ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"01" грудня 2016 р. Справа № 911/3045/16

За позовом Заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області, 08131, Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Соборна, буд. 67

до 1. Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області, 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 15

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Боярські ковбаси", 03027, Київська область, Києво-Святошинський район, село Новосілки, вулиця Садова, будинок 3 А

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - ВП НУБіП України "Боярський коледж екології і природних ресурсів", 08152, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, будинок 2

про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернути майно

суддя Шевчук Н.Г.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Лісовський Б.Ф. (посв. №036797 від 21.12.15);

від відповідача 1: Колода Є.Г. (посв. НОМЕР_1, дов. №11 від 17.02.2016);

від відповідача 2: Ричек В.Г. (директор, витяг ЄДРПУ від 12.09.2016);

від третьої особи: Полішко В.А. (дов. №6 від 28.11.2016).

суть спору:

Заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області (далі - прокурор) звернувся до господарського суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській області (далі -відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Боярські ковбаси" (далі - відповідач 2) про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання звільнити приміщення.

Справа розглядається за участі третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярський коледж екології і природних ресурсів" (далі - третя особа).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між відповідачами 29.08.2011 договір оренди індивідуально визначеного майна - нежитлового приміщення їдальні площею 495,3 кв. м. розташованого за адресою: м. Боярка, 2, сільгосптехнікум, що перебуває на балансі ВП НУБіП "Боярський коледж екології і природних ресурсів", суперечить приписам статей 2, 4, 61, 63 Закону України "Про освіту", частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", оскільки у даному випадку в оренду для виробництва ковбасних виробів передано частину будівлі навчального закладу, тобто для використання не для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом.

Поряд з цим, прокурор наголошує на тому, що в силу приписів абзацу 5 частини 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (в редакції, чинній на час укладення договору) не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації. До вказаних об'єктів, згідно з частиною 2 статті 5 того ж Закону, належать об'єкти освіти. Також прокурор наполягає на тому, що в силу вимог частини 5 статті 63 Закону України "Про освіту" об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням. Відтак, приміщення навчального закладу може передаватись в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчально-виховним процесом.

У зв'язку з наведеним прокурор просить суд на підставі приписів статей 203, 215 Цивільного кодексу України визнати недійсним договір оренди № 1/11 від 29.08.2011, укладений між Регіональним відділенням ФДМУ по Київській області та ТОВ "Боярські ковбаси", а також зобов'язати ТОВ "Боярські ковбаси" звільнити та повернути передане в оренду згідно вказаного договору нежитлове приміщення їдальні площею 495,3 кв. м. РВ ФДМУ по Київській області та балансоутримувачу - ВП НУБіП "Боярський коледж екології і природних ресурсів".

РВ ФДМУ по Київській області надало відзив на позовну заяву, за змістом якого вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. У зв'язку зі зверненням ТОВ "Боярські ковбаси" із заявою про намір взяти в оренду об'єкт державної власності, а саме - частину нежитлового приміщення першого поверху їдальні третьої особи, Регіональне відділення ФДМУ по Київській області листом №253 від 07.07.2011 звернулось до Кабінету Міністрів України щодо надання висновків щодо умов договору оренди, із зазначенням можливих обмежень щодо мети використання об'єктів оренди, а також надання, зокрема, підтвердження, що вищезазначене майно не підпадає під критерії заборони до передачі в оренду, які встановлені вимогами частини другої статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Листом №2161 від 12.07.2011 Національний університет біоресурсів і природокористування України підпорядкований Кабінету Міністрів України надав дозвіл ВП НУБіП "Боярський коледж екології і природних ресурсів" на передачу в оренду зазначеного вище майна.

Відповідач 1 наголошує, що спірний об'єкт не задіяний в процесі основного виробництва, про який йдеться у частині 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", тобто не має відношення до організації навчально-виховного процесу.

У зв'язку з наведеним відповідач 1 вважає, що передача спірного майна в оренду відбувалася у повній відповідності з приписами чинного законодавства.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Боярські ковбаси" та ВП НУБіП України "Боярський коледж екології і природних ресурсів" подали спільний відзив на позовну заяву в якому проти позову заперечують в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до статті 25 Закону України "Про освіту" організація та відповідальність за харчування у навчальних закладах державної та комунальної форми власності покладається на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, центральні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, центральні органи виконавчої влади, яким підпорядковані навчальні заклади, керівників навчальних закладів.

Відповідач 2 наголошує на тому, що орендоване ним приміщення використовується, зокрема, з метою харчування студентів колледжу, а студенти ВП НУБіП України "Боярський коледж екології і природних ресурсів" мають змогу проходити навчально-виробничу практику на підприємстві з можливістю подальшого працевлаштування.

При цьому, орендоване приміщення окремо виділене, має окремий вхід, що виходить у частину двору, відділену від двору коледжу, що підтверджується копією поверхового плану і довідкою, долученими до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

29 серпня 2016 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Боярські ковбаси" (орендар) було укладено договір №1239 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, а саме - нежитлового приміщення їдальні площею 495,3 кв. м. розміщене за адресою: м. Боярка, 2, сільгосптехнікум, та перебуває на балансі ВСП НАУ Боярський коледж екології та природних ресурсів (пункт 1.1 договору).

Згідно з пунктом 1.2 договору майно передається в оренду з метою виробництва ковбасних виробів.

Прокурор вважає наведений вище договір незаконним, укладеним з порушенням приписів Закону України "Про освіту", оскільки в оренду було передано приміщення державного навчального закладу для цілей, не пов'язаних з навчально-виховним процесом. На переконання прокурора, зазначене є підставою для визнання недійсним вищевказаного договору оренди в порядку статей 203, 215 Цивільного кодексу України, а оскільки недійсний правочин не породжує для його сторін жодних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, прокурор також просив суд зобов'язати орендаря за недійсним договором звільнити та повернути ФДМУ по Київській області та балансоутримувачу - ВП НУБіП "Боярський коледж екології і природних ресурсів" орендоване приміщення.

Дослідивши матеріали справи, позиції учасників процесу, наявні у справі докази, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог прокурора у даній справі з огляду на таке.

Статтею 2 Закону України "Про освіту" визначено, що завданням законодавства України про освіту є регулювання суспільних відносин у галузі навчання, виховання, професійної, наукової, загально-культурної підготовки громадян України.

Навчальні заклади створюються органами державної виконавчої влади і органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, у тому числі релігійними організаціями, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законодавством порядку, громадянами відповідно до потреби громадян у мові навчання, соціально-економічних, національних, культурно-освітніх потреб у них за наявності необхідної матеріально-технічної, науково-методичної бази, педагогічних кадрів. Навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу (частини 1, 2 статті 18 Закону України "Про освіту").

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про освіту" вищими навчальними закладами є університет, академія, інститут, коледж.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 28 Закону України "Про вищу освіту" коледж - галузевий вищий навчальний заклад або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов'язану із здобуттям ступенів молодшого бакалавра та/або бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження. Коледж також має право здійснювати підготовку фахівців освітньо-кваліфікаційного рівня молодшого спеціаліста.

Таким чином, Відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярський коледж екології і природних ресурсів" є державним вищим начальним закладом.

Відповідно до статті 61 Закону України "Про освіту" фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування. Додатковими джерелами фінансування, у тому числі, визначено доходи від надання в оренду приміщень.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону України "Про освіту" матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Частиною 5 статті 63 Закону України "Про освіту" визначено, що об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи, технологічно пов'язані з навчальним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Поряд з цим, згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна".

Частиною 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" встановлено, що приватизації не підлягають об'єкти, що мають загальнодержавне значення, зокрема, - об'єкти освіти, фізичної культури, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

На переконання прокурора, оскільки приміщення, яке передане в оренду відповідачеві 2, є частиною будівлі навчального закладу, то воно може передаватись в оренду виключно для діяльності, пов'язаної з навчальним процесом.

Слід зазначити, що частиною 1 статті 3 Закону України "Про освіту" встановлено, що право громадян на освіту забезпечується: розгалуженою мережею навчальних закладів, заснованих на державній та інших формах власності, наукових установ, закладів післядипломної освіти; відкритим характером навчальних закладів, створенням умов для вибору профілю навчання і виховання відповідно до здібностей, інтересів громадянина; різними формами навчання - очною, вечірньою, заочною, екстернатом, а також педагогічним патронажем.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про освіту" система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти. Структура освіти згідно із статтею 29 вказаного Закону включає: дошкільну освіту, загальну середню освіту, позашкільну освіту, професійно-технічну освіту, вищу освіту, післядипломну освіту та самоосвіту.

За змістом наведених норм законодавства, під освітньою діяльністю розуміється діяльність закладів, що входять до системи освіти, з метою здобуття відповідного виду освіти і задоволення інших освітніх потреб здобувачів освіти та інших осіб, що визначаються метою освіти.

У свою чергу, навчально-виховний процес як складова освітньої діяльності - це система організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (пункт 1.2 Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 01.08.2001 р. № 563).

Поряд з цим, слід зазначити, що за приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

До матеріалів справи не надано належних і допустимих, в розумінні наведених вище приписів процесуального закону, доказів того, що об'єкт оренди - індивідуально визначене нерухоме державне майно, яке перебуває на балансі Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярський коледж екології і природних ресурсів" та становить частину нежитлового приміщення будівлі їдальні, є об'єктом освіти, про який йдеться в частині 2 статті 5 Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" та в частині 5 статті 63 Закону України "Про освіту".

Також судом враховано, що у даному випадку в оренду передане державне майно, що є частиною нежитлового приміщення будівлі їдальні, розташованої окремо від навчального корпусу коледжу.

Докази того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Боярські ковбаси" здійснюваною ним діяльністю з виробництва ковбасних виробів, якими харчуються, у тому числі, студенти коледжу, заважає навчальному процесу у закладі освіти чи порушує його, відсутні.

Докази того, що Відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів і природокористування України "Боярський коледж екології і природних ресурсів" потребує використання спірного приміщення для навчально-виховного процесу та права цього навчального закладу порушені, відсутні.

Натомість, судом враховано, що згідно Переліку платних послуг, які можуть надаватися державними навчальними закладами, затвердженого Постановою Kабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. № 796 , одним із видів платних послуг є здавання в оренду будівель, споруд та іншого нерухомого майна, обладнання, не пов'язаних з навчально-виховною, навчально-виробничою, науковою діяльністю, яке не погіршує соціально-побутові умови працівників закладів і установ освіти, студентської та учнівської молоді (пункт 2 розділу 8 Переліку).

Наведене свідчить про те, що законодавством, яке регулює спірні правовідносини, передбачена можливість отримання державними закладами освіти додаткового джерела фінансування з надання платних послуг у вигляді здавання в оренду належного їм майна, з умовою, однак, щодо можливості передачі в оренду будівель, споруд та іншого нерухомого майна, обладнання, не пов'язаних з навчально-виховною, навчально-виробничою, науковою діяльністю, та у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Згідно положень статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

У пункті 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

На підставі статті 215 Цивільного кодексу України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

З урахуванням всього викладеного вище суд дійшов висновку щодо відсутності у даному випадку підстав для визнання оспорюваного договору оренди недійсним з огляду на недоведеність матеріалами справи наявності фактичних обставин, з якими чинне законодавство пов'язує недійсність правочину.

Таким чином, вимога прокурора про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору оренди нежитлового приміщення їдальні площею 495,3 кв. м. розміщене за адресою: м. Боярка, 2, сільгосптехніку, є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Водночас, оскільки вимога прокурора про зобов'язання відповідача 2 звільнити та повернути об'єкт оренди РВ ФДМУ по Київській області та балансоутримувачу - ВП НУБіП "Боярський коледж екології і природних ресурсів" за правовим змістом є реституцією (результатом встановлення судом факту недійсності договору), то, відповідно, вона є похідною вимогою від позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди, а тому також задоволенню не підлягає.

За таких обставин підстав для задоволення позовних вимог не вбачається.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір при відмові в задоволенні позову покладається на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтями 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України суд-

вирішив:

У позові відмовити повністю.

Суддя Н.Г. Шевчук

Дата підписання повного рішення: 06.12.2016