ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2016 р.Справа № 922/3825/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Комплекс з вивозу побутових відходів", м. Харків
до Комунального підприємства "Харківспецбуд", м. Харків
про стягнення 50794,66 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1 довіреність №297 від 10.02.2016р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Комплекс з вивозу побутових відходів" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Комунального підприємства "Харківспецбуд", в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги у розмірі 50794,66 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань згідно договору №РЗ 460 про надання послуг з вивезення великогабаритних та ремонтних відходів від 17.05.2013р., який був укладений між позивачем та відповідачем. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити та надав через канцелярію господарського суду 17.11.2016р. правове обґрунтування позовних вимог згідно супровідного листа за вх.№39208, які долучені судом до матеріалів справи.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив, про дату та час судового засіданні був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення ухвали про порушення провадження у даній справі повноважному представнику відповідача 18.11.2016р.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено наступне.

17.05.2013 р. між Комунальним підприємством "Комплекс з вивозу побутових відходів" (далі по тексту - позивач) та Комунальним підприємством "Харківспецбуд" (далі по тексту - відповідач) був укладений договір №РЗ 460 про надання послуг з вивезення великогабаритних та ремонтних відходів (далі по тексту - договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно п.1 договору, позивач зобов'язувався надавати відповідачу згідно з графіком послуги з вивезення великогабаритних та ремонтних відходів на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 940 від 28 грудня 2011 року "Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів в м. Харкові" та відповідно до схеми санітарного очищення, затвердженої рішенням 18 сесії Харківської міської ради 4 скликання від 24.12.2003 року № 284/03 зі змінами та доповненнями, а відповідач зобов'язувався своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п.5 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

П.7 договору сторони погодили, що по фактичному обсягу наданих послуг сторонами підписується двосторонній акт наданих послуг і при необхідності здійснюється перерахунок фактично наданих послуг.

Згідно п.14 договору, споживач несе відповідальність згідно із законом і цим договором за несвоєчасне внесення плати за послуги, невиконання зобов'язань, визначених цим договором і законом.

Позивач виконав свої зобов'язання згідно умов договору та надав відповідачу послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.05.2013 р. по 31.12.2013 р. на загальну суму 50 794,66 грн., що підтверджується актами наданих послуг підписаними сторонами за вказаний період. Відповідач послуги отримав, але оплату не здійснив, внаслідок у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 50 794,66 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що господарські зобов'язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач направляв на адресу відповідача претензії про сплату наданих послуг за договором №РЗ 460 від 17.05.2013 р. (вих.№ 207 від 15.08.2016р., вих.№204 від 14.12.2015 р., вих. №163 від 07.08.2015 р., вих. №120 від 15.06.2015р., вих. №95 від 26.06.2014 р.).

Відповідач на вищевказані претензії надав відповіді від 17.07.2014р. №1169, від 03.08.2015р. №1153, в яких відповідач повідомив, що з умовами вищезазначеного договору погоджується, після надходження коштів на власний рахунок здійснить оплату, але оплату заборгованості перед позивачем не здійснив та заборгованість перед позивачем не погасив.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення коштів в сумі 50794,66 грн. (сума основного боргу) правомірна та обґрунтована, така, що не спростована відповідачем, тому підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у даній справі покладаються на відповідача, з вини якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Харківспецбуд" (61001, м.Харків, вул. Плеханівська, 15-Б, , р/р 3295 ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 351533) на користь Комунального підприємства "Комплекс з вивозу побутових відходів" (61140, ОСОБА_2, пров.Золотий,4, , р/р 4400 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005) заборгованість за надані послуги у розмірі 50794,66 грн.

3. Стягнути з Комунального підприємства "Харківспецбуд" (61001, м. Харків, вул. Плеханівська, 15-Б, , р/р 3295 ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 351533) на користь Комунального підприємства "Комплекс з вивозу побутових відходів" (61140, ОСОБА_2, пров.Золотий,4, , р/р 4400 в АТ "УкрСиббанк", МФО 351005) судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 06.12.2016 р.

Суддя ОСОБА_3