РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2016Справа №910/19804/16

За позовомПублічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод"
доДержавного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"
провизнання недійсною додаткової угоди до договору
Суддя Трофименко Т.Ю.

в присутності представників сторін:

від позивача: Чежегов Є.М. по довіреності № 20/06-02 від 04.01.2016

від відповідача: Найденко І.О. по довіреності № 108/10 від 17.07.2016

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський арматурний завод" звернулось до суду з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про визнання недійсними підпункти 1.1., 1.2., 1.3. пункту 1, Додаткової угоди № 4 до Договору поставки №11-16-1-13-2121 від 30.08.2013, укладеної між ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» та ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект».

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що спірні підпункти пункту 1 Додаткової угоди № 4 суперечать положенню ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду 28.11.2016.

25.11.2016 через загальний відділ діловодства від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на те, що умови, визначені у спірних підпунктах пункту 1 Додаткової угоди від 23.04.2015 № 4 не являються істотними умовами та не змінюють істотних умов Договору поставки №11-16-1-13-2121 від 30.08.2013, а тому не суперечать умовам ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

У судовому засіданні 28.11.2016 представник позивача надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у даному судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких проти позову заперечував.

У судовому засіданні 28.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши позов Публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський арматурний завод" до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу «Атомкомплект» Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та вивчивши зібрані у справі докази, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши надані докази та оглянувши їх оригінали в судових засіданнях, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

30.08.2013р. між Державним підприємством «Національна акціонерна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атомкомплект» (далі - покупець, відповідач) та Публічним акціонерним товариством «Івано-Франківський арматурний завод» (у подальшому - постачальник, позивач) укладеного Договір поставки №11-16-1-13-2121 (далі - Договір).

Договір укладений у відповідності до рішення Комітету конкурсних торгів ДП НАЕК «Енергоатом» (протокол засіданні ККТ від 08.08.2013) (п. 11.4. Договору).

Згідно п.1.1. даного Договору, постачальник зобов'язався в порядку і на умовах, визначених у Договорі, поставити запасні частини до трубопровідної арматури власного виробництва (далі - продукція) для ВП «Рівненська АЕС», а покупець зобов'язався в порядку і на умовах, визначених у Договорі, прийняти і оплатити продукцію.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.10. Договору строк поставки продукції зазначений в Специфікації. Допускається дострокова поставка та поставка продукції партіями. Право власності на продукцію переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі, який підтверджує виконання постачальником свого зобов'язання щодо поставки Продукції.

Згідно з п. 7.2. Договору за порушення строку поставки продукції за Договором постачальник зобов'язаний сплатити покупцю пеню в розмірі 0,1% вартості не поставленої в строк продукції за кожний день прострочення, але не більше 30% вартості несвоєчасно поставленої продукції. За прострочення поставки продукції понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно поставленої продукції.

Як зазначено позивачем, поставка в строки, визначені у Договорі, не відбулась.

23.04.2016 сторонами було укладено Додаткову угоду №4 до Договору поставки № 11-16-1-13-2121 (далі - Угода), відповідно до п. 1 якої на момент підписання Угоди Сторони приймають наступне:

1.1 На момент підписання Угоди, сторони визнають факт порушення постачальником строку поставки продукції згідно Специфікації №1 до Договору №11-16-1-13-2121 від 30.08.13р., що складає:

за позицією №1 (Шпиндель кресл. ЗМА3590.15) - 9 днів прострочення (з 01.12.2014р. по 09.12.14р.);

за позицією №2 (Клин кресл. ЗМАЗВ05.18) - 78 днів прострочення (з 01.12.2014 по 16.02.2015р.);

за позицією №3 (Мембрана кресл. ЗМА2428.09) - 86 днів прострочення (з 01.12.2014р. по 24.02.2015р.);

1.2 Відповідно до пп.1.1 п.1 Даної Угоди, розмір штрафних санкцій за порушення строків поставки продукції за Специфікацією №1 нарахованих згідно п.7.2 Договору складає, а саме:

за позицією №1 по Специфікації №1 - 10 634, 28 грн.;

за позицією №2 по Специфікації №1 - 287 701, 34 гри.;

за позицією №3 по Специфікації №1 - 37 853, 24 грн.

1.3 Сума штрафних санкцій яка визначена пп. 1.2 пункту 1 даної Угоди має бути сплачена Постачальником протягом 90 календарних днів від дати підписання даної Додаткової угоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що підпункти 1.1.,1.2., 1.3. пункту 1 Додаткової угоди № 4 суперечать положенню ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» та суперечить порядку врегулювання суперечностей між господарюючими суб'єктами згідно Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим просить суд визнати підпункти 1.1.,1.2., 1.3. пункту 1 Додаткової угоди № 4 до Договору недійсними.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п.п. 1, 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» (в редакції, що діяла на момент укладення Договору) Договір про закупівлю укладається в письмовій формі, а у разі здійснення закупівель за процедурою електронного реверсивного аукціону - у формі електронного документа, відповідно до положень Цивільного та Господарського кодексів України, законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами у повному обсязі, крім випадків:

1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника;

2) зміни ціни за одиницю товару не більш як на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі;

3) покращення якості предмета закупівлі за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі;

4) продовження строку дії договору та виконання зобов'язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об'єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі форс-мажорних обставин, затримки фінансування витрат замовника за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної у договорі;

5) зміни умов у зв'язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті;

6) узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг);

7) зміни ціни у зв'язку із зміною ставок податків і зборів пропорційно до змін таких ставок;

8) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу інфляції, зміни курсу іноземної валюти у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни залежно від зміни такого курсу, зміни біржових котирувань, регульованих цін (тарифів) і нормативів, які застосовуються в договорі про закупівлю.

Частинами 1-3 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що міст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Таким чином, із зазначених норм закону вбачається, що істотні умови договору не можуть бути змінені, крім випадків, передбачених ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель».

Однак умови, визначені у підпунктах 1.1,1.2,1.3 пункту 1 Додаткової угоди від 23.04.2015 №4, які позивач просить суд визнати недійсним, не являються істотними умовами договору та не змінюють істотних умов Договору поставки, а тому вищевказані пункти Додаткової угоди №4 не суперечать приписам ст. 40 ЗУ «Про здійснення державних закупівель».

Крім того, сторони, визначаючи умови підпунктів 1.1, 1.2, 1.3 пункту 1 Додаткової угоди №4 не змінювали умови укладеного договору, а тільки визнали факт порушення постачальником строків поставки продукції за Договором та узгодили розмір штрафних санкцій, нарахованих відповідно до п. 7.2. Договору, та строк їх сплати.

Відповідно до п.12.1 Договору, специфікації, додаткові угоди та додатки до Договору є його невід'ємною частиною і мають юридичну силу за умови укладення їх у письмовій формі, підписання їх повноважними особами і скріплення печатками обох Сторін.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є, свобода договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 4 ст. 181 ГК України, за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцяти денний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які зауваження позивача додаткової угоди №4 до підписання зазначеної додаткової угоди, а тому, підписуючи дану угоду, позивач погодився з усіма її умовами, та правовими наслідками, які випливали зі змісту даної угоди.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду викладене, вимоги позивача про визнання недійсними підпунків 1.1., 1.2., 1.3. пункту 1, Додаткової угоди № 4 до Договору поставки №11-16-1-13-2121 від 30.08.2013 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

На виконання вимог ст. 49 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.12.2016р.

Суддя Т.Ю. Трофименко