КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Справа№ 910/11189/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Отрюха Б.В.

За участі представників сторін:

від позивача: Дєміров І.В. - за дов.

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Прикарпаття»

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2016

у справі №910/11189/16 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Прикарпаття»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецмонтаж-ССХ»

про стягнення 707 232,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецмонтаж-ССХ» про стягнення заборгованості за Договором підряду №13-0815 від 10.08.2015 у розмірі 707 232,40 грн., з яких 420 000,00 грн. заборгованості за невиконані будівельні роботи, 286 447,61 грн. договірної неустойки та 784,79 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов пункту 3.1. укладеного між сторонами Договору підряду, не виконав свої зобов'язання щодо виконання передбачених договором робіт у встановлений строк, внаслідок чого позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми попередньої оплати за договором підряду в розмірі 420 000,00 грн. заборгованості за невиконані будівельні роботи, 286 447,61 грн. договірної неустойки та 784,79 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 22.08.2016 на підставі статті 25 Господарського процесуального кодексу України судом здійснено заміну позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Прикарпаття» (далі, позивач).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 у справі №910/11189/16 у позові відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем, усупереч положенням статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на відсутність у Договорі конкретних строків виконання робіт, не доведено суду, у які розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту, відповідач зобов'язаний був виконати зазначені у Договорі підряду №13-0815 від 10.08.2015 роботи на об'єкті. Позивачем не доведено суду того факту, що відповідач виконував роботи настільки повільно, що закінчення їх у строк стало явно неможливим (позивачем не доведено й строку коли відповідач повинен був виконати замовлені роботи). Відтак, позивач не довів свого права на відмову від договору підряду, що свідчить про відсутність у позивача права вимагати від відповідача повернення в повному обсязі попередньо сплачених коштів, та, як наслідок, неустойки у розмірі 3% від вартості договірної ціни та нарахованих на цю вартість, на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, 3% річних.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Прикарпаття» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 у справі №910/11189/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що зазначена судом в оскаржуваному рішенні причина відмови від позову, як те, що договір підряду не був розірваний, є незаконною. Судом не застосовано норму статті 570 Цивільного кодексу України.

Відповідно до автоматизованого розподілу справ між суддями апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Прикарпаття» у справі №910/11189/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 25.10.2016.

У зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 розгляд справи відкладено на 10.11.2016.

Повноважний представник відповідача у судове засідання, призначене на 10.11.2016, не з'явився.

У зв'язку з неявкою у судове засідання повноважного представника відповідача ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 розгляд справи було відкладено на 29.11.2016.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 29.11.2016, знову не з'явився.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштових відправлень, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 у справі №910/11189/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як підтверджується матеріалами справи, 10.08.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецмонтаж-ССХ» (підрядник) було укладено Договір підряду №13-0815 (далі, Договір).

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що до суду першої інстанції з відповідним позовом звернулось ТОВ «Станіславська торгова компанія», тобто замовник за Договором. Відповідний позов зареєстровано канцелярією суду 15.06.2016.

У подальшому, 06.07.2016 між ТОВ «Станіславська торгова компанія» та ТОВ «Райз-Прикарпаття» було укладено Договір відступлення права вимоги №19-05/2016/16.

Відповідно до умов вказаного договору відступлення права вимоги позивач передав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Прикарпаття» прийняло на себе право вимоги і стало кредитором, відповідно до Договору підряду №06-0515 від 07.05.2015, Договору підряду №13-0815 від 10.08.2015, Договору підряду №21-0815 від 13.08.2015, Договору підряду № 50-0815 від 28.08.2015, Договору підряду №60-0815 від 31.08.2015, укладеними між Товариством з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецмонтаж-ССХ».

Відповідно до статті 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 замінено позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Райз-Прикарпаття» (далі, позивач).

Відповідно до пункту 1.1. Договору замовник доручає, а підрядник зобов'язується своїми силами та на власний ризик виконати роботи, а замовник зобов'язується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх вартість.

Під роботами сторони розуміють виконання підрядником наступних видів робіт: монтаж технологічної частини протипожежної насосної станції, електрифікація протипожежної насосної станції, автоматизація протипожежної насосної станції, пусконалагоджувальні роботи протипожежної насосної станції, здача протипожежної насосної станції, Державній Службі з Надзвичайних Ситуацій (пункт 1.2. Договору).

За змістом пункту 1.3. Договору місцем виконання робіт є: будівництво підприємства з виробництва комбікормів за адресою: вул. Шевченка, 29 в с. Радчиці, Овруцького району Житомирської області (далі , Об'єкт).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що підрядник зобов'язаний розпочати виконання робіт протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання авансового платежу на поточний рахунок.

Зі змісту Договору слідує, що кінцевий строк виконання робіт сторонами не зазначено.

Датою закінчення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3 (пункт 3.4. Договору).

Як передбачено розділом 4 Договору, договірна ціна (вартість) робіт визначена на підставі кошторисної документації, зокрема, Договірна ціна на будівельно-монтажні роботи, локальний кошторис на будівельно-монтажні роботи з підсумковою відомістю ресурсів, що є Додатком №1, та специфікація на постачання обладнання, що є Додатком №2, які становлять невід'ємну частину даного договору. Договірна ціна будівельно-монтажних робіт, що виконуються за цим договором, є твердою та становить 450 965,76 грн., в т.ч. з них розмір ПДВ становить 75 160,96 грн. Вартість обладнання складає 51 573,90 грн., в т.ч. з них розмір ПДВ становить 8 595,65 грн. загальна вартість робіт та обладнання за цим договором складає 502 539,66 грн., в т.ч. ПДВ становить 83 756,61 грн.

Умовами пункту 5.1. Договору встановлено, що оплату за виконані роботи замовник здійснює підряднику у наступному порядку: авансовий платіж в розмірі 348910,68 грн. з ПДВ здійснюється замовником на поточний рахунок підрядника протягом десяти банківських днів з моменту підписання Договору; оплату за фактично виконані підрядником роботи на підставі підписаного замовником та підрядником останнього акту приймання-передачі виконаних робіт форми КБ-2в та довідки про їх вартість форми КБ-3 протягом п'ятнадцяти банківських днів з моменту їх підписання, за вирахуванням раніше сплачених коштів.

У випадку розірвання даного Договору з будь-яких підстав, передбачених ним (порушення строків виконання робіт підрядником, неналежної якості виконаних робіт чи їх частин тощо) підрядник зобов'язаний на вимогу замовника повернути попередньо сплачені кошти за виконання робіт (включаючи матеріали) протягом строку, встановленого замовником, але в будь-якому випадку не пізніше 5 банківських днів з моменту направлення такої вимоги. Поверненню підлягають кошти, що становлять різницю здійсненого замовником авансового платежу (попередньої оплати) та належним чином фактично виконаних робіт, що прийняті замовником за актом приймання-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про їх вартість форми КБ-3. Не підлягають прийняттю та оплаті неякісно виконані роботи (частина робіт) та такі, що виконані всупереч умовам даного договору (пункт 5.4. Договору).

За змістом пункту 8.1.7. Договору замовник вправі достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов'язань підрядником, попередньо повідомивши його про це за 5 календарних днів.

Відповідно до пункту 10.2. Договору, підрядник за вимогою замовника зобов'язаний сплатити йому неустойку у розмірі 3% від вартості Договірної ціни за кожен день прострочення зобов'язання, у випадку: порушення строків (терміну) виконання робіт (початку виконання робіт, виконання етапів робіт, завершення виконання робіт, здачі результату робіт тощо); порушення строків виправлення/усунення недоліків (дефектів) та/або заміни неякісних матеріалів, ресурсів, обладнання, устаткування, деталей; порушення інших строків та зобов'язань, передбачених даним договором для підрядника.

При виникненні суперечок сторони зобов'язуються пред'являти претензії. Сторона, що отримала претензію, зобов'язана розглянути таку претензію та надати відповідь іншій стороні у семиденний строк з моменту отримання претензії (пункт 11.2. Договору).

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2015, а в частині виконання усіх зобов'язань, у тому числі гарантійних - до повного їх виконання (пункт 12.1. Договору).

На виконання умов Договору ТОВ «Станіславська торгова компанія» перерахувало на користь ТОВ «Спецмонтаж-ССХ» аванс в сумі 420 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5039 від 17.08.2015 (том 1, а.с.18). Вказаний платіж проведено банком 20.08.2015.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач розпочав проведення замовлених робіт з 15.08.2015, про що свідчить Журнал зварювальних робіт № 3/10 по Об'єкту (том 1, а.с. 131-135). Отже, відповідачем було дотримано строки початку виконання робіт, які встановлені Договором.

Як підтверджується матеріалами справи, 03.03.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» було надіслано на адресу відповідача претензію №002/03-16 від 02.03.2016, у якій зазначено, що на виконання умов Договору підряду від 10.08.2015 №13-0815 позивачем було сплачено відповідачу 420 000,00 грн. авансу, однак станом на 02.03.2016 зобов'язання відповідача за вказаним договором прострочені та не виконані. За таких обставин, посилаючись на приписи статті 849 Цивільного кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія» запропонувало відповідачеві вжити невідкладних заходів для погашення суми заборгованості, в тому числі, за спірним договором, у розмірі 420 000,00 грн., у випадку несплати основної заборгованості - сума боргу буде розрахована з урахуванням штрафних санкцій.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем строків виконання робіт за спірним Договором підряду, у зв'язку з чим замовником 03.03.2016 було направлено на адресу відповідача претензію №002/03-16 від 02.03.2016 із пропозицією щодо сплати заборгованості (авансового платежу) у розмірі 420 000,00 грн. за вказаним Договором. У зв'язку з несплатою відповідачем вказаної суми коштів у розмірі 420 000,00 грн., перерахованих замовником в якості авансу, позивач, який набув прав вимоги і став кредитором за Договором підряду №06-0515 від 07.05.2015 на підставі укладеного договору відступлення права вимоги №19-05/2016від 06.07.2016, просив суд стягнути з відповідача 420 000,00 грн. заборгованості за невиконані будівельні роботи.

При цьому, судом апеляційної інстанції встановлено, що заявлена позивачем до стягнення сума коштів в розмірі 420 000,00 грн. - є сумою перерахованого авансу (попередньої оплати), і позивач вважає, що вказана сума підлягає поверненню на його користь внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань, як підрядника за Договором.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення суму неустойки в розмірі 286 447,61 грн. та 784,79 грн. 3% річних.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що ним виконаний комплекс робіт, передбачених Договором, про що позивачу направлено відповідні документи, а саме акти приймання виконаних робіт та довідки КБ-3, а позивачем не доведено наявності у роботі відповідача істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав.

Дослідивши зміст укладеного Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з частиною 1 статті 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

У відповідності до частини 1 статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Статтею 570 Цивільного кодексу України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Колегія суддів зазначає, що сторонами у Договорі не погоджувались кінцеві строки виконання робіт, а пунктом 3.1. Договору сторонами лише погоджено що підрядник зобов'язаний розпочати виконання робіт протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання авансового платежу на поточний рахунок.

Датою закінчення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт за формою КБ-2в та довідки про вартість виконаних підрядних робіт форми КБ-3 (пункт 3.4. Договору).

Як уже зазначалося, відповідач розпочав проведення замовлених робіт з 15.08.2015, про що свідчить Журнал зварювальних робіт № 3/10 по Об'єкту (том 1, а.с. 131-135). Отже, відповідачем було дотримано строки початку виконання робіт, які встановлені Договором. Зворотного позивачем суду не доведено.

Водночас, позивачем, всупереч положенням статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на відсутність у Договорі конкретних строків виконання робіт, не доведено суду, у які розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту, відповідач зобов'язаний був виконати зазначені у Договорі роботи на Об'єкті.

Позивач вважає, що на підставі претензії №002/03-16 від 02.03.2016 відповідач у семиденний строк з її отримання повинен був перерахувати грошові кошти у розмірі 420 000,00 грн., отримані в якості авансу за Договором, у зв'язку з невиконанням покладених на нього умовами даного договору зобов'язань.

У вказаній претензії позивач посилається, зокрема, на частину 2 статті 849 Цивільного кодексу України, яка передбачає відмову від договору. При цьому, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом не враховано положення статті 570 Цивільного кодексу України, проте, в суді першої інстанції жодних посилань на вказану норму позивачем не було зроблено.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Тобто, норма частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України, на яку ТОВ «Станіславська торгова компанія» посилалася й у вищевказаній претензії, дає право замовнику відмовитися від договору підряду лише при наявності одної з двох зазначених у цій нормі умов: або коли підрядник своєчасно не розпочав роботу або ця робота виконується настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Приписами пункту 5.4. Договору передбачено, що у випадку його розірвання з будь-яких підстав, передбачених ним (порушення строків виконання робіт підрядником, неналежної якості виконаних робіт чи їх частин тощо) підрядник зобов'язаний на вимогу замовника повернути попередньо сплачені кошти за виконання робіт (включаючи матеріали) протягом строку, встановленого замовником, але в будь-якому випадку не пізніше 5 банківських днів з моменту направлення такої вимоги.

Пунктом 8.1.7. Договору передбачено, що замовник вправі достроково розірвати цей договір у разі невиконання зобов'язань підрядником, попередньо повідомивши його про це за 5 календарних днів.

Відповідно до статті 652 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Наведені вище положення норм цивільного законодавства та Договору дають підстави для висновку, що надане замовнику право на односторонню відмову від Договору та стягнення, у даному випадку, авансових коштів можливе лише через відмову від Договору підряду, оскільки така відмова породжує відповідні правові наслідки, встановлені статтями 652, 849 Цивільного кодексу України - розірвання договору підряду та виникнення у підрядника обов'язку з відшкодування збитків замовника, або статтею 1212 Цивільного кодексу України - повернення безпідставно набутих коштів (підстава набуття яких згодом відпала).

Водночас, посилаючись у претензії на приписи статті 849 Цивільного кодексу України, позивач запропонував відповідачу вжити невідкладних заходів для погашення суми заборгованості, зокрема, за Договором у розмірі 420 000,00 грн., проте текст даної претензії не містить жодних формулювань стосовно відмови позивача від Договору або розірвання такого договору з ініціативи позивача/вимоги про повернення сплаченого авансу/тощо, тобто таких, які б вказували на однозначний намір позивача на відмову від договору підряду в порядку статті 849 Цивільного кодексу України та пункту 8.1.7. Договору.

При цьому, як було встановлено вище судом, відповідач своєчасно розпочав виконання замовлених робіт, а позивачем не доведено суду того факту, що відповідач станом на 02.03.2016 виконував роботи настільки повільно, що закінчення їх у строк стало явно неможливим (позивачем не доведено й строку, коли відповідач повинен був виконати замовлені роботи). Відтак, позивач не довів і свого права на відмову від договору підряду.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача 420 000,00 грн., які є сумою авансу, оскільки чіткого волевиявлення на відмову від Договору та відповідно його розірвання позивачем не здійснено.

Водночас, оцінивши усі наявні матеріали справи в сукупності та перевіривши доводи сторін, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідачем на виконання умов пункту 6.7. Договору складені акти виконаних робіт, довідки про вартість виконаних робіт та в подальшому направлені 30.06.2016 замовнику за Договором на адресу, зазначену в розділі ХІV Договору (місцезнаходження та банківські реквізити сторін), що підтверджується описом вкладення, який наявний в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Згідно умов пункту 6.7. Договору замовник не пізніше 5 робочих днів від дня отримання акту приймання - передачі виконаних робіт форми КБ-2в зобов'язаний або підписати і направити підряднику підписаний акт приймання - передачі виконаних робіт, або надати мотивовану відмову щодо приймання виконаних робіт із зазначенням необхідних доопрацювань (усунення недоліків, дефектів, тощо) та вказуванням строку їх виконання та інших умов.

Проте, ані замовником за Договором, ані позивачем не здійснено підписання актів виконаних робіт, довідок про вартість виконаних робіт та не здійснено їх повернення відповідачу. Крім того, мотивованої письмової відмови щодо приймання виконаних відповідачем робіт із зазначення необхідних доопрацювань (усунення недоліків, дефектів, тощо) із вказуванням строку їх виконання або інших умов на адресу відповідача не надходило. Зворотного матеріали справи не містять. Наведена обставина свідчить про недотримання позивачем порядку відмови від прийняття виконаних відповідачем робіт, а отже свідчить і про відсутність у позивача права на підставі цього пункту вимагати від відповідача повернення в повному обсязі попередньо сплачених коштів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що обумовлені законом і Договором підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заявленої до стягнення суми 420 000,00 грн., як авансу (перерахованої попередньої оплати, роботи на яку не були виконані) - відсутні, у зв'язку з чим місцевим господарським судом обгрунтовано відмовлено у задоволенні вказаних позовних вимог.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 286 447,61 грн. договірної неустойки та 784,79 грн. 3% річних також не підлягають задоволенню з огляду на те, що є похідними від позовної вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості (у вигляді попередньої оплати за Договором), у той час, як позивачем не доведено факту порушення відповідачем умов Договору у частині строків виконання ним своїх зобов'язань. Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачають право на нарахування 3% річних лише на прострочену суму невиконаного грошового зобов'язання, у той час, як за своєю суттю обов'язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як грошове зобов'язання в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Прикарпаття» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Райз-Прикарпаття» на рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 у справі №910/11189/16 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 у справі №910/11189/16 залишити без змін.

Матеріали справи №910/11189/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

Б.В. Отрюх