РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2016Справа №910/18296/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про повернення майна

Представники сторін:

від позивача: Мойсик М.В. - представник за довіреністю № 38-5083/03 від 03.04.2016 р.;0

від відповідача: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про повернення майна.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Солом'янської районної в м. Києві ради" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди № 751/Ч від 22.02.2010 року нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень), комунальної власності територіальної громади Солом'янського району міста Києва.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець та орендар на підставі розпоряджень Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації № 122 від 22.02.2010 року передає, а орендар приймає в оренду нежиле приміщення для надання побутових послуг (ремонт взуття) за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 2.1. договору об'єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 11.2 кв. м, в тому числі окремо розташована споруда, згідно поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору (додаток 1).

Факт приймання-передачі майна підтверджується підписаним між сторонами Актом прийому-передачі від 22.02.2010 року.

Відповідно до п. 9.1. договору строк дії договору встановлено з 22.02.2010 року по 22.02.2012 року.

Додатковою угодою № 751/Ч від 02.12.2011 року до договору встановлено, ще цей договір діє до 31.03.2012 року включно.

Дане приміщення після закінчення дії договору використовується відповідачем, що підтверджується актом обстеження нежитлових приміщень від 01.07.2016 року.

Проте, відповідачем станом на день подання позовної заяви не звільнено об'єкт оренди, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду про виселення відповідача з займаного приміщення та передачі вказаного приміщення за актом прийому передачі позивачеві.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 07.10.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 31.10.2016 року.

У судове засідання 31.10.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 07.10.2016 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 07.10.2016 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 31.10.2016 року розгляд справи відкладено на 21.11.2016 року.

В судове засідання 21.11.2016 року представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 07.10.2016 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1, яка згідно спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 21.11.2016 є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представник позивача у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Між комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Солом'янської районної в м. Києві ради", та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір оренди № 751/Ч нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень), комунальної власності територіальної громади Солом'янського району міста Києва.

Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011р. №291/5678 «Про деякі питання діяльності комунальних підприємств та установ, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва та передаються до сфери управління Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації» (із змінами від 10.11.2011р. №607/6843), найменування Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві ради змінено на Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Рішенням Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації перейменоване на комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», та віднесено до сфери управління Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець та орендар на підставі розпоряджень Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації № 122 від 22.02.2010 року передає, а орендар приймає в оренду нежиле приміщення для надання побутових послуг (ремонт взуття) за адресою: АДРЕСА_2.

Факт приймання-передачі майна підтверджується підписаним між сторонами Актом прийому-передачі від 22.02.2010 року.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Відповідно до п. 2.1. договору об'єктом оренди є нежиле приміщення загальною площею 11.2 кв. м, в тому числі окремо розташована споруда, згідно з поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору (додаток 1).

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 9.1. договору строк дії договору встановлено з 22.02.2010 року по 22.02.2012 року.

Додатковою угодою № 751/Ч від 02.12.2011 року до договору встановлено, ще цей договір діє до 31.03.2012 року включно.

П. 9.2. договору передбачено, що договір припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено. Питання про надання дозволу на продовження строку договору оренди та його умови вирішується на підставі письмового звернення орендаря до органу виконавчої влади (в копії орендодавцю), поданого не пізніше як за три місяці до закінчення строку його дії. Продовження терміну договору оформлюється додатковою угодою сторін, яка є додатком до цього договору оренди, або укладенням нового договору.

У разі, якщо звернення орендаря не надійшло або орендар не отримав дозволу на продовження оренди об'єкту оренди, орендар повинен звільнити об'єкт оренди по закінченню терміну дії договору та передати орендодавцю об'єкт оренди по акту прийому-передачі.

Відповідно до п.9.7.1 договору, договір припиняє свою дію у разі: закінчення строку, на який його було укладено.

У суду відсутні докази продовження строку дії цього договору та рішення органу виконавчої влади із зазначеного питання.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

26.04.2012 року на адресу відповідача відправлено лист № 145/57 від 25.04.2012 року з нагадуванням про закінчення терміну дії договору та зверненням про його продовження (що підтверджується фіскальним чеком УДППЗ «Укрпошта» від 26.04.2012 року та переліком відправлень, поданих до п/в Київ-186)

П. 7.5. договору передбачено, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду з урахуванням усіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди.

Дане приміщення після закінчення дії договору використовується відповідачем, що підтверджується актом обстеження нежитлових приміщень від 01.07.2016 року.

Відповідно до ч. 1 статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, з припиненням договору оренди № 751/Ч від 22.02.2010 року нерухомого майна (нежилих будівель, споруд, приміщень), комунальної власності територіальної громади Солом'янського району міста Києва, відповідач втрачає статус орендаря і, оскільки належних доказів щодо підтвердження права користування орендованим приміщенням відповідачем не надано, тому вимога позивача про виселення відповідача з займаного нежилого приміщення площею 11,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 та передачі його позивачеві за актом приймання-передачі є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 2 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Виселити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з займаного нежилого приміщення площею площею 11,2 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 передавши по акту прийому-передачі зазначене приміщення комунальному підприємству "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва" (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, будинок 6, ідентифікаційний код 35756919).

3. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району міста Києва" (03186, м. Київ, вул. Соціалістична, будинок 6, ідентифікаційний код 35756919) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 30.11.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий