ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р. Справа № 914/2043/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Плотніцького Б.Д.

суддів Малех І.Б.

Михалюк О.В.

при секретарі судового засідання Михайлишин С.В.

за участю представників

від позивача: Жук С.Ю. - адвокат (а.с. 36);

від відповідача(апелянта): Чайковський Б.В. - довіреність від 30.11.2016р.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Житлово-будівельного кооперативу «Галіція» , вих. №01 від 26.09.2016 року

на рішення господарського суду Львівської області від 21.09.2016 року, cуддя Трускавецький В.П.

у справі №914/2043/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, м. Львів

до відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Галіція», м. Львів

про стягнення 68990,00 грн.,

На клопотання Відповідача здійснюється технічна фіксація судового процесу за допомогою програмно-апаратного комплексу фірми «Оберіг».

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.09.2016 року у справі № 914/2043/16 позов задоволено. З рахунку Житлово-будівельного кооперативу «Галіція» (адреса: проспект Чорновола, будинок 63, місто Львів, Львівська область, 79058; ідентифікаційний код 39831580) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_1; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) стягнуто 67 900 грн. основного боргу, 1 090 грн. пені та 1 378,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення мотивоване обґрунтованістю вимог Позивача, зокрема тим, що Позивачем виконано зобов'язання з передачі Відповідачу у користування крану та ін. інвентарю, а останнім - їх прийнято та підписано акти виконання робіт від 31.05.2016 р. та від 01.06.2016 р. на загальну суму 67 900,00 грн. Кореспондуючий обов'язок з оплати вартості оренди Відповідач не виконав у повному обсязі. Таким чином, вимога Позивача про стягнення суми основного боргу підлягає до задоволення. Відповідно до пункту 9.1 Договору у випадку прострочення по сплаті орендних платежів за вимогою орендаря сплачується пеня в розмірі 0,3 відсотка від суми боргу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ. Позивачем заявлено до стягнення 1 090,00 грн. пені. Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що за період прострочення (з 17 червня до 2 серпня 2016 року) сума пені складає 1 167,07 грн. Проте, виходячи із заявлених позовних вимог, з рахунку Відповідача на користь Позивача стягнуто 1 090,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Житлово-будівельний кооператив «Галіція» звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасувати з підстав неповного з'ясування та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Свої доводи скаржник мотивує тим, зокрема, що строк дії договору суборенди № 07-15 від 13.08.2015 року закінчився у грудні 2015 року, а акт виконаних робіт № 25 від 31.05.2016 року на суму 40 000 грн. не стосується вказаного договору, на підставі якого заявлено позов у даній справі. Крім того, при прийнятті рішення судом не враховано всіх оплат, проведених Відповідачем. Відтак, на переконання скаржника, його заборгованість перед Позивачем складає 22 900 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.10.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 26.10.2016р.

25 жовтня 2016 року Позивачем на розгляд суду подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує доводи скаржника, просить оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 21.09.2016 року у справі № 914/2043/16 залишити без змін, апеляційну скаргу ЖБК «Галіція» - без задоволення.

Ухвалою суду від 26.10.2016 року розгляд справи відкладено на клопотання скаржника.

Ухвалою суду від 16.11.2016 року розгляд вдруге відкладено на клопотання скаржника.

У судове засідання, призначене на 30.11.2016 року, з'явились представник обох сторін.

30 листопада 2016 року представником скаржника подано клопотання про фіксацію судового процесу технічними засобами, яке задоволено судом, та клопотання про відкладення розгляду справи.

Заявлене представником скаржника клопотання про відкладення розгляду справи мотивоване тим, зокрема, що доручення на представництво було видане представнику Товариства лише 30.11.2016 року. Відтак, з метою недопущення порушень прав апелянта на правову допомогу, для надання можливості новому представнику ознайомитись з матеріалами справи, останній клопотав перед судом відкласти розгляд справи.

Представник Позивача проти відкладення розгляду справи заперечила.

Судова колегія відмовила у задоволенні вказаного клопотання. Разом з тим, з метою надання представнику скаржника можливості ознайомитись з матеріалами справи, у судовому засіданні було оголошено коротку перерву.

Після перерви розгляд справи продовжено.

Представники сторін підтримали доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї і висловили свої міркування з питань, що виникли в ході розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення Господарського суду Львівської області від 21.09.2016 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом і це вбачається з матеріалів справи, 13.08.2015 р. між сторонами у справі було укладено Договір №07-15, за умовами якого Орендар (Позивач) передає, а Суборендар (Відповідач) приймає в тимчасове користування кран баштовий КБ 403 заводський номер 7 та 32 м підкранової колії, загальною вартістю 420 000,00 грн. без ПДВ.

Згідно з п. 5.1. Договору, орендна плата встановлюється в розмірі 22 500,00 грн. на місяць без ПДВ.

Орендна плата сплачується щомісячно по закінченні звітного місяця до 15-го числа місяця, наступного за звітним, згідно з актом виконаних робіт (пункт 5.2 Договору).

Відповідно до п.4.1. Договору даний договір набирає чинності з 15 серпня 2015 року і діє до 31 грудня 2015 року. Даний договір може бути пролонгований за взаємною згодою сторін (п. 4.2. Договору).

Відповідно до п. 8.1. Договору майно повинно бути повернуто Орендарю по закінченні терміну оренди. Повернення орендованого майна відбувається за актом приймання-передачі протягом 10 робочих днів з моменту закінчення терміну оренди або дострокового розірвання Договору (п. 8.2. Договору).

Згідно зі ст.764 Цивільного кодексу України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Акт приймання-передачі (Повернення) орендованого майна після закінчення строку дії Договору в матеріалах справи відсутній.

Заперечень наймодавця на продовження користування майном після 31.12.2015 року матеріали справи не містять.

Відтак, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що Договір №07-15 є поновленим на строк, який раніше був встановлений договором, тобто до 31.12.2016 року.

Як встановлено місцевим господарським судом, Відповідачем не виконано зобов'язань з оплати орендних платежів за період травень 2016 року та один день червня 2016 року згідно Акта виконаних робіт № 35 від 01.06.2016 року на суму 27 900 грн. (кран баштовий КБ 403). На вказану суму заборгованості за період з 17 червня до 2 серпня 2016 року, відповідно до п. 9.1. Договору, Позивачем нараховано 1 090,00 грн. пені. Крім того, згідно Акта № 25 виконаних робіт від 31.05.2016р. Відповідач заборгував Позивачу 40 000 грн. (Оренда іншого інвентарю за період січень-травень 2016 року). Враховуючи те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів оплати заявленої до стягнення суми, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання з приводу оренди майна на підставі Договору №07-15 від 13.08.2015 року (оренда крана баштового КБ 403) та шляхом вчинення взаємних дій в силу пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (оренда бочок 5 м. куб, рельсів 24 м/пог., рубочного станка та вагончика оцинкованого).

При цьому, правовідносини з приводу оренди інвентаря, які не охоплюються предметом Договору №07-15 від 13.08.2015 року, виникли на підставі акта №25 від 31.05.2016 р., підписаного обома сторонами.

29 червня 2016 року сторонами погоджено взаємні розрахунки за оренду крана баштового КБ 403 та інвентаря, про що складено відповідний акт (а.с.14), підписаний обома сторонами та скріплений відбитками їх печаток.

Твердження скаржника про те, що при прийнятті рішення судом не враховано всіх оплат, проведених Відповідачем, є безпідставними, оскільки як вбачається з банківських виписок по рахунку Позивача (а.с.68-77), всі сплати, які здійснені Відповідачем, відображені в акті звірки взаєморозрахунків від 29.06.2016р.

Наявні ж в матеріалах справи та долучені до апеляційної скарги платіжні доручення, враховуючи призначення платежу, частково стосуються предмета Договору №07-15 від 13.08.2015 року (оренда крана баштового КБ 403) та враховані при проведенні звірки взаєморозрахунків.

Однак, доказів оплати орендних платежів власне за період травень 2016 року та один день червня 2016 року (згідно Акта виконаних робіт № 35 від 01.06.2016 року на суму 27 900 грн. (кран баштовий КБ 403)) та доказів оплати коштів в сумі 40 000 грн. (Оренда іншого інвентарю за період січень-травень 2016 року згідно Акта № 25 виконаних робіт від 31.05.2016р.), Відповідачем суду не подано.

З врахуванням викладеного, доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеним та не можуть слугувати підставою для скасування судового рішення у даній справі, оскільки скаржником, у встановленому законом порядку, не подано належних та допустимих доказів, які б з достовірністю підтверджували доводи, викладені в апеляційній скарзі та обґрунтовували неправомірність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд , П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 21.09.2016 року у справі № 914/2043/16 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Плотніцький Б.Д.

Суддя Малех І.Б.

Суддя Михалюк О.В.