КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2016 р. Справа№ 910/21737/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

за участю представників сторін відповідно до протоколу судового засідання від 22.11.2016 року,

розглянувши апеляційну скаргу компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) на рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016

у справі №910/21737/15 (суддя - Ващенко Т.М.)

за первісним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета"

до: 1) компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited)

2) компанії "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited)

3) Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача-1:

1) компанія "Аррікано Ріал Естейт Піелсі" ("Arricano Real Estate Plc")

2) компанія "Ассофіт Холдінгс Лімітед" ("ASSOFIT HOLDINGS LIMITED")

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета":

компанія "Стокман Інтерхолд С.А." (Stockman Interhold S.A.)

про визнання відсутнім права, визнання припиненими договорів позики та зобов'язання вчинити дії

за зустрічним позовом компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited)

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета"

2) компанії "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited)

3) Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київській області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом:

1) компанія "Аррікано Ріал Естейт Піелсі" ("Arricano Real Estate Plc")

2) компанія "Ассофіт Холдінгс Лімітед" ("ASSOFIT HOLDINGS LIMITED")

про визнання прав вимоги за договорами позики

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду м. Києва від 25.02.2016 первісний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" задоволено частково. Визнано відсутнім у компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) права вимоги за договором позики від 30.09.2005, який укладений між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та закритим акціонерним товариством "Дніпровська пристань", за договором позики від 12.12.2006, який укладений між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", за договором позики від 30.09.2007, який укладений між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", договором позики від 01.03.2010, який укладений між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета". Визнано припиненим договір позики від 30.09.2005, укладений між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та закритим акціонерним товариством "Дніпровська пристань", договір позики від 12.12.2006, укладений між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", договір позики від 30.09.2007, укладений між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", договір позики від 01.03.2010, укладений між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета". В іншій частині в задоволенні первісного позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, компанія "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) звернулася до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить суд рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016 у справі № 910/21737/15 в частині первісного позову скасувати та в цій частині провадження припинити. В частині зустрічного позову - рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016 у справі № 910/21737/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.03.2016 колегією суддів у складі: головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Отрюха Б.В., Тищенко А.І. апеляційну скаргу компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) прийнято до провадження та призначено до розгляду.

21.04.2016 до відділу документального забезпечення суду від скаржника - "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: Михальської Ю.Б. (головуючий), Отрюха Б.В., Тищенко А.І., яку ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2016 залишено без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.04.2016 задоволено заяву колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Михальська Ю.Б. (головуючий), Отрюх Б.В., Тищенко А.І. про самовідвід у розгляді справи № 910/21737/15.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду № 09-52/1137/16 від 26.04.2016 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/21737/15, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий), Андрієнко В.В., Шапран В.В.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у зв'язку з перебуванням суддів у відпустці, склад колегії суддів неодноразово змінювався.

Так, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 21.11.2016, визначено новий склад суду: головуючий суддя Тищенко О.В, судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2016 року справу №910/21737/15 прийнято до провадження у визначеному складі суду.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Призма Бета" вважає подану апеляційну скаргу компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" безпідставною та необґрунтованою, рішення суду першої інстанції законним та таким, що винесене без порушення норм матеріального та процесуального права.

Національний банк України у своєму відзиві на апеляційну скаргу просив суд вирішити справу відповідно до законодавства України, а також залишити без змін рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Національного банку України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" надав суду свої пояснення по справі в яких підтримав подану апеляційну скаргу на підставі доводів зазначених у ній та просив суд апеляційної інстанції скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині первісного позову скасувати та в цій частині провадження припинити. В частині зустрічного позову - рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016 у справі № 910/21737/15 скасувати та прийняти нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник компанії "Стокман Інтерхолд С.А." у судовому засіданні суду апеляційної інстанції також надав суду свої пояснення по справі в яких, заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Представник вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Просив залишити скаргу без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.

Представники ТОВ "Призма Бета", компанії "Торсем Ко Лімітед", Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київській області, компанія "Аррікано Ріал Естейт Піелсі", компанії "Ассофіт Холдінгс Лімітед" у судове засідання суду апеляційної інстанції 22.11.2016 року не з'явилися, про час та місце розгляду справи учасники процесу повідомлялися належним чином. Проте поштова кореспонденція, що була адресована представникам ТОВ "Призма Бета", компанія "Аррікано Ріал Естейт Піелсі", повернулась без вручення адресатам за закінченням терміну зберігання. Кореспонденція, що була направлена компанії "Ассофіт Холдінгс Лімітед" та Національному банку України вручена адресам про що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки учасники процесу суд не повідомили.

Колегія суддів звертає увагу, що порядок вручення судових та позасудових документів на території Республіки Кіпр регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

Відповідно до ст. 1 вказаної Конвенції, передбачено, що ця конвенція застосовується у цивільних або комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно статті 2 Конвенції, кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом.

Орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках (стаття 3 Конвенції).

Отже, процесуальні документи, зокрема ухвала про призначення розгляду справи у даній справі може бути вручена учасникам судового процесу в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.65., через Міністерство юстиції та Публічного порядку (Кіпру) (Ministry of Justice and Public Order), а не через Міністерство юстиції України.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 5 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або; b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави.

Як вбачається із ст. 10 Конвенції, якщо запитувана держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном.

Нотою, датованою 05.01.1984 р., Уряд Кіпру зазначив, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених у ст. 10 Конвенції.

Крім того, матеріали справи містять докази отримання учасниками процесу - нерезидентами повідомлення про вручення поштових відправлень, як ухвал суду першої інстанції так і ухвал суду апеляційної інстанції у даній справі. Тобто, учасникам процесу - нерезидентам відомо про розгляд даної справи у Київському апеляційному господарському суді.

Таким чином, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що оскільки, всі учасники судового процесу у справі № 910/21737/15 мають поштову адресу у місті Києві та належним чином отримують поштову кореспонденцію на Кіпрі, суд не вбачає підстав для зобов'язання позивача за первісним позовом здійснювати нотаріальний переклад на грецьку мови процесуальних документів суду та вважає за можливе направляти процесуальні документи українською мовою на адреси учасників судового процесу (як на Кіпр так і в Україні), що містяться в матеріалах справи.

При цьому, у відповідності до п. 3.9.1.-3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, заслухавши пояснення представників сторін що з'явились у судове засідання, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки ТОВ "Призма Бета", компанія "Торсем Ко Лімітед", Національний банк України, компанія "Аррікано Ріал Естейт Піелсі", компанія "Ассофіт Холдінгс Лімітед" про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників що не з'явились, у судовому засіданні 22.11.2016 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі.

Також колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ч.1 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений строком розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а продовження зазначеного строку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України без клопотання сторони по справі, не передбачено ГПК України.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи. Такої ж правової позиції дотримується й Вищий господарський суд України, зокрема, у своїй постанові від 07.07.2016 року по справі 910/21819/15.

До того ж, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що застосовуючи відповідно до ч.1ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Разом з тим, відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції 30.09.2005 між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед" (Filgate Credit Entеrprises Limited) (позикодавець) і закритим акціонерним товариством "Дніпровська пристань" (позичальник) було укладено договір позики на суму 10 000 000 доларів США 00 центів, кінцевий строк погашення позики до 15.09.2008. Вказаний договір позики було зареєстровано в Головному управлінні Національного Банку України по м. Києву і Київській області 11.10.2005, на підтвердження чого видано реєстраційне свідоцтво № 4662.

01.12.2006 між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед" (Filgate Credit Entеrprises Limited), ЗАТ "Дніпровська пристань" (первісний боржник), і ТОВ "Призма-Бета" (новий боржник), укладено договір переведення боргу. Відповідно до п. 1 договору про переведення на ТОВ "Призма Бета" було переведено усі зобов'язання позичальника за договором позики від 30.09.2005 у розмірі 15 000 000 доларів США 00 центів. Заміну боржника у договорі позики від 30.09.2005 на підставі договору про переведення боргу від 01.12.2006 було зареєстровано у Головному управлінні Національного Банку України по м. Києву і Київській області 21.05.2007, на підтвердження чого видано додаток № 3 до реєстраційного свідоцтва № 4662 від 11.10.2005. До договору позики від 30.09.2005 укладено додаткові угоди від 24.11.2005, від 28.02.2006, від 01.07.2006, від 01.04.2007, від 03.09.2007, від 13.05.2008, від 17.11.2008, якими збільшено суму позики до 15 000 000 доларів США 00 центів, встановлено кінцевий строк погашення позики до 15.09.2013.

12.12.2006 між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед" (Filgate Credit Entеrprises Limited) (позикодавець) і ТОВ "Призма Бета" (позичальник) було укладено договір позики на суму 30 000 000 доларів США 00 центів, кінцевий строк погашення позики до 12.12.2014. Вказаний договір позики було зареєстровано в Головному управлінні Національного Банку України по м. Києву і Київській області 11.01.2007, на підтвердження чого видано реєстраційне свідоцтво № 6382. До договору позики від 12.12.2006 укладено додаткові угоди від 03.09.2007, від 13.05.2008, від 17.11.2008.

03.09.2007 між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед" (Filgate Credit Entеrprises Limited) (позикодавець) і ТОВ "Призма Бета" (позичальник) було укладено договір позики на суму 30 000 000 доларів США 00 центів, кінцевий строк погашення позики до 31.12.2012. Вказаний договір позики було зареєстровано в Головному управлінні Національного Банку України по м. Києву і Київській області 02.10.2007, на підтвердження чого видано реєстраційне свідоцтво № 7819. До договору позики від 03.09.2007 укладено додаткові угоди від 13.05.2008, від 01.09.2008, від 17.11.2008, якими збільшено суму позики до 50 000 000 доларів США 00 центів.

01.03.2010 між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед" (Filgate Credit Entеrprises Limited) (позикодавець) і ТОВ "Призма Бета" (позичальник) було укладено договір позики на суму 25 000 000 доларів США 00 центів, кінцевий строк погашення позики до 01.11.2010. Вказаний договір позики було зареєстровано в Головному управлінні Національного Банку України по м. Києву і Київській області 16.03.2010, на підтвердження чого видано реєстраційне свідоцтво № 12183. До договору позики від 01.03.2010 укладено додаткову угоду від 01.10.2010, якою встановлено кінцевий строк погашення позики до 01.02.2011.

Згідно до п. 1.2 договорів позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010 цільовим призначенням позики визначено поповнення обігових коштів і реалізація проектів будівництва, п. 4.1 вказаних договорів позики передбачено застосування до них законодавства України.

Вказане встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 11.02.2013 у справі № 5011-61/11570-2012, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.12.2013, постановою Вищого господарського суду України від 28.01.2014 та постановою Верховного Суду України від 01.07.2014.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що обставини, встановлені у справі № 5011-61/11570-2012, у відповідності до приписів ст. 35 ГПК України мають преюдиційне значення та не потребують повторному доказуванню.

Так, одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").

Даний принцип тісно пов'язаний з приписами ч. 3 ст. 35 ГПК України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.

Преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Оскільки, як на час розгляду даної справи у суді першої інстанції, так і на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, рішення господарського суду міста Києва від 11.02.13. у справі № 5011-61/11570-2012 набрало законної сили то встановлені ним факти мають обов'язкову силу для вирішення даної справи.

Вказаним рішенням суд встановив припинення у позивача права вимоги за договорами позики з 15.04.2010 та правомірність набуття компанією «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited) з 03.09.2012 прав вимоги до ТОВ "Призма Бета" за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010.

При вирішенні питання про розмір прав вимоги і їх грошове вираження, які перейшли до компанії «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited), суд врахував положення п.п. 3.3., 3.4. угоди між акціонерами від 25.02.2010 щодо визначення заборгованості як основного боргу за договорами позики без включення нарахованих на основний борг процентів, штрафів, пені, і погоджений перехід до нового кредитора прав вимоги заборгованості за основним боргом в межах ліміту у 100 (сто) мільйонів доларів США та усіх нарахованих на нього процентів, штрафів, пені, а також наданий самим позивачем до первісного позову лист відповідача від 14.03.2012, згідно з яким загальний розмір заборгованості з основного боргу за договором позики від 01.03.2010 та іншими договорами не перевищує визначеного п. 3.4. угоди між акціонерами від 25.02.2010 ліміту у 100 (сто) мільйонів доларів США.

Крім того, суд прийняв обґрунтування наявності визначених ст. 652 ЦК України підстав для внесення змін до договорів позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010 достатніми, вказав про неприпустимість розривати вказані договори позики, наслідком чого має бути сплата грошових коштів на користь компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited).

Таким чином, рішенням господарського суду міста Києва від 11.02.2013 у справі № 5011-61/11570-2012 внесено зміни до договорів позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010, а саме змінено первісного кредитора Компанію «Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед» (Filgate Credit Enterprises Limited) на нового кредитора Компанію «Ассофіт Холдінгс Лімітед» («ASSOFIT HOLDINGS LIMITED»).

Звертаючись до суду з вимогою про визнання відсутнім у компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) прав кредитора за договорами позики: від 30.09.2005, укладеним між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ЗАТ "Дніпровська пристань", від 12.12.2006, укладеним між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ТОВ "Призма Бета", від 30.09.2007, укладеним між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ТОВ "Призма Бета", від 01.03.2010, укладеним між Компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ТОВ "Призма Бета", позивач за первісним позовом обґрунтовує свої позовні вимоги в цій частині тим, що компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) вчиняються протиправні дії, які полягають у запереченні факту припинення у відповідача-1 за первісним позовом прав кредитора товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010 та у систематичному вчиненні спроб заблокувати господарську діяльність позивача за первісним позовом.

Звертаючись до суду з вимогою про визнання припиненими договорів позики: від 30.09.2005, укладеним між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ЗАТ "Дніпровська пристань", від 12.12.2006, укладеним між Компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ТОВ "Призма Бета", від 30.09.2007, укладеним між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ТОВ "Призма Бета", від 01.03.2010, укладеним між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ТОВ "Призма Бета", позивач за первісним позовом посилається на те, що оскільки компанія "Ассофіт Холдінгс Лімітед" ("ASSOFIT HOLDINGS LIMITED") відступила права вимоги за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010 на користь компанії "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited), а товариство з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" здійснила належне виконання своїх зобов'язань за вказаними договорами позики шляхом їх повного погашення на користь компанії "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited), то вказані договори позики є припиненими.

З вертаючись до суду із зазначеними позовними вимогами позивач за первісним позовом зазначив, що протиправні дії відповідача-1 за первісним позовом, які полягають у запереченні факту припинення у відповідача-1 за первісним позовом прав кредитора ТОВ "Призма Бета" за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010. Компанія "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) зазначає, що вказані договори позики є чинними та їх необхідно виконати щодо повернення коштів саме на користь відповідача-1 за первісним позовом.

На підтвердження вказаного позивачем за первісним позовом надано копію ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 26.12.2014 про відкриття провадження у справі № 754/21267/14-ц та позовну заяву у вказаній справі, ухвалу окружного адміністративного суду міста Києва від 12.09.2014 про відкриття провадження в адміністративній справі № 826/14055/14 та позовну заяву у вказаній справі.

Крім того, компанія "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) в даній справі звернулась із зустрічним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" про визнання права вимоги за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010.

Позивач за первісним позовом вважає, що наведені обставини свідчать про вчинення відповідачем-1 за первісним позовом дій, спрямованих на оспорення відсутності у нього права вимоги за вказаними договорами позики та на оспорення належного виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" своїх зобов'язань за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010.

При цьому, звертаючись із зустрічним позовом про визнання за компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) права вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", що витікають з: договору позики від 30.09.2005, укладеним між Компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ЗАТ "Дніпровська пристань", зареєстрованого в Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області 11.10.2015 (реєстраційне свідоцтво № 4662), договору переведення боргу, укладеного 01.12.2006 між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited), як кредитором, ЗАТ "Дніпровська пристань", як первісним боржником, та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", як новим боржником, зареєстрованим в Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області (додаток № 3 до реєстраційного свідоцтва № 4662 від 11.10.2005) та додаткових угод до них від 24.11.2005, від 28.02.2006, від 01.07.2006, від 01.04.2007, від 03.09.2007, від 13.05.2008, від 17.11.2008; договору позики від 12.12.2006, укладеним між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ТОВ "Призма Бета", зареєстрованого в Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області 11.01.2007 (реєстраційне свідоцтво № 6382) та додаткових угод від 03.09.2007, від 13.05.2008, від 17.11.2008 до нього; договору позики від 30.09.2007, укладеним між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ТОВ "Призма Бета", зареєстрованого в Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області 02.10.2007 (реєстраційне свідоцтво № 7819) та додаткових угод від 03.09.2007, від 13.05.2008, від 17.11.2008 до нього; договору позики від 01.03.2010, укладеним між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та ТОВ "Призма Бета", зареєстрованого в Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області 16.03.2010 (реєстраційне свідоцтво № 12183), позивач за зустрічним позовом вказує на те, що оскільки ним надавались позики товариству з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", то необхідним є визнання його прав вимоги (прав кредитора) відносно позивача за первісним позовом за вказаними договорами позики, оскільки на думку компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) товариство з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" оспорює його права як кредитора за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, між компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" існує спір щодо наявності у позивача за зустрічним позовом прав вимоги до ТОВ "Призма Бета" за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010 та щодо припинення вказаних договорів позики шляхом їх належного виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета".

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб'єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

При цьому, як вірно зазначив суд першої інстанції, вирішуючи спір, судам належить з'ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Під порушенням права слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 21.05.2012 у справі № 6-20цс11 та від 12.06.2013 у справі № 6-32цс13.

Відповідно до ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України визначено основні способи захисту цивільних прав та інтересів.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Наразі, одним із способів захисту прав суб'єктів господарювання відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України є визнання наявності або відсутності прав.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов'язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у випадку оспорення наявності чи відсутності прав вимоги (прав кредитора), та оспорення припинення договорів позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010, таке право підлягає захисту судом.

Зазначене спростовує доводи відповідача-1 за первісним позовом про те, що не можуть бути самостійними позовними вимогами вимоги про визнання відсутніми прав кредитора та визнання припиненими зобов'язань.

До того ж, як зазначалося вище, рішенням господарського суду міста Києва від 11.02.2013 у справі № 5011-61/11570-2012 встановлено припинення у позивача права вимоги за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010 з 15.04.2010 та правомірність набуття Компанією Ассофіт Холдінгс Лімітед (Assofit Holdings Limited) з 03.09.2012 прав вимоги до ТОВ "Призма Бета" за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.06., 03.09.2007, 01.03.2010.

При цьому, вказаним рішенням господарського суду міста Києва від 11.02.2013 у справі № 5011-61/11570-2012 встановлено наступне.

25.02.2010 між компанією «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) (акціонер-1) і компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) (акціонер-2) було укладено угоду між акціонерами щодо управління компанією «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited).

Відповідно до п. 1.1. угоди між акціонерами від 25.02.2010 бенефіціаром акціонера-1 визначено ОСОБА_1, фізичну особу, громадянина Естонії, п. 14.1. передбачає тлумачення і регулювання відносин за даною угодою правом Англії та Уельсу, п. 14.2. передбачає вирішення спорів за угодою арбітражем у відповідності до Арбітражного регламенту ЮНСІТРАЛ у м. Лондон, Великобританія.

Згідно до пунктів 3.3., 3.4. угоди між акціонерами від 25.02.2010 його сторони погодилися, що заборгованість перед акціонером-1 і його афілійованими особами, а також накопичені проценти, штрафи і пені, не будуть підлягати виплаті акціонером-2, компанією «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited) або ТОВ "Призма Бета", ЗАТ "Дніпровська пристань" за винятком платежів, здійснюваних афілійованими особами для погашення кредитної лінії, вказаної в п. 3.2.(с) угоди між акціонерами від 25.02.2010, а також процентів по кредитному договору між компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) і ТОВ "Призма Бета" на загальну суму, що не перевищує 100 мільйонів доларів США. акціонер-1 гарантував акціонеру-2, що він в максимально короткий строк, але не пізніше 15.04.2010, здійснить усі необхідні дії для відступлення заборгованості ТОВ "Призма Бета" перед компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) в межах ліміту 100 (сто) мільйонів доларів США на користь фінансової компанії, створеної за законодавством Республіки Кіпр. Передача всіх зобов'язань компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited), які пов'язані с наданням кредиту ТОВ "Призма Бета", фінансовій компанії має здійснюватися через компанії акціонера-1 і акціонера-2 для цих цілей, зареєстрованих на Британських Віргінських островах.

Рішенням Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011, винесеного у відповідності до Арбітражного регламенту ЮНСІТРАЛ у м. Лондон, Великобританія, встановлено, що компанія «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) 08.11.2010 на законних підставах розірвала угоду між акціонерами від 25.02.2010. Вирішено, що компанія «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) приймає заходи для передачі кредиту компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) перед ТОВ "Призма Бета" під спільний контроль компанії «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) та компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) за рахунок передачі кредиту компанією «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) з компанії «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) на кіпрську компанію, що прямо або опосередковано контролюється компанією «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) (49,97%) та компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) (50,03%); компанія «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) приймає заходи аби передати право на земельну ділянку під проект ТРК "Скай Молл" ТОВ "Призма Бета", при цьому компанія «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) та компанія «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) забезпечують продаж всіх акцій ЗАТ "Дніпровська пристань" на користь третьої сторони, що визначається компанією «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited), за 1 долар США або за іншу вартість з огляду на забезпечення оптимальної ставки оподаткування компанія «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) та компанія «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.), в якості акціонерів та номінальних власників компанії «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited), несуть взаємні фідуціарні зобов'язання.

Пунктами 5, 56, 58, 60, 215 рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011, винесеного у відповідності до Арбітражного регламенту ЮНСІТРАЛ у м. Лондон, Великобританія, встановлено, що фактичним власником компанії «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) є громадянин Естонії ОСОБА_1. ТОВ "Призма Бета" є дочірнім підприємством компанії «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited). ОСОБА_1 має зацікавленість у компанії «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited) через компанію «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited), що, в свою чергу, володілась компанією "Експерт Капітал С.А.", зареєстрованою на території Люксембургу. Група ОСОБА_1 потребувала суттєвого інвестування капіталу. До того як компанія «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) стала інвестором компанії «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited), компанія «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited), що опосередковано контролювалася ОСОБА_1, надавала позики ТОВ "Призма Бета" на загальну суму приблизно 80 мільйонів доларів США, компанія «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) та компанія «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) погодились, що такий кредит має бути переданий під контроль спільного підприємства.

Як вбачається з сертифікату секретаря від 25.07.2012, компанії «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) та «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) залишаються акціонерами компанії «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited), яким належать відповідно 49,97% та 50,03% акцій останньої.

Як вбачається із угоди акціонерів між акціонерами від 25.02.10 і рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011, винесеного у відповідності до Арбітражного регламенту ЮНСІТРАЛ у м. Лондон, Великобританія, між компанією «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) як учасником єдиного із компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) суб'єкта господарювання та компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) було досягнуто вичерпну, безумовну і безвідкличну домовленість про укладання договору про відступлення права вимоги із набранням ним чинності не пізніше 15.04.2010 року за договорами позики між компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) і ТОВ "Призма Бета" на користь третьої особи, яка належить спільно компанії «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) і компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.).

Невиконання такого договору, як і розірвання угоди між акціонерами від 25.02.2010 не спростовує факту укладання такого договору, його обов'язковості, такий договір відступлення права вимоги є частиною спільної домовленості щодо набуття компанією «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) і компанією «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.) спільного контролю над компанією «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited), і рішенням Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011 року, винесеного у відповідності до Арбітражного регламенту ЮНСІТРАЛ у м. Лондон, Великобританія, підтверджено чинність такого договору про відступлення права вимоги і обов'язковість переходу права вимоги за договорами позики між компанією «Філгейт Кредіт Ентерпрайзіс Лімітед» (Filgate Credit Entеrprises Limited) і ТОВ "Призма Бета" на користь третьої особи, яка належить спільно компанії «Аррікано Трейдінг Лімітед» (Arricano Trading Limited) і компанії «Стокман Інтерхолд С.А.» (Stockman Interhold S.A.).

Таким чином, суд встановив, що компанія «Ассофіт Холдінгс Лімітед» (Assofit Holdings Limited) відповідає вимогам, визначеним п. 3.4. угоди між акціонерами від 25.02.2010 і п. 242.2. рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011., винесеного у відповідності до Арбітражного регламенту ЮНСІТРАЛ у м. Лондон, Великобританія, і на підставі ст. 636 ЦК України мала право 03.09.2012 прийняти рішення про набуття усіх прав вимоги за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007 і 01.03.2010.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов'язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що рішення Лондонського міжнародного арбітражного суду від 09.06.2011 за своєю суттю є таким, що не підлягає виконанню (не потребує вчинення будь-яких примусових заходів), а тому на вказане рішення арбітражного суду не поширюються вимоги щодо проходження обов'язкової процедури визнання на території України.

Це, зокрема, підтверджується пунктом 17 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України" від 24.12.1999. №12, в якому зазначено, що згідно з міжнародними договорами України рішення, які не потребують виконання (про визнання прав, оголошення банкрутом, визнання недійсними певних актів, визнання, оспорення чи позбавлення батьківства, розірвання шлюбу, встановлення фактів, що мають юридичне значення, усиновлення, визнання громадянина безвісно відсутнім чи оголошення померлим тощо), які постановлені судом однієї з Договірних Сторін і набрали законної сили, визнаються на територіях інших Договірних Сторін без спеціального провадження за умови, що установою юстиції запитуваної Договірної Сторони раніше в цій справі не було постановлено рішення, яке набрало законної сили, або якщо згідно з даним договором, а в не передбачених ним випадках - згідно із законодавством Договірної Сторони, на території якої рішення має бути визнано, справа не належить до виключної компетенції її установ юстиції. Компетентний суд вирішує питання про визнання рішення іноземного суду, яке не потребує виконання, лише за наявності заперечення проти нього з боку заінтересованої особи (інші такі рішення вважаються визнаними без судового розгляду чи будь-яких спеціальних процедур).

До аналогічного висновку про надання доказової сили рішенню Лондонського міжнародного арбітражного суду без проходження процедури його визнання дійшов також Вищий господарський суд України зокрема у своїй постанові від 29.12.2011 у справі №21-2/6-08-285.

Далі, як вбачається з матеріалів справи № 910/21737/15 та вірно встановлено судом першої інстанції, компанія "Ассофіт Холдінгс Лімітед" ("ASSOFIT HOLDINGS LIMITED") відступила права вимоги на користь Компанії "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited):

- за договором позики від 30.09.2005, шляхом укладення між компанією "Ассофіт Холдінгс Лімітед" ("ASSOFIT HOLDINGS LIMITED"), як первісним кредитором, компанією "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited), як новим кредитором, та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", як боржником, 16.04.2013. Договору про відступлення права вимоги, за яким до нового кредитора перейшли всі права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміни до договору позики від 30.09.2005 зареєстровано в ГУ Національного банку України по м. Києву і Київській області 18.04.2013 за № 4662/6;

- за договором позики від 12.12.2006, шляхом укладення між компанією "Ассофіт Холдінгс Лімітед" ("ASSOFIT HOLDINGS LIMITED"), як первісним кредитором, компанією "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited), як новим кредитором, та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", як боржником, 16.04.2013. Договору про відступлення права вимоги, за яким до нового кредитора перейшли всі права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміни до договору позики від 12.12.2006 зареєстровано в ГУ Національного банку України по м. Києву і Київській області 18.04.2013 за № 6382/3;

- за договором позики від 03.09.2007, шляхом укладення між компанією "Ассофіт Холдінгс Лімітед" ("ASSOFIT HOLDINGS LIMITED"), як первісним кредитором, компанією "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited), як новим кредитором, та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", як боржником, 16.04.2013. Договору про відступлення права вимоги, за яким до нового кредитора перейшли всі права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміни до договору позики від 03.09.07. зареєстровано в ГУ Національного банку України по м. Києву і Київській області 18.04.2013 за № 7819/3;

- за договором позики від 01.03.2010, шляхом укладення між компанією "Ассофіт Холдінгс Лімітед" ("ASSOFIT HOLDINGS LIMITED"), як первісним кредитором, компанією "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited), як новим кредитором, та товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", як боржником, 16.04.2013. Договору про відступлення права вимоги, за яким до нового кредитора перейшли всі права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зміни до договору позики від 01.03.2010 зареєстровано в ГУ Національного банку України по м. Києву і Київській області 18.04.2013 за № 12183/3.

Згідно з п. 4.1 зазначених договорів, до них застосовується чинне законодавство України.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, товариство з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" здійснило належне виконання своїх зобов'язань за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007 і 01.03.2010 шляхом їх повного погашення на користь компанії "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited).

Зазначене підтверджується зокрема письмовими пояснення компанії "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited) в яких відповідач-2 за первісним позовом наголошує на тому, що товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" було здійснено повну сплату всієї заборгованості за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007 і 01.03.2010.

Отже, як вірно вказав суд першої інстанції, договори позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007 і 01.03.2010 є припиненими шляхом їх належного виконання.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та те, що, товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" було здійснено повну сплату всієї заборгованості за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007 і 01.03.2010 на користь компанії "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited), та враховуючи, що компанія "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) наполягає про необхідність виконати вказані договори щодо повернення коштів саме на користь відповідача-1 за первісним позовом та, як вважає останній, вказані договори є чинними та не припиненими, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" про визнання відсутнім у Компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) права вимоги за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010 та про визнання припиненими вказаних договорів позики.

При цьому, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що компанією "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited), ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було доведено суду порушення з боку товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" та компанії "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited), Національного банку України в особі Головного управління по м. Києву і Київській області законних та охоронюваних інтересів позивача за зустрічним позовом, оскільки не доведено наявності у компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) права вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007 та 01.03.2010., а тому, місцевим господарським судом правомірно відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Доводи скаржника про застосування строку позовної давності до вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета", колегія суддів вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності (п. 2.2 1 Постанови № 10 від 29.05.13. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Враховуючи те, що рішення господарського суду міста Києва від 11.02.2013 у справі № 5011-61/11570-2012 набрало законної сили 26.02.2013, з 2014 року відповідачем-1 за первісним позовом вчиняються дії, спрямовані на оспорення відсутності у нього права вимоги за договорами позики та на оспорення належного виконання товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" своїх зобов'язань за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010, з огляду на те, що в квітні 2013 року компанія "Ассофіт Холдінгс Лімітед" ("ASSOFIT HOLDINGS LIMITED") відступила права вимоги на користь компанії "Торсем Ко Лімітед" (Torsem Co Limited) до ТОВ "Призма бета" за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010, та враховуючи приписи ст. 257 ЦК України, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов вірного висновку що товариством з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" не пропущено встановлений трирічний строк для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Щодо вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" до Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київській області про зобов'язання відповідача-3 за первісним позовом внести до електронного реєстру повідомлень про договори відомості про припинення зобов'язань ТОВ "Призма Бета" шляхом їх погашення за вищевказаними договорами позики, колегія суддів відзначає наступне.

Як вірно вказав суд першої інстанції, зазначені вимоги обґрунтовано тим, що Національним банком України вносяться відомості про реєстрацію договору до електронного реєстру повідомлень про договори.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк України видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб, у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку.

Порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті, у тому числі поворотної фінансової допомоги, від нерезидентів, у тому числі порядок реєстрації договорів, які передбачають виконання резидентами боргових зобов'язань перед нерезидентами за залученими від нерезидентів кредитами, позиками в іноземній валюті та видачі резидентам реєстраційних свідоцтв про здійснення валютних операцій за такими договорами, а також порядок надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам і видачі резидентам індивідуальних ліцензій Національного банку на переказування за межі України іноземної валюти з метою надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам регулюється Положенням про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам.

Згідно з п. 1.7 гл. 1 розд. І вказаного Положення, зазначені вище договори підлягають обов'язковій реєстрації Національним банком України.

Резидент-позичальник звертається до обслуговуючого банку для реєстрації договору (реєстрації змін до договору) в Національному банку. Для реєстрації договору (реєстрації змін до договору) резидент-позичальник зобов'язаний подати до обслуговуючого банку повідомлення про договір (повідомлення про зміни до договору) на паперовому носії чи у вигляді електронного документа за формою, зазначеною в додатку 1 до Положення, і договір (разом з іншими додатковими угодами/договорами, документами, які стосуються реалізації договору та здійснення валютних операцій за договором) (п. 2.1 гл. 2 розд. І Положення).

Національний банк здійснює реєстрацію договору на підставі пакета документів, поданого згідно з вимогами гл. 2 розд. І Положення уповноваженим банком, який надав згоду на обслуговування операцій за договором, в електронній формі засобами програмного забезпечення щодо реєстрації (п. 2.6 гл. 2 розд. І Положення).

Таким чином, норми Положення не передбачають внесення до програмного комплексу "Реєстрація договорів з нерезидентами" відомостей про припинення зобов'язань шляхом їх погашення за договорами кредитів/позик.

Проте, вказана інформація зазначається у формі статистичної звітності № 503 "Залучення та обслуговування кредитів за договорами з нерезидентами" (файл 6А), що подається обслуговуючим банком щомісячно.

З огляду на викладене відсутні правові підстави для зобов'язання Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київській області внести до електронного реєстру повідомлень про договори відомості про припинення зобов'язань ТОВ "Призма Бета" шляхом їх погашення за договорами позики від 30.09.2005, 12.12.2006, 03.09.2007, 01.03.2010, а тому, в цій частині первісного позову місцевим господарським судом правомірно було відмовлено.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив частково первісний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Призма Бета" та відмовив у задоволенні зустрічного позову компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited).

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачем за первісним позовом не було подано належних та переконливих доказів в заперечення заявленого позову ТОВ "Призма Бета". Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу компанії "Філгейт Кредіт Ентерпрайзес Лімітед" (Filgate Credit Enterprises Limited) на рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року у справі № 910/21737/15 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року у справі № 910/21737/15 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/21737/15 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена впродовж двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко