ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2016 Справа № 905/2615/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Сажневої М.В., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго»
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 5 313,92 грн

за участю представників:

від позивачане з'явились
від відповідачане з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення основної заборгованості у розмірі 4451,96 грн, пені у розмірі 463,81 грн, 3% річних у розмірі 73,62 грн та інфляційних втрат у розмірі 175,04 грн.

29.11.2016 до суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій у зв'язку з несплатою відповідачем акту-рахунку №379-10 від 31.10.2016 за жовтень 2016 року у розмірі 267,84 грн, позивач збільшив позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 4719,80 грн, пеню в розмірі 386,77 грн, 3% річних в розмірі 61,06 грн, інфляційні втрати у розмірі 146,29 грн, а всього 5313,92 грн.

В судовому засіданні 29.11.2016 судом прийнято вказану заяву до розгляду та позовні вимоги розглядаються в редакції заяви про збільшення позовних вимог, поданої 29.11.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №379 купівлі-продажу (постачання) теплової енергії від 01.10.2011, у зв'язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за період з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року (включно).

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов не надав, своїм процесуальним правом не скористався.

Місцезнаходженням відповідача є: 84320, АДРЕСА_1, на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, у тому числі витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Згідно з п. 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Конверти з ухвалами суду про порушення провадження у справі від 14.09.2016 та про відкладення розгляду справи від 11.10.2016 повернулись на адресу суду, у зв'язку із закінченням строків зберігання.

Як вбачається з списку №145 згрупованих поштових відправлень та витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, ухвалу суду про відкладення розгляду справи від 14.11.2016 надіслано на адресу відповідача 16.11.2016, вказане відправлення надійшло до об'єкту поштового зв'язку КРАМАТОРСЬК 20 з індексом 84320, 24.11.2016 адресату повідомлено повторно про надходження на його адресу поштового відправлення за номером 512.

Крім того, ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи були надіслані відповідачу за адресою місця знаходження об'єкту, до якого подавалась теплова енергія згідно з Додатком №2 до Договору: АДРЕСА_3, Салон «Маріанна», що підтверджується відмітками про відправлення ухвал суду на зворотній стороні ухвал.

Конверт з ухвалою суду про порушення провадження по справі, який направлявся на вищевказану адресу відповідача, також повернувся до суду, у зв'язку із закінченням строків зберігання.

Як вбачається з списку №145 згрупованих поштових відправлень та витягу з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, ухвалу суду про відкладення розгляду справи від 14.11.2016 надіслано на адресу відповідача 16.11.2016, вказане відправлення надійшло до об'єкту поштового зв'язку КРАМАТОРСЬК 31 з індексом 84331, 23.11.2016 адресату повідомлено повторно про надходження на його адресу поштового відправлення за номером 520.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судових засідань відповідач був належним чином повідомлений, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд Донецької області

В С Т А Н О В И В :

01.10.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (теплопостачальна організація, позивач) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач, відповідач) підписано договір №379 купівлі-продажу (постачання) теплової енергії (далі - Договір).

За умовами вказаного Договору теплопостачальна організація зобов'язується постачати теплову енергію споживачу до точки продажу (або до точки розподілу - у разі відсутності вузлів обліку) теплової енергії згідно Додатку №1 «Межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін», що є невід'ємною частиною цього Договору, а споживач зобов'язується приймати та оплачувати надану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в строк та на умовах, передбачених цим Договором (п.1.1 Договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і є безстроковим (п. 11.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору теплова енергія постачається на об'єкти споживача в обсягах згідно Додатку № 2 «Перелік об'єктів та обсяги постачання теплової енергії», що є невід'ємною частиною цього Договору, на такі потреби: опалення - в опалювальний період, гаряче водопостачання - протягом календарного року, за умовами цього Договору.

У відповідності з Додатком №2 до Договору об'єктом постачання теплової енергії є: АДРЕСА_3, Салон «Маріанна», опалювальна площа - 41,65 кв.м.

Згідно з п. 2.3 Договору початок та закінчення опалювального періоду визначається погодними умовами та встановлюється теплопостачальною організацією згідно рішення місцевих органів влади. За наявності окремої рамки вводу або окремого розташованого приміщення на об'єкті (об'єктах) споживача терміни початку та закінчення опалювального періоду за письмовим зверненням споживача можуть встановлюватися інші, про що між сторонами укладається письмова угода.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що облік обсягу споживання поставленої теплової енергії здійснюється за приладами комерційного обліку, що занесені до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки та пройшли державну метрологічну атестацію і опломбовані теплопостачальною організацією. У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку або їх не відповідності встановленим вимогам, та/або пошкодження (зриву) пломб на таких приладах, обсяг споживання теплової енергії здійснюється розрахунковим способом відповідно до теплових навантажень споживача, виконаних за умовами пункту 3.2.13. цього Договору. У разі відсутності у теплопостачальної організації даних про фактичне споживання теплової енергії відповідно до показників приладів обліку за умовами цього Договору або ненадання споживачем теплових навантажень за вимогами пунктів 3.2.13, 5.3. цього Договору, обсяг споживання теплової енергії обраховується виходячи з опалювальної площі споживача.

Статтею 25 Закону України «Про теплопостачання» на теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації покладено обов'язок забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

На виконання умов Договору позивачем у період з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року подано теплову енергію до об'єкту відповідача (АДРЕСА_3), що підтверджується довідками Кооперативного об'єднання «ЖБК» про подачу опалення на будинки КП ЖБК в жовтні 2015 року, про відключення опалення в квітні 2016 року, про подачу опалення в жовтні 2016 року, копії яких міститься в матеріалах справи.

В матеріалах справи відсутні докази незгоди відповідача щодо виконання позивачем прийнятих на себе зобов'язань за Договором.

З урахуванням викладеного, господарський суд приходить до висновку, що свої зобов'язання з подачі об'єкту споживача теплової енергії позивач виконав належним чином.

Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що основними обов'язками споживача є, у тому числі, додержання вимог договору та нормативно-правових актів.

Згідно з п. 3.2.5 Договору споживач зобов'язаний теплової енергії зобов'язується вчасно проводити розрахунки за теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов цього договору.

Пунктом 3.2.25 Договору передбачено, що споживач теплової енергії зобов'язується протягом трьох робочих днів з моменту закінчення розрахункового періоду отримувати в теплопостачальній організації акти-рахунки та податкові накладні. У разі неотримання уповноваженим представником споживача акту-рахунку теплопостачальна організація надсилає акт-рахунок поштою. В такому разі акт-рахунок вважається отриманим і узгодженим споживачем на третю добу з моменту його надсилання.

Відповідно до п. 6.1 Договору споживач здійснює розрахунок протягом 3-х робочих днів з дня отримання споживачем акту-рахунку за умовами цього Договору шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок теплопостачальної організації.

Для оплати наданих послуг з постачання теплової енергії позивачем направлені відповідачу наступні акти-рахунки: №379-10 від 31.10.2015 за жовтень 2015 року на суму 181,24 грн (надісланий на адресу відповідача 11.11.2015), №379-11 від 30.11.2015 за листопад 2015 року на суму 637,27 грн (надісланий на адресу відповідача 10.12.2015), №379-12 від 31.12.2015 за грудень 2015 року на суму 732,91 грн (надісланий на адресу відповідача 12.01.2016), №379-1 від 31.01.2016 за січень 2016 року на суму 983,36 грн (надісланий на адресу відповідача 05.02.2016), №379-2 від 29.02.2016 за лютий 2016 року на суму 873,12 грн (надісланий на адресу відповідача 15.11.2016), №379-3 від 31.03.2016 за березень 2016 року на суму 694,88 грн (надісланий на адресу відповідача 12.04.2016), №379-4 від 30.04.2016 за квітень 2016 року на суму 349,18 грн (надісланий на адресу відповідача 17.05.2016), №379-10 від 31.10.2016 за жовтень 2016 року на суму 267,84 грн (надісланий на адресу відповідача 09.11.2016) за надані послуги з теплопостачання за період з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року, а всього на загальну суму 4719,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Нормами ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

У відповідності до норм ч. 6 та ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач своїх зобов'язань за Договором не виконав, за поставлену теплову енергію за період з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року не розрахувався, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 4719,80 грн.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач обставин, викладених позивачем, належними засобами доказування не спростував, доказів на спростування факту порушення ним договірних зобов'язань щодо повної і своєчасної оплати теплової енергії, отриманої за Договором №379 купівлі-продажу (постачання) теплової енергії від 01.10.2011, суду не надав.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за поставлену за Договором №379 купівлі-продажу (постачання) теплової енергії від 01.10.2011 теплову енергію за період з жовтня 2015 року по жовтень 2016 року у розмірі 4719,80 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 386,77 грн, 3% річних у розмірі 61,06 грн та інфляційні втрати у сумі 146,29 грн (в редакції заяви про збільшення позовних вимог).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 8.2.4 Договору за порушення строків оплати спожитої теплової енергії в гарячій воді за умовами цього договору споживач сплачує теплопостачальній організації пеню у розмірі 1% від належної до сплати суми за кожний день прострочення у відповідності з Законом України «Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій» №686-ХІV від 20.05.1999.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, відповідальність у вигляді пені за прострочення виконання зобов'язання передбачена Договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені є правомірними.

Перевіривши розрахунок пені, суд визнає його невірним, оскільки позивачем враховано не враховано положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Однак, за здійсненим судом перерахунком загальний розмір пені є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійним вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони.

Матеріали справи не містять відповідних заяв чи клопотань позивача.

З огляду на вищезазначене, вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат є правомірними.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат та 3% річних, здійснений позивачем, суд визнає його невірним, оскільки позивачем допущені арифметичні помилки, а також невірно визначено строк настання платежу за отриману теплову енергію у жовтні, листопаді, грудні 2015 року та січні, березні, квітні 2016 року.

Крім того, позивачем під час здійснення розрахунку 3% річних не враховано, що в 2016 році 366 днів.

Рекомендаціями Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 щодо порядку нарахування індексів інфляції при розгляді судових справ передбачається, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, тому сума, яка внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з розрахунком травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня. Для визначення індексу за будь-який період необхідно щомісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

За здійсненим судом перерахунком розмір 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача, становить 59,69 грн, а розмір інфляційних втрат - 96,65 грн.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат задоволенню не підлягають, у зв'язку їх з безпідставністю.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У зв'язку з частковим задоволенням позову, судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (84320, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» (84320, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Олекси Тихого, 8-Д, ідентифікаційний код 34657789) основний борг у розмірі 4719 (чотири тисячі сімсот дев'ятнадцять) грн 80 коп., пеню у розмірі 386 (триста вісімдесят шість) грн 77 коп., 3% річних у розмірі 59 (п'ятдесят дев'ять) грн 69 коп., інфляційні втрати у розмірі 96 (дев'яносто шість) грн 65 коп. та судовий збір у розмірі 1364 (одна тисяча триста шістдесят чотири) грн 77 коп.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 01.12.2016

Суддя М.В. Сажнева