Відповідно до п.5.8 договору оренди водного обєкту від 17.05.201р. термін користування водним обєктом повинен відповідати терміну користування землями водного фонду.

29.09.2016р. на адресу суду надійшла заява прокурора про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідача 11 328,20грн. заборгованості, при цьому зазначив, що у період з серпня 2013р. по липень 2016р. оплати від відповідача не надходили.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог не суперечило вимогам законодавства, не порушувало прав та інтересів відповідача, у судовому засіданні 03.10.2016р. судом прийнято заяву прокурора про зменшення розміру позовних вимог, нова ціна позову - 11 328,20грн.

Ухвалою суду від 03.10.2016р. на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, Волинську обласну раду та Луцьку районну державну адміністрацію, оскільки, як вбачається з договору оренди водного обєкту від 17.05.2012р., орендодавцем виступає Луцька районна державна адміністрація, яку на це уповноважено на підставі ч. 2 ст.122 Земельного кодексу України рішенням Волинської обласної ради від 08.11.2011р. №5/7.

У поясненнях від 14.11.2016р., 25.11.2016р. прокурор повідомив, що Промінською сільською радою до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Луцької міської ради подано заяву про реєстрацію припинення договору оренди земельної ділянки від 26.07.2012р., зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у Луцькому районі за №02222 від 28.11.2012р.

Після внесення відповідних відомостей до Державного реєстру прав на нерухоме майно про державну реєстрацію припинення договору оренди землі, буде припинено дію договору оренди водного обєкту, які є невідємними складовими.

Повідомив, що додаткова угода до договору оренди землі від 26.07.2012 в Управлінні Держкомзему у Луцькому районі не зареєстрована.

Представник відповідача у поясненнях від 14.11.2016р. та додаткових поясненнях від 28.11.2016р. вказав, що договором оренди землі визначено сплату як за земельну ділянку, так і за водний обєкт та погоджено орендну плату в розмірі 190грн за один гектар, при цьому до загальної площі враховується і площа водного плеса розміром 17,7010га., тобто оплата встановлена у розмірі 190грн. за 1га як за землю, так і за водний обєкт.

Відповідно до умов додаткової угоди до договору оренди землі від 26.07.2012р., про що в Державному реєстрі земель вчинено запис №1 від 01.03.2013р., сторони між собою погодили, що пункт 9 договору оренди землі буде викладений у наступній редакції - орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розрахунку 250,00грн. за один гектар водного плеса, що становить (250*17,7010 = 4 425,25грн.), прибережна смуга 200,00грн. за один гектар, що становить (2,897*200 = 579,40грн.), що становить разом 5 004,65грн. у рік, яку орендар сплачує на бюджетний рахунок Промінської сільської ради Луцького району Волинської області.

Ця додаткова угода є невідємною частиною договору оренди землі, і відповідно, є обовязковою для виконання сторонами.

Відповідно до положень 4.8 ст.51 Водного кодексу (в редакції від 05.01.2013р. підстава 5502-17, що була чинною на момент укладення додаткової угоди) умови, строки і збір за оренду водних об'єктів (їх частин) визначаються в договорі оренди за згодою сторін.

Також, пунктом 34 договору оренди землі встановлено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. В пункті 5.1. Договору оренди водного обєкта закріплено, що зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін.

Таким чином, додаткова угода до договору оренди землі є належним чином погодженою сторонами і підписана представниками сторін, скріплена їх печатками. Про існування такої угоди зазначав позивач у своїй позовній заяві, не заперечував її існування.

Вказаною угодою чітко розмежовано та підвищено розмір орендної плати за оренду земельної ділянки площею 2,897га з 190,00грн. за 1 га до 200,00 грн. за 1 га. та підвищено орендну плату за користування водним плесом (площа 17,7010га) з 185,00грн. за 1 га до 250,00 грн. за 1 га.

Починаючи з 01.03.2013року відповідач почав сплачувати на бюджетний рахунок Промінської сільської ради оренду в розмірі, що відповідає умовам додаткової угоди. Перерахування сум на відповідний рахунок у погодженому розмірі підтверджується квитанціями про сплату, при цьому у призначенні платежу яких вказано «за користування водним обєктом».

Згідно з відомостями ДФС у Волинській області у відповідача відсутня заборгованість по оплаті орендної плати згідно договору оренди землі від 26.07.2012р.

Оскільки договір оренди водного обєкта є складовою (невідємною) частиною договору оренди землі і, відповідно, укладений з метою конкретизації умов договору оренди землі та передбачення особливих умов користування водним обєктом, дотримання та повне виконання умов основного договору є належним виконанням договірних зобовязань.

До пояснень долучив копії квитанцій про сплату орендної плати за 2012-2016роки, податкових декларацій за 2012-2014роки.

В судових засіданнях 15.11.2016р., 28-30.11.2016р. прокурор та представник позивача заперечили державну реєстрацію додаткової угоди до договору оренди землі від 26.07.2012р. та зміну орендної плати за користування водним обєктом.

Розгляд справи неодноразово відкладався згідно ст.77 ГПК України у звязку з необхідністю витребування додаткових доказів по справі.

Третя особа Луцька РДА звернулась до суду з клопотанням від 25.11.2016р. про слухання справи без участі представника.

У судовому засіданні 28.11.2016р. згідно зі ст.77 ГПК України оголошувалась перерва до 30.11.2016р. до 14.00год. для подачі додаткових доказів по справі.

У судовому засіданні 30.11.2016р. прокурор на підставі ст.ст. 22, 29 ГПК України звернувся до суду із заявою, погодженою з позивачем, про зменшення розміру позовних вимог до 2 734,90грн. заборгованості за користування водним обєктом. До заяви долучив розрахунки по договорам оренди водного обєкта та оренди землі від 29.11.2016р. №210, №211.

Зменшення розміру позовних вимог обґрунтував врахуванням оплат, здійснених відповідачем в 2014-2015р.р. з призначенням платежів «за користування водним обєктом».

Представник відповідача клопотанням від 30.11.2016р. долучив до матеріалів справи довідку Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області, згідно якої ТзОВ «Кварцит» сплачено орендну плату за землю за 2013р. 4 822,76грн., 2014р. 5 004,60грн., 2015р. 5 004,65грн., 2016р. 4 075,75грн. (станом на 01.11.2016р.).

Для ознайомлення з поданими розрахунками за усним клопотанням представника відповідача у судовому засіданні 30.11.2016р. згідно зі ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 30.11.2016р. до 15.00год.

Після перерви представник відповідача в межах повноважень, визначених довіреністю від 03.10.2016р. (а.с. 60), визнав позовні вимоги у розмірі 2 734,90грн.

Господарський суд заслухавши пояснення прокурора, представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2012р. Волинською обласною радою в особі голови обласної ради ОСОБА_4, який діє на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Земельного та Водного кодексів України, а також рішення обласної ради №8/7 від 08.07.2011, яким уповноважений голова Луцької районної державної адміністрації в особі ОСОБА_5 виступити орендодавцем, на підставі ст. 42 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Водного та Земельного кодексів України, рішення обласної ради №38/20 від 19.02.2010 Промінська сільська рада Луцького району Волинської області в особі сільського голови ОСОБА_6 (орендодавець) та ТзОВ Кварцит в особі директора ОСОБА_7Є, що діє на підставі статуту (орендар) уклали договір оренди водного обєкту, відповідно до умов якого орендодавець надав орендареві в користування на умовах оренди для рибогосподарської діяльності водний обєкт ставок, який знаходиться на території Промінської сільської ради (в межах населеного пункту) терміном на 5 років.

Договір погоджено начальником Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Волинській області та начальником Волинського обласного управління водних ресурсів (а.с. 12-13).

Відповідно до п. 1.2 договору останній є складовою (або невідємною) частиною договору оренди земельної ділянки водного фонду.

Згідно п. 1.3 договору орендар приймає в оренду водний обєкт (ставок) площею водного плеса 177 010 кв.м. і обємом води при НПГ - 0,095 млн. м3, сплачує орендну плату у грошовій формі за користування ставками в розмірі 185,0 грн. за 1 га на рік 3 274,68грн. до відповідних бюджетів, як за водний об'єкт, що знаходиться в басейні річки загальнодержавного значення.

26.07.2012р. між Промінською сільською радою в особі голови Промінської сільської ради, який діяв на підставі рішення Промінської сільської ради №14/4 від 04.09.2012р., та ТзОВ Кварцит, яке діяло на підставі свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серія А00 №398944, виданого 23.05.2008р. Луцькою районною державною адміністрацією, укладено договір оренди землі, зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Луцькому районі за №02222 від 28.11.2012р., відповідно до умов якого орендодавець надав, орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 20,5982га (в т.ч. пасовище 0,1006га, болото 2,7966га, ставок 17,7010га) водного фонду (кадастровий номер :01:001) для риборозведення в с. Промінь Промінської сільської ради Луцького району (а.с. 15-19).

Згідно п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки 97 593,41грн.

У п. 9 договору сторони визначили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 190,00грн. за кожний гектар загальної площі в рік, що становить 3 913,66грн. (4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки).

До позовної заяви долучена додаткова угода до договору оренди землі без дати, якою сторони внесли зміни до п.9 договору, а саме - орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі з розрахунку 250 гривень за один гектар водного плеса, що становить (250х17,7010=4425,25грн.), що становить разом 5004,65грн. у рік, яку орендар сплачує на бюджетний рахунок Помінської сільської ради Луцького району Волинської області.

На додатковій угоді вказано, що в Державному реєстрі земель вчинено запис 1 березня 2013р., номер запису 1 (а.с 20).

Прокурор та позивач реєстрацію додаткової угоди заперечили, відповідачем доказів реєстрації не подано.

12.04.2016р. ТзОВ "Кварцит" звернулося із заявою до Промінської сільської ради про розірвання договору оренди землі від 28.11.2012р. у зв'язку з високою орендною платою. (а.с.23).

Рішенням Промінської сільської ради від 16.07.2016р. №8/10 "Про дострокове припинення договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_7" вирішено припинити право користування на земельну ділянку під водоймою площею 20,5982га для розведення риби; доручити сільському голові ОСОБА_8 укласти від імені ради угоду про дострокове припинення договору оренди земельної ділянки від 28.11.2012р. №02222.

13.07.2016р. сторонами укладена угода про розірвання договору оренди землі. Згідно п.6 угоди договір оренди землі втрачає чинність з моменту підписання її сторонами та державної реєстрації (а.с 25).

Згідно пояснень прокурора від 25.11.2016р. Промінською сільською радою до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Луцької міської ради подано заяву про реєстрацію припинення договору оренди земельної ділянки від 26.07.2012р., зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у Луцькому районі за №02222 від 28.11.2012р.

Тобто, на час розгляду спору, державна реєстрація угоди про розірвання договору оренди землі не відбулась.

Після надання 28.11.2016р. відповідачем додаткових пояснень з долученням квитанцій про сплату орендної плати за користування земельною ділянкою та водним обєктом за 2013-2016р.р. за клопотанням прокурора та сторін в судовому засіданні була оголошена перерва до 30.11.2016р. до 14.00год.

30.11.2016р. прокурор на підставі ст.ст. 22, 29, 55, 57 ГПК України звернувся до суду із заявою, погодженою з позивачем, про зменшення розміру позовних вимог до 2 734,90грн.

Зменшення розміру позовних вимог обґрунтував врахуванням оплат, здійснених відповідачем в 2014-2015р.р. з призначенням платежів «за користування водним обєктом».

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України прокурор, який бере участь у справі, несе обов'язки і користується правами сторони, крім права на укладення мирової угоди.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Вищий господарський суд України у п. 3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вказав, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог не суперечить вимогам законодавства, не порушує прав та інтересів інших осіб, судом прийнята заява прокурора, не заперечена позивачем, нова ціна позову 2 734,90грн.

Для ознайомлення з поданими розрахунками за усним клопотанням представника відповідача у судовому засіданні 30.11.2016р. згідно зі ст. 77 ГПК України оголошувалась перерва до 30.11.2016р. до 15.00год.

Після перерви представник відповідача в межах повноважень, визначених довіреністю від 03.10.2016р., визнав позовні вимоги у розмірі 2 734,90грн.

Згідно зі ст. 78 ГПК України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Зважаючи на те, що в силу ст. 12 ЦК України особа вільно розпоряджається своїми матеріальними правами, дії відповідача не суперечать законодавству, судом не встановлено порушення прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд прийняв визнання позову в розмірі 2 734,90грн., при цьому виходив із такого:

Згідно ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відносини між сторонами носять договірний характер, укладений між останніми договір оренди водного обєкту від 17.05.2012р. предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, сторонами розірваний не був.

Згідно з вимогами ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з вимогами ч. 1, ч.5 ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

У п. 2.2.16 договору оренди водного обєкта відповідач зобовязався своєчасно сплачувати орендну плату, визначену у договорі, податки і збори до відповідних бюджетів.

Розмір орендної плати за користування водним обєктом ставком визначений у п. 1.3 договору.

Водночас, у п.п. 2.1.3, 5.1 договору сторони обумовили внесення змін до договору лише за згодою орендаря згідно вимог чинного законодавства; зміна умов договору здійснюється за взаємною згодою сторін.

Договір погоджено начальником Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Волинській області та начальником Волинського обласного управління водних ресурсів (а.с. 12-13).

Згідно довідки Волинського обласного управління водних ресурсів від 20.07.2016р. №746/06/07-16 відповідач ТзОВ «Кварцит» має заборгованість по договору за користування водним обєктом ставком площею водного дзеркала 17,7010 га.

Суд не прийняв твердження відповідача про внесення зміни щодо розміру орендної плати за користування водним обєктом додатковою угодою б/н б/дати, оскільки зі змісту додаткової угоди вбачається внесення змін до договору оренди землі від 26.07.2012р.

Внесення змін щодо розміру орендної плати за землю повязано зі зміною нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі», згідно якої розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності встановлюється відповідно до Податкового кодексу України.

Про це свідчить і довідка Луцької ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області від 30.11.2016р. №17690/10/03-18-12-04 щодо сплати орендних платежів за землю (а.с. 118), надана представником відповідача.

При цьому, як на час укладення договору оренди водного обєкту, так і час судового розгляду, ст. 51 Водного кодексу України обумовлено право передачі в користування на умовах оренди ставків і, відповідно отримання плати за користування.

Умови, строки і збір за оренду водних об'єктів (їх частин) визначаються в договорі оренди за згодою сторін.

Користування водними об'єктами (їх частинами) на умовах оренди здійснюється відповідно до вимог водного законодавства і регулюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Водночас, сторони, звіривши подані розрахунки з доказами оплати за 2013-2016р.р., представленими відповідачем на вимогу суду, зясували, що всупереч твердженню відповідача, що оплата здійснювалась за користування земельною ділянкою, що включала і плату за користування водним обєктом, відповідач згідно призначення платежу, оплачував як плату за користування земельною ділянкою водного фонду, так і плату за користування водним обєктом (зокрема, квитанції №52 від 31.01.2014р., №7 від 01.10.2015р., №58 від 19.03.2015р., №146 від 16.06.2015р.).

Зважаючи на підставність позовних вимог, судом прийнята заява про визнання позову від 30.11.2016р., як така, що не суперечить вимогам ст. 78 ГПК України.

Заборгованість по орендних платежах в сумі 2 734,90грн. стверджується договором оренди водного обєкту від 17.05.2012р. (а.с. 12-13), квитанціями про сплату орендної плати за 2012-2016р.р., відповідачем визнана та підлягає до стягнення з ТзОВ «Кварцит» в силу ст.51 Водного кодексу України, відповідно до якої умови, строки і збір за оренду водних об'єктів (їх частин) визначаються в договорі оренди за згодою сторін.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00грн. слід віднести на нього згідно зі ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене, керуючись ст.ст. 626, 759, 762 Цивільного кодексу України, ст.51 Водного кодексу України, ст.ст.44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит», 45605, Волинська область, Луцький район, с. Боратин, вул.Центральна, 20,

на користь місцевого бюджету заборгованість за користування водним обєктом на території Промінської сільської ради (45660, Волинська область, Луцький район, с. Боратин, вул. Миру, 11, , р/р ГУДКСУ у Волинській області 0231, МФО 803014, отримувач УК у Луцькому районі с. Промінь 22130002) в розмірі 2 734,90грн.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Кварцит», 45605, Волинська область, Луцький район, с. Боратин, вул. Центральна, 20,

на користь прокуратури Волинської області, 43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 13,

1 378,00грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення складено

02.12.2016р.

Суддя С.Т.Філатова