ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.11.2016 Справа № 920/390/16

Господарський суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Заєць С.В., судді Костенко Л.А., Резніченко О.Ю., розглянувши матеріали справи № 920/390/16:

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна

компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до відповідача: Комунального підприємства «Ромникомунтепло» Роменської

міської ради, м. Ромни, Сумська область,

про стягнення 862 747 грн. 40 коп.,

За участю представників сторін:

Від позивача: представник ОСОБА_1 (довіреність № 14-137 від 13.05.2014 року);

Від відповідача: представник ОСОБА_2 (довіреність б/н від 05.01.2016 року);

Суть спору: відповідно до вимог позовної заяви № 14/2-404 від 30.03.2016, позивач просить суд стягнути з відповідача 862 747 грн. 40 коп., в тому числі 507 022 грн. 37 коп. інфляційних збитків, 50 795 грн. 06 коп. 3 % річних, 304 929 грн. 97 коп. пені за неналежне виконання умов договору купівлі - продажу природного газу № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.2013, а також судові витрати, повязані з розглядом справи.

06 червня 2016 року відповідач подав відзив на позовну заяву № 353 від 03.06.2016 року, в якому вказав, що наявність у 2014 році значної заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що надавались у 2014 році підтверджується протоколами засідання територіальної комісії з погашення заборгованості підприємств паливно - енергетичного комплексу № 52 від 15.07.2014 р., № 60 від 01.10.2014, № 74 від 31.10.2014, № 91 від 17.12.2014, № 28 від 02.12.2015, і відповідними розрахунками. Відповідач вказує, що 26 лютого 2015 року комунальним підприємством «Ромникомунтепло» Роменської міської ради було проведено остаточний розрахунок за отриманий природний газ згідно договору № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.2013. Втім, відповідач не може погодитися із правомірністю нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3 % річних. Дане мотивується тим, що частину вартості газу, одержаного за договором № 1735/14-ТЕ-29 відповідач протягом 2014 - 2015 року оплатив з коштів, отриманих відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 р. № 20 на загальну суму 1 254 537 грн. 78 коп., що підтверджується: спільним протокольним рішенням № 1091 від 14.05.2014 р. на суму 190 000 грн. 00 коп., спільним протокольним рішенням № 2183 від 18.11.2014 р. на суму 100 968 грн. 62 коп.; спільним протокольним рішенням № 2431 від 17.12.2014 р. на суму 359 506 грн. 53 коп., спільним протокольним рішенням № 332 від 18.02.2016 р. на суму 604 062 грн. 63 коп.. Відповідач пояснює, що зі змісту протокольних рішень вбачається, що розрахунки між сторонами, проведені на підставі спільних протокольних рішень в межах договору № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.2013 року, тобто підписання сторонами у 2014 - 2015 роках спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень Постанови КМУ від 11.01.2005 року № 20, свідчить, що сторони фактично погодились, що оплати поставленого природного газу за договором № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.2013 року підлягають сплаті шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення. Також відповідач вказує, що 29 вересня 2014 року між позивачем, КП «Ромникомунтепло» РМР», Територіальним органом Казначейства у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Роменського міськвиконкому Сумської області головним управлінням міського господарства виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області, був укладений договір № 453/30 про організацію взаєморозрахунків. Відповідно до умов зазначеного договору, сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природний газ за 2014 рік за договором № 1735/14-ТЕ-29 купівлі - продажу природного газу від 29.11.2013 року в сумі 2 836 662 грн. 23 коп. Згідно з платіжним дорученням № 5 від 09.10.2014 року грошові кошти на підставі договору про організацію взаєморозрахунків в сумі 2 836 662 грн. 23 коп. сплачені. Відповідач наполягає на тому, що підстави для нарахування пені та застосування наслідків передбачених за порушення грошового зобов'язання згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, відсутні, оскільки уклавши договір про організацію взаєморозрахунків та підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони фактично змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі - продажу природного газу № 1735/14-ТЕ-29. Також відповідач вказав, що позивачем при здійснені розрахунку не було взято до уваги, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. Враховуючи викладене відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

5 липня 2016 року від відповідача надійшли додаткові пояснення № 444 від 05.07.2016 року, в яких останній вказав, що КП «Ромникомунтепло» РМР» здійснило розрахунки за природний газ у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків та у протокольних рішеннях про організацію взаєморозрахунків за природний газ. Прострочення оплати на умовах договору про організацію взаєморозрахунків та на умовах спільних протокольних рішень відповідачем не допущено. Відповідно до розрахунку відповідача пеня становить 568 грн. 57 коп., 3% річних складають 60 грн. 92 коп., а інфляційні нарахування становлять 5 264 грн. 32 коп.

11 липня 2016 року позивач надав заперечення б/н від 08.07.2016 року, в яких вказав, що пунктом 6.1. договору чітко встановлений порядок розрахунків за отриманий природний газ і жодних додаткових угод щодо зміни даного пункту сторонами не було укладено. Укладені між сторонами спільні протокольні рішення за своєю правовою природою не є додатковими угодами, тому на думку позивача в даному випадку не має підстав для висновку, що внесено зміни до договору шляхом укладання спільних протокольних рішень. Також позивач вказує, що за договором про організацію взаєморозрахунків № 453/30 від 29.09.2014 р. було оплачено за поставлений природний газ у період січень-квітень 2014 року. Отже, як вказує позивач, у публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» відсутні претензії щодо здійснення оплати згідно договору від 29.11.13 № 1735/14-ТЕ-29 після вказаної дати підписання договору №453/30 а саме - 29.09.2014 року. Водночас, сума позовних вимог розрахована позивачем до 29.09.2014 року та після за поставлений природний газ за період жовтень - грудень 2014 року, тобто поза межами дії і дійсності договору про організацію взаєморозрахунків № 453/30 та за який відповідач розраховувався власними коштами.

Уповноважений представник позивача перерахунку суми пені, інфляції та 3% річних із врахуванням спільних протокольних рішень не надав, в судовому засіданні 23.11.2016 року наполягав на задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 23 листопада 2016 року просив суд задовольнити позовні вимоги частково, а саме відповідно до контррозрахунку відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.2013 року, позивач зобовязується передати у власність відповідача у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України, а останній, в свою чергу, прийняти та оплатити природний газ на умовах передбачених договором.

Газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) (п. 1.2 договору).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з актами приймання-передачі природного газу за січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад, грудень 2014 року позивач передав, а відповідач прийняв природний газ загальною вартістю 4 740 655 грн. 08 коп. (Том 1, а.с. 23-29).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та всупереч умовам укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.2013 року, несвоєчасно оплатив спожитий природний газ, у звязку з чим останньому нараховано пеню відповідно до п. 7.2. договору, інфляційні збитки та 3% річних.

В обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач вказує на те, що укладаючи угоду про організацію взаєморозрахунків та спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, позивач фактично погодився на зміну умов договору купівлі-продажу № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.2013 року в частині порядку, умов та строків проведення розрахунків.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши наявні в матеріалах докази, правовідносини сторін, судом встановлено наступне.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено обов'язок суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За умовами п. 6.1 договору купівлі-продажу природного газу, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2 договору купівлі-продажу природного газу, у разі невиконання відповідачем умов п. 6.1 цього договору, останній зобовязується сплатити позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з поданим позивачем розрахунком, за несвоєчасну оплату природного газу відповідачеві нарахована пеня в загальній сумі 304 929 грн. 97 коп., в тому числі: в сумі 110 068 грн. 03 коп. за період з 15.02.2014 року по 14.08.2014 року, виходячи з суми боргу за січень 2014 року з урахуванням часткових оплат, в сумі 92 478 грн. 41 коп. за період з 15.03.2014 року по 14.09.2014 року, виходячи з суми боргу за лютий 2014 року, в сумі 63 778 грн. 06 коп. за період з 15.04.2014 року по 29.09.2014 року, виходячи з суми боргу за березень 2014 року, в сумі 11 186 грн. 95 коп. за період з 15.05.2014 року по 29.09.2014 року, виходячи з суми боргу за квітень 2014 року, в сумі 1 151 грн. 30 коп. за період з 15.11.2013 року по 25.11.2014 року, виходячи з суми боргу за жовтень 2014 року з урахуванням часткових оплат, в сумі 2 518 грн. 45 коп. за період з 15.12.2014 року по 22.12.2014 року, виходячи з суми боргу за листопад 2014 року з урахуванням часткових оплат, в сумі 23 748 грн. 76 коп. за період з 15.01.2015 року по 26.02.2015 року, виходячи з суми боргу за грудень 2014 року (Том 1, а.с. 9-13).

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачеві нараховано 3 % річних в загальній сумі 50 795 грн. 06 коп., в тому числі: в сумі 22 889 грн. 90 коп. за період з 15.02.2014 року по 29.09.2014 року, виходячи з суми боргу за січень 2014 року з урахуванням часткових оплат, в сумі 15 043 грн. 49 коп. за період з 15.03.2014 року по 29.09.2014 року, виходячи з суми боргу за лютий 2014 року, річних в сумі 8 825 грн. 96 коп. за період з 15.04.2014 року по 29.09.2014 року, виходячи з суми боргу за березень 2014 року, річних в сумі 1 507 грн. 62 коп. за період з 15.05.2014 року по 29.09.2014 року, виходячи з суми боргу за квітень 2014 року, річних в сумі 123 грн. 35 коп. за період з 15.11.2014 року по 25.11.2014 року, виходячи з суми боргу за жовтень 2014 року з урахуванням часткових оплат, річних в сумі 269 грн. 83 коп. за період з 15.12.2014 року по 25.12.2014 року, виходячи з суми боргу за листопад 2014 року з урахуванням часткових оплат, річних в сумі 2 134 грн. 91 коп. за період з 15.01.2015 року по 26.02.2015 року, виходячи з суми боргу за грудень 2014 року з урахуванням часткових оплат (Том 1, а.с. 9-13).

За розрахунком позивача інфляційні збитки в загальній сумі становлять 507 022 грн. 37 коп., в тому числі: сумі 203 086 грн. 74 коп. за період з лютого 2014 року по вересень 2014 року, виходячи з суми боргу за січень 2014 року з урахуванням часткових оплат, в сумі 140 355 грн. 32 коп. за період з березня 2014 року по вересень 2014 року, виходячи з суми боргу за лютий 2014 року, сумі 81 681 грн. 72 коп. за період з квітня 2014 року по вересень 2014 року, виходячи з суми боргу за березень 2014 року, в сумі 3 390 грн. 53 коп. за період листопад 2014 року, виходячи з суми боргу за жовтень 2014 року, в сумі 12 196 грн. 93 коп. за період травень-вересень 2014 року, виходячи з суми боргу за жовтень 2014 року в сумі 14 577 грн. 38 коп. за період грудень 2014 року, виходячи з суми боргу за листопад 2014 року, в сумі 51 733 грн. 74 коп. за період січня 2015 року по лютий 2015, виходячи з суми боргу за грудень 2014 року (Том 1, а.с. 9-13).

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов'язання.

З матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2014 року між позивачем, відповідачем, Територіальним органом Казначейства у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням Роменського міськвиконкому Сумської області, Головного управління міського господарства виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області було укладено договір № 453/30 про організацію взаєморозрахунків відповідно до п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року № 30 (а.с. 127-130).

Відповідно до умов вищевказаного договору сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за спожитий природний газ за 2014 рік за договором купівлі-продажу природного газу № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.20145 року в сумі 2 836 662 грн. 23 коп.

Згідно з платіжним дорученням № 5 від 09 жовтня 2014 року грошові кошти на підставі договору про організацію взаєморозрахунку в сумі 2 836 662 грн. 23 коп. сплачені відповідачем на користь позивача (а.с. 132).

Вказана оплата згідно наданого позивачем розрахунку, врахована останнім наступним чином: погашення заборгованості за поставлений природний газ за період з січня по квітень 2014 року.

Механізм перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату, зокрема природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, визначено Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субвенцій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005.

Відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 N 20, Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», Державного казначейства України від 03.02.2009 N 55/57/43, між позивачем, відповідачем, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Сумській області, Департаментом фінансів Сумської облдержадміністрації, були укладені спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, а саме № 1091 від 14.05.2014 року, № 2183 від 18.11.2014 року, № 2431 від 17.12.2014 року, № 332 від 18.02.2015 року.

На виконання зазначених спільних протокольних рішень було здійснено погашення заборгованості за поставлений у 2014 році природний газ наступним чином.

Згідно з протокольним рішенням № 1091 сплачено 190 000 грн. 00 коп. 23.05.2014 року (платіжне доручення № 3 від 16.05.2014 року) (а.с. 109).

Згідно з протокольним рішенням № 2183 сплачено 100 968 грн. 62 коп. 23.11.2014 року (платіжне доручення № 6 від 20.11.2014 року) (а.с. 111).

Згідно з протокольним рішенням № 2431 сплачено 359 506 грн. 53 коп. 22.12.2014 року (платіжне доручення № 7 від 18.12.2014 року) (а.с. 118).

Згідно з протокольним рішенням № 332 сплачено 604 062 грн. 63 коп. 26.02.2015 року (платіжне доручення № 1 від 26.02.2015 року) (а.с. 126).

Вказана оплата згідно наданого позивачем розрахунку, врахована останнім наступним чином: погашення заборгованості за поставлений природний газ за січень 2014 року в сумі 190 000 грн. 00 коп.; погашення заборгованості за поставлений природний газ за жовтень 2014 року в сумі 100 968 грн. 62 коп., погашення заборгованості за поставлений природний газ за листопад 2014 року в сумі 343 837 грн. 90 коп., погашення заборгованості за поставлений природний газ за грудень 2014 року в сумі 15 668 грн. 63 коп. та 604 062 грн. 63 коп.

Загалом, згідно з зазначеними спільними протокольними рішеннями та договором № 453/30 від 29 вересня 2014 року про організацію взаєморозрахунків, оплачено за поставлений природний газ 4 091 200 грн. 01 коп.

Станом на час звернення позивача з позовом до суду основна заборгованість за поставлений природний газ за січень, лютий, березень, квітень, жовтень, листопад, грудень 2014 року за договором купівлі-продажу природного газу № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.2013 року відсутня.

За змістом підпунктів 1, 2, 3 пункту 11 договору про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов'язалися забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Зі змісту спільних протокольних рішень вбачається, що розрахунки між сторонами, проведені на підставі спільних протокольних рішень здійснювались в межах договору купівлі-продажу природного газу № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.2013 року та були одночасно процедурою погашення зобов'язань відповідача з остаточної оплати вартості поставленого природного газу у визначеному місяці в розмірі отриманих за спільним протокольним рішенням сум пільг і субсидій населенню. Тобто, підписання сторонами у 2014 та 2015 роках спільних протокольних рішень і виконання їх положень, а також положень Постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 року, Наказу Міністерства палива та енергетики України, Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», Державного казначейства України від 03.02.2009 N 55/57/43, свідчить, що сторони фактично погодились, що оплати поставленого природного газу за договором купівлі-продажу природного газу № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.2013 року підлягають сплаті шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі кожного спільного протокольного рішення.

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків та підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу, тому для застосування санкцій у вигляді пені та наслідків порушення грошового зобов'язання необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, відповідно до п. 16 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору та поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями.

Вищевказана правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду України, викладеною у постановах від 30.09.2014 року у справі № 5011-35/1534-2012-42/553-2012, від 16.09.2014року у справі № 5011-42/1230-2012-69/542-2012, правовою позицією Вищого господарського суду України, викладеною у постановах від 19.01.2016року № 922/4596/15, від 15.12.2015року № 908/2215/15-г.

Судом встановлено, що прострочення оплати на умовах договору про організацію взаєморозрахунків та на умовах спільних протокольних рішень відповідачем не допущено.

На підставі викладеного, суд погоджується з позицією відповідача і вважає неправомірними та необґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних збитків, 3% річних, які нараховані на суми, що сплачувались на умовах договору про організацію взаєморозрахунків та на умовах спільних протокольних рішень, без прострочення виконання грошового зобовязання.

У той же час, судом встановлено, що частина вартості одержаного природного газу була сплачена відповідачем за рахунок власних коштів з простроченням строків оплати, визначених договором (така заборгованість не була предметом регулювання ні за договорами про організацію взаєморозрахунків, ані за спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків.

Разом з цим, пунктом 6.1 договору передбачено, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Відсутність субвенцій з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах не є підставою звільнення відповідача від передбаченої договором господарсько-правової відповідальності.

Відповідачем було здійснено контррозрахунок суми пені, 3% річних та інфляційних, виходячи з частини вартості одержаного природного газу на суму 649 455 грн. 07 коп., яка була сплачена відповідачем за рахунок власних коштів з простроченням строків оплати, визначених договором купівлі-продажу природного газу № 1735/14-ТЕ-29 від 29.11.2013 року, враховуючи, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Згідно з розрахунком відповідача, з яким погоджується суд, пеня становить 568 грн. 56 коп., в тому числі 317 грн. 31 коп. за період з 15.11.2014 року по 24.11.2014 року, виходячи з суми боргу за жовтень 2014 року з урахуванням часткових оплат, 251 грн. 25 коп. за період з 15.12.2014 року по 18.12.2014 року, виходячи з суми боргу за листопад 2014 року з урахуванням часткових оплат; 3% річних 60 грн. 92 коп., в тому числі 34 грн. 00 коп. за період з 15.11.2014 року по 24.11.2014 року, виходячи з суми боргу за жовтень 2014 року з урахуванням часткових оплат, 26 грн. 92 коп. за період з 15.12.2014 року по 18.12.2014 року, виходячи з суми боргу за листопад 2014 року з урахуванням часткових оплат. Інфляція складає 5 264 грн. 32 коп., в тому числі 1 472 грн. 13 коп. за жовтень 2014 року та 3 792 грн. 19 коп. за листопад 2014 року ( том 1, а.с. 150-152).

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати отриманого природного газу, враховуючи, що право позивача щодо стягнення з відповідача пені, 3% річних, інфляційних збитків передбачене діючим законодавством України та умовами договору, правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню є позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 568 грн. 57 коп. пені, 60 грн. 92 коп. 3% річних, 5 264 грн. 32 коп. інфляційних збитків.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення пені, 3 % річних та інфляційних збитків суд відмовляє, оскільки, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків та підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу, та прострочення оплати на умовах договорів про організацію взаєморозрахунків та на умовах спільних протокольних рішень відповідачем не допущено.

Виходячи з фактичних обставин даної справи відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі пропорційного розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з комунального підприємства «Ромникомунтепло» Роменської міської ради (42000, Сумська область, м. Ромни, вул. Коржівська, буд. 90, код 33219263) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, буд. 6, код 20077720) 568 грн. 57 коп. пені, 60 грн. 92 коп. 3% річних, 5 264 грн. 32 коп. інфляційних збитків, 88 грн. 41 коп. судового збору.

3. У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 28.11.2016 року.

Головуючий суддя С.В. Заєць

Судді Л.А. Костенко

ОСОБА_3