КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Справа№ 911/3128/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Тищенко О.В.

Майданевича А.Г.

за участю представників:

від позивача: Зінченко І.Ю., Дзюблюк В.А.

від відповідача : не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.09.2016 у справі № 911/3128/16 (суддя Щоткін О.В.) про відмову в прийнятті позовної заяви

за позовом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

до ILKE HAVACILIK INS. VE TIC. LTD. STI.

про стягнення 37 948,98 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.09.2016 відмовлено Державному підприємству обслуговування повітряного руху України у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1ч. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою Господарського суду Київської області від 27.09.2016 у справі № 911/3128/16, апелянт - Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Господарського суду Київської області від 27.09.2016 - скасувати, а позов передати для розгляду по суті до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржувану ухвалу прийнято з порушенням норм процесуального права та неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України у справі №911/3128/16 було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді Корсакова Г.В. та Власова Ю.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.10.2016 поновлено Державному підприємству обслуговування повітряного руху України строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 27.09.2016 у справі №911/3128/16, апеляційну скаргу прийнято до розгляду та порушено апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено на 25.10.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 продовжено строк розгляду спору у справі №911/3128/16 за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.09.2016 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 02.11.2016.

Розпорядженням начальника відділу Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у зв'язку з перебуванням судді Власова Ю.Л., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів до п.2.3.25, 2.3.49 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи №911/3128/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.11.2016 для розгляду справи №911/3128/16 за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.09.2016 сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Корсакова Г.В. та Скрипка І.М.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 справу №911/3128/16 прийнято до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В., Скрипка І.М. для розгляду апеляційної скарги Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.09.2016, розгляд апеляційної скарги призначено до розгляду в судовому засіданні 16.11.2016.

Розпорядженням начальника відділу забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від 16.11.2016, у зв'язку з перебуванням судді Корсакової Г.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці та судді Коротун О.М., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, відповідно до підпунктів п.2.3.25, 2.3.49 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи №911/3128/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 16.11.2016, для розгляду справи №911/3128/16 за апеляційною скаргою Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.09.2016 сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Тищенко О.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 1611.2016 справу №911/3128/16 прийнято до провадження колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Тищенко О.В., Майданевич А.Г., для розгляду апеляційної скарги Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на ухвалу Господарського суду Київської області від 27.09.2016, розгляд апеляційної скарги призначено до розгляду в судовому засіданні 29.11.2016.

В судовому засіданні 29.11.2016 представники апелянта доводи апеляційної скарги підтримали, просили суд апеляційну скаргу задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, а позовні матеріали направити до суду першої інстанції для розгляду.

В судове засідання 29.11.2016 ILKE HAVACILIK INS. VE TIC. LTD. STI. представників не направив, причин неявки суд не повідомив. Про розгляд апеляційної скарги на оскаржувану ухвалу та призначені судові засідання був повідомлений належним чином, ухвали по справі направлялись на адресу його місцезнаходження поштовим міжнародним зв'язком.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Відповідно до п. 3.9.2 зазначеної вище постанови Пленуму у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку, дотримання якого є процесуальною гарантією дотримання прав сторін спору.

У п. 3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення" розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010р., "Смірнова проти України" від 08.11.2005р., "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006р., "Літоселітіс Проти Греції" від 05.02.2004р.).

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії-" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Дослідивши матеріали справи, з метою дотримання розумних процесуальних строків розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, встановленого ч. 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що вимогами процесуального закону не передбачено право суду повторно продовжувати строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представників ILKE HAVACILIK INS. VE TIC. LTD. STI. за наявними матеріалами оскарження.

Частиною п'ятою статті 106 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державне підприємство обслуговування повітряного руху України звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ILKE HAVACILIK INS. VE TIC. LTD. STI. про стягнення 37 948,98 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.09.2016 у справі №911/3128/16 відмовлено у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України. Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 36 Повітряного кодексу України плата за послуги з аеронавігаційного обслуговування (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) справляється Євроконтролем та/або провайдером (провайдерами) аеронавігаційного обслуговування відповідно до міжнародних договорів та законодавства України. нормами міжнародних договорів визначено процедуру стягнення з боржника плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування та місце розгляду відповідної справи. Відповідно до вказаної процедури стягнення порушується на території Договірної Держави: a) де боржник мешкає або має зареєстрований офіс; (b) де знаходиться компанія боржника, у разі якщо ні місце його проживання, ні зареєстрований офіс не розташовані на території Договірної Держави; (c) за відсутності засад юрисдикції, зазначених вище у пунктах (a) і (b), там, де боржник має активи; (d) за відсутності засад юрисдикції, зазначених вище у пунктах (a) і (c), там, де знаходиться штаб-квартира організації "ЄВРОКОНТРОЛЬ". Отже, стягнення плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування врегульовані спеціальними нормами міжнародного права, а саме Багатосторонньою угодою про сплату маршрутних зборів від 12.02.1981 та Міжнародною конвенцією щодо співробітництва у галузі безпеки аеронавігації "ЄВРОКОНТРОЛЬ" від 13.12.1960, а не загальними нормами Закону України "Про міжнародне приватне право", зокрема, п. 7 ст. 76 названого Закону, на який безпідставно посилається позивач, як на правову підставу звернення з даним позовом до господарського суду Київської області. Положеннями ст. 3 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору. Таким чином, спеціальні норми міжнародного права мають пріоритет над загальними нормами міжнародного права. З огляду на те, що позивач не зазначає що боржник має зареєстрований офіс на території України, зокрема, Київської області, чи компанія боржника або його активи знаходиться на території України, зокрема, Київської області, відсутні правові підстави, які визначені вищевказаними спеціальними нормами міжнародного права щодо розгляду даного спору господарським судом Київської області, а відтак дана позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Київський апеляційний господарський суд, дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши доводи сторін та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що ухвала господарського суду Київської області від 27.09.2016 прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, зроблені місцевим господарським судом в оскаржуваній ухвалі висновки не відповідають обставинам справи, з неправильним застосуванням норм процесуального права, що згідно з п. 1, п. 3 та п. 4 ч. 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України є підставами для скасування наведеної ухвали з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, підставою звернення позивача з вимогами до ILKE HAVACILIK INS. VE TIC. LTD. STI. є існування заборгованості за послуги з аеронавігаційного обслуговування, що надавалися відповідачу на території України.

Так, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України, як провайдер аеронавігаційного обслуговування, звернулося до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача - ILKE HAVACILIK INS. VE TIC. LTD. STI.., який є іноземною юридичною особою, плати за послуги з аеронавігаційного обслуговування на підставі рахунків за аеронавігаційні послуги в Україні в сумі 1 241,56 євро (що згідно з офіційного курсу гривні до НБУ становить 35 663,09 грн.) та 79,58 євро пені (що згідно з офіційного курсу гривні до НБУ становить 2 285,89 грн.), а загалом на суму 37 948,98 грн.

Статтею 124 ГПК України передбачено, що підсудність справ за участю іноземних суб'єктів господарювання визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Так, для визначення підсудності у даній справі, суд першої інстанції послався на Багатосторонню угоду про сплату маршрутних зборів від 12.02.1981, згідно якої договірні держави домовились запровадити спільну політику стосовно сплати зборів за користування засобами та послугами організації повітряного руху на маршрутах, у повітряному просторі районів польотної інформації у межах їхньої відповідної компетенції. Також вони домовились про створення спільної системи визначення та стягнення маршрутних зборів і використання з цією метою послуг організації "Євроконтроль".

Крім того, місцевий господарський суд вказує на вимоги ст. 35 Міжнародної конвенції щодо співробітництва у галузі безпеки аеронавігації "Євроконтроль" від 13.12.1960, положеннями якої передбачено механізм стягнення маршрутних зборів. При цьому, вказані міжнародні угоди діють між державами-членами організації "Євроконтроль", яка координує і планує управління повітряним рухом для всієї Європи.

Проте, судом першої інстанції не враховано, що у 1995 році було підписано двосторонню Угоду між державним підприємством обслуговування повітряного руху України та Європейською організацією з безпеки аеронавігації "ЄВРОКОНТРОЛЬ" про аеронавігаційні збори (далі - двостороння Угода). Так, відповідно до додатку № 1 до двосторонньої Угоди від 22.08.2013 "Умови припинення дії двосторонньої угоди, що стосується аеронавігаційних зборів, які стягуються ЄВРОКОНТРОЛЕМ від імені України", Украерорух, Україна, повинні гарантувати, що до відповідних правил і процедур, що застосовуються до аеронавігаційних зборів в Україні внесено поправки, що відображають зміни в результаті розірвання договору та пов'язаних з ним умов. Своєчасне інформування користувачів щодо правил, що будуть застосовуватись для виставлення рахунків і стягнення аеронавігаційних зборів в Україні з 01.01.2014 є відповідальністю Украероруху.

Отже, з 01.01.2014 організація "ЄВРОКОНТРОЛЬ" не виставляє рахунки та не стягує плату за аеронавігаційне обслуговування у повітряному просторі України, а також не проводить позовну роботу зі стягнення такої заборгованості, що підтверджується листом-підтвердження №DCRCO 16/0646 від 29.01.2016 за підписом директора центрального офісу маршрутних зборів "ЄВРОКОНТРОЛЬ" (Брюссель).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку до врегулювання відносин сторін даного спору слід застосовувати положення Закону України "Про міжнародне приватне право".

Так, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову мала місце та території України.

В силу того, що подія, яка стала підставою для подання позову, а саме - послуги з аеронавігаційного обслуговування відбулась на території України, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір повинен розглядатися в господарських судах України.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках скасування апеляційною інстанцією ухвал про відмову у прийнятті позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про порушення справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, припинення провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа передається на розгляд місцевого господарського суду.

Таким чином, на підставі викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для відмови у прийнятті позовної заяви на підставі п. 1 ч. 1 ст. 62 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги Державного підприємства обслуговування повітряного руху України є обґрунтованими, а оскаржувана ухвала Господарського суду Київської області від12.09.2016 у справі № 911/2912/16 підлягає скасуванню, а матеріали позову у справі № 911/3128/16 підлягають направленню на розгляд до господарського суду Київської області.

Також, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що згідно резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2002р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 124 Конституції України, положення частини другої статті 124 Конституції України щодо поширення юрисдикції судів на всі правовідносини, що виникають у державі, в аспекті конституційного звернення необхідно розуміти так, що право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м'якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

За змістом рішення Конституційний Суд України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний інтерес), поняття "право" та "охоронюваний законом інтерес" особи, що вживаються в законах, знаходяться у логічно- смисловому зв'язку та означають прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, легітимний дозвіл, що є об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально- правовим засадам.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи. Натомість, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у прийнятті позовної заяви Державного підприємства обслуговування повітряного руху України до ILKE HAVACILIK INS. VE TIC. LTD. STI. про стягнення 37 948,98 грн. з посиланням на п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для скасування ухвали Господарського суду Київської області від 27.09.2016 в силу вимог з п. 1, п. 3 та п. 4 ч. 1 статті 104 Господарського процесуального кодексу України, і направлення матеріалів справи до суду першої інстанції для здійснення судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 99, 103, 104, 105, 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України задовольнити.

2.Ухвалу Господарського суду Київської області від 27.09.2016 у справі № 911/3128/16 скасувати та передати вказану справу на розгляд Господарського суду Київської області.

3.Матеріали справи № 911/3128/16 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді О.В. Тищенко

А.Г. Майданевич