КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2016 р. Справа№ 911/1718/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.

за участю представників:

від позивача: Бабюк І.В. - представник за довіреністю б/н від 23.03.2016;

від відповідача 1: Корзаченко В.М. - представник за довіреністю № 108 від 18.08.2016; Линник В.М. - представник за довіреністю б/н від 27.10.2016;

від відповідача 2: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубовичі"

на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2016

у справі № 911/1718/16 (суддя - Колесник Р.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубовичі"

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Сендер"

про стягнення 552002,59 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубовичі" (надалі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сендер" (надалі - відповідач 2) про солідарне стягнення з відповідачів 15 779,48 гривень основного боргу, 103 600,96 гривень пені, 146 890,96 гривень - річних, 52 938,54 гривень курсової різниці, 233 792,65 гривень штрафу, а загалом 552 002,59 гривень, у зв'язку з неналежним виконанням останніми зобов'язань за договорами поставки № АП-13-0004 від 04.02.2015, № АП-13-0018 від 18.03.2015, № АП-13-0051 від 28.05.2015 та договором поруки № ПР-17-0055 від 14.08.2015.

Під час розгляду справи суді першої інстанції позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму основного боргу в розмірі 15 779,48 грн. та остаточно просив солідарно стягнути з відповідачів 103 600,96 гривень пені, 146 890,96 гривень річних, 52 938,54 гривень курсової різниці, 233 792,65 гривень штрафу, а загалом 537 223,11 гривень та судовий збір: 8 058,35 гривень.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.07.2016 (повне рішення складено - 25.07.2016) позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубовичі" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сендер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" 93 066,99 коп. - річних, 77 524,03 грн. - пені, 232 742,65 грн. - штрафу, 52 938,54 грн. - курсової різниці, 6 844,08 грн. - судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубовичі" 22.08.2016 (згідно відтиску штемпеля Господарського суду Київської області на апеляційній скарзі) звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2016 та припинити провадження у справі згідно п. 3 ч. 1 ст. 103 ГПК України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2016 апеляційну скаргу у даній справі прийнято до провадження, розгляд якої призначено на 13.10.2016.

Розгляд справи відкладався.

Справа розглядалась різними складами суду.

У зв'язку з перебуванням судді Гончарова С.А., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.11.2016, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 вказана судова колегія прийняла апеляційну скаргу у даній справі до свого провадження, розпочала розгляд апеляційної скарги спочатку та ухвалила постанову у даній справі.

10.10.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача 1 надійшло клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи, зокрема: копію додаткової угоди №1 від 01.06.2016 до договорів поставки № АП-13-0004 від 04.02.2015, № АП-13-0018 від 18.03.2015, № АП-13-0051 від 28.05.2015; копії платіжних доручень № 219 від 24.06.2016, № 582 від 15.07.2016 та № 650 від 22.08.2016 (підтвердження виконання додаткової угоди № 1 від 01.06.2016; копію гарантійного листа позивача від 30.08.2016. Неможливість подання даного клопотання в порядку ст. 101 ГПК України було обґрунтовано тим, що провадження у даній справі було порушено 26.05.2016, тоді як додаткову угоду було підписано лише 01.06.2016, при цьому відповідач 1 був відсутній на судових засіданнях 22.06.2016 та 20.07.2016 у зв'язку з тим, що керівник товариства був відряджений в службове відрядження, а з урахуванням відсутності в штаті товариства юриста вирішення питання про приймання на роботу юриста не могло відбутись за умови перебування керівника у відрядженні (докази чого наявні в матеріалах справи).

Дане клопотання задоволено судом апеляційної інстанції в розумінні ст. 101 ГПК України, додаткові документи долучені до матеріалів справи. В судовому засіданні 30.11.2016 відповідач-1 додатково (письмово) обгрунтував причини неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції.

31.10.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від відповідача 2 надійшло клопотання про здійснення розгляду справи без участі ТОВ «Сендер», яке було задоволено судом апеляційної інстанції.

01.11.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від апелянта надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги, копія яких була вручена представником відповідача 1 в судовому засіданні 07.11.2016.

07.11.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в якій останній просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

29.11.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні 30.11.2016 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, а рішення місцевого господарського суду скасувати з прийняттям нового про відмову в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні 30.11.2016 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, окрім того на питання суду чому позивачем не було долучено до матеріалів справи копії додаткової угоди № 1 від 01.06.2016 зазначив, що фактично підстав для припинення провадження не було, оскільки на сьогодні між позивачем та відповідачами відсутній спір, щодо достовірності додаткової угоди та гарантійного листа позивача від 30.08.2016, зазначив, що спору щодо оригіналів вказаних документів немає.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, заперечень на неї, заслухавши пояснення представників присутніх учасників апеляційного провадження, оглянувши оригінали документів, пов'язаних з предметом спору, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно з'ясовано судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04.02.2015, між ТОВ «Хімагромаркетинг» (як продавцем) та ТОВ «Дубовичі» (як покупцем) було укладено договір поставки № АП-13-0004 (договір-1), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець - прийняти й оплатити насіннєвий матеріал визначений в договорі.

Загальна вартість товару (ціна договору) на дату укладення цього договору становить 660 000,00 гривень у т. ч. ПДВ 20%. Кількість і асортимент товару, який підлягає поставці, визначається відповідно до пункту 1.1. даного договору. За бажанням покупця кількість та асортимент товару може бути збільшені, що оформляється додатковою угодою, в якій визначається кількість та асортимент товару, що підлягає поставці та строк оплати. Загальна вартість товару (ціна договору) визначається як сума поставленого товару на умовах цього договору та додаткових угод до нього. Під посівною одиницею (п.о.) в цьому договорі розуміється 70 000.00 кукурудза МВ 277.70000.00, кукурудза МВ 251.70000.00, кукурудза МВ 255.150000.00, соняшник Бамбо (п.п. 1.2.-1.5. договору-1).

Відповідно до п. 2.1. договору поставки №АП-13-0004 покупець зобов'язаний сплатити продавцю вартість товару в наступні строки:

1) не пізніше 05 лютого 2015 року - 66 000,00 гривень.

2) не пізніше 20 серпня 2015 року - 594 000,00 гривень.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01 січня 2017 року, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань за цим договором (п. 7.1. договору-1).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу-1 товар на загальну суму 440001,00 гривень, що підтверджується видатковою накладною №АП-13-0014 від 27.03.2015 на суму 66 000,10 гривень, видатковою накладною №АП-13-0013 від 23.03.2015 на суму 176 000,80 гривень, видатковою накладною №АП-13-0003 від 05.03.2015 на суму 198 000,10 гривень та довіреністю на отримання матеріальних цінностей, копії яких містяться в матеріалах справи.

18.03.2015 між ТОВ «Хімагромаркетинг» (як продавцем) та ТОВ «Дубовичі» (як покупцем) було укладено договір поставки № АП-13-0018 (договір-2), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець - прийняти й оплатити засоби захисту рослин визначені в договорі.

Вартість товару на дату укладення цього договору становить 552 090,69 гривень (у т.ч. ПДВ 20%). Вартість товару в період дії договору може змінюватись в порядку, передбаченому п. 2.2., при цьому така ціна є узгодженою сторонами та не потребує додаткового узгодження шляхом підписання змін та доповнень до цього договору. Кількість і асортимент товару, який підлягає поставці, визначається відповідно до п.1.1. даного договору. За бажанням покупця кількість та асортимент товару може бути збільшені, що оформляється додатковою угодою, в якій визначається кількість та асортимент товару, що підлягає поставці та строк оплати (п.п. 1.2.-1.5. договору-2).

Відповідно до п. 2.1. договору-2 покупець зобов'язаний сплатити продавцю вартість товару зазначену в пункті 1.2. даного договору, в наступні строки:

1) не пізніше 20 березня 2015 року - 55 209,07 гривень.

2) не пізніше 01 вересня 2015 року - 110 418,14 гривень.

3) не пізніше 01 грудня 2015 року - 386 463,48 гривень.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01 січня 2016 року, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань за цим договором (п. 7.1. договору-2).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу-1 товар на загальну суму 552 090,69 гривень, що підтверджується наступними документами: видатковою накладною №АП-13-0021 від 18.04.2015 на суму 110 269,65 гривень, видатковою накладною №АП-13-0027 від 08.04.2015 на суму 441 821,04 гривень та довіреністю на отримання матеріальних цінностей, копії яких містяться в матеріалах справи.

28.05.2015 між ТОВ «Хімагромаркетинг» (як продавцем) та ТОВ «Дубовичі» (як покупцем) було укладено договір поставки № АП-13-0018 (договір-3), за умовами якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві, а покупець - прийняти й оплатити засоби захисту рослин визначені в договорі.

Вартість товару на дату укладення цього договору становить 559 526,00 гривень (у т.ч. ПДВ 20%). Вартість товару в період дії договору може змінюватись в порядку, передбаченому п. 2.2., при цьому така ціна є узгодженою сторонами та не потребує додаткового узгодження шляхом підписання змін та доповнень до цього договору. Кількість і асортимент товару, який підлягає поставці, визначається відповідно до п. 1.1. даного договору. За бажанням покупця кількість та асортимент товару може бути збільшені, що оформляється додатковою угодою, в якій визначається кількість та асортимент товару, що підлягає поставці та строк оплати (п.п. 1.2.-1.5. договору-3).

Відповідно до п. 2.1. договору-3 покупець зобов'язаний сплатити продавцю вартість товару зазначену в пункті 1.2. даного договору, в наступні строки:

1) не пізніше 20 серпня 2015 року - 111 905,20 гривень.

2) не пізніше 20 жовтня 2015 року - 447 620,80 гривень.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01 січня 2016 року, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем своїх зобов'язань за цим договором (п. 7.1. договору-3).

На виконання умов договору-3 позивач поставив відповідачу-1 товар на загальну суму 559 526,00 гривень, що підтверджується наступними документами: видатковою накладною №АП-13-0095 від 29.05.2015 на суму 512 006,00 гривень, видатковою накладною №АП-13-0096 від 29.05.2015 на суму 23 100,00 гривень, видатковою накладною №АП-13-0097 на суму 24 420,00 гривень та довіреністю на отримання матеріальних цінностей, копії яких містяться в матеріалах справи, копії яки містяться в матеріалах справи.

14.08.2015 між ТОВ «Хімагромаркетинг» (як кредитором) та ТОВ «Сендер» (як поручителем) укладено договір поруки №ПР-17-0055 (договір поруки), згідно якого поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язків товариства з обмеженою відповідальністю «Дубовичі» (боржник) за договорами, передбаченими розділом 2 цього договору (основний договір).

Згідно п. 1.2 договору поруки у разі порушення боржником основного договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язання боржником у повному обсязі. Поручитель відповідає в тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, комісій, неустойки, витрат кредитора, тощо (п. 1.3 договору поруки).

Відповідно до п. 2.1 договору поруки під основним договором в цьому договорі розуміють договори поставки №АП-13-0004 від 04.02.2015, №АП-13-0018 від 18.03.2015 та №АП-13-0051 від 28.05.2015 та додаткові договори, укладені до них між кредитором та боржником.

При цьому, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до п. 5.5 договору 2 та договору 3 сторони прийшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів, з дати коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев'яносто шість відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев'яноста календарних днів.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за договорами поставки №АП-13-0004 від 04.02.2015, №АП-13-0018 від 18.03.2015 та №АП-13-0051 від 28.05.2015, що має своїми наслідками виникнення вимог по відношенню до відповідача-2, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та просив (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) стягнути з відповідачів солідарно штрафних санкцій, зокрема: 103 600,96 гривень пені, 146 890,96 гривень річних, 52 938,54 гривень курсової різниці, 233 792,65 гривень штрафу, а загалом 537 223,11 гривень.

Згідно зі ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Так, досліджуючи прийняті судом апеляційної інстанції подані відповідачем-1 додаткові докази, зокрема, додаткову угоду № 1 від 01.06.2016 судом апеляційної інстанції було встановлено наступне.

01.06.2016 між позивачем та відповідачем-1 було укладено додаткову угоду № 1 до договорів поставки №АП-13-0004 від 04.02.2015, №АП-13-0018 від 18.03.2015 та №АП-13-0051 від 28.05.2015.

Відповідно до умов якої сторони погодили, що станом на 01.06.2016 заборгованість покупця (відповідача-1) із сплати основного боргу по основним договорам (№АП-13-0004 від 04.02.2015, №АП-13-0018 від 18.03.2015 та №АП-13-0051 від 28.05.2015) - відсутня.

Разом з цим на вказану дату заборгованість покупця із сплати штрафних санкцій за основними договорами становить - 115 205,04 грн.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди покупець зобов'язувався сплатити суму штрафних санкцій у розмірі 115 205,04 грн. до 31.10.2016 згідно графіку визначеного пунктом 3 додаткової угоди.

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди сторони погодили, що сума штрафних санкцій у розмірі 115 205,04 грн. має бути сплачена в наступному порядку:

- 23 041,00 - до 30.06.2016;

- 23 041,00 - до 31.07.2016;

- 23 041,00 - до 31.08.2016;

- 23 041,00 - до 30.09.2016;

- 23 041,00 - до 31.10.2016.

При цьому у разі належного виконання покупцем умов додаткової угоди, продавець не буде мати претензій щодо виконання основних договорів, та буде вважатись, що виконання основних договорів здійснене належним чином (п. 4 додаткової угоди).

Окрім цього, відповідачем-1 було долучено до матеріалів справи платіжне доручення № 219 від 24.06.2016 на суму 23 041,00 грн., платіжне доручення № 582 від 15.07.2016 на суму 23 041,00 грн., платіжне доручення № 650 від 2.08.2016 на суму 69 123,04 грн. При цьому у всіх платіжних дорученнях призначеннями платежу було вказано: "Оплата згідно додаткової угоди № 1 до договорів №АП-13-0004, №АП-13-0018 та №АП-13-0051".

Таким чином із наданих документів вбачається, що відповідачем-1 здійснювалось належне виконання умов (оплата штрафних санкцій згідно погодженому сторонами графіку) додаткової угоди № 1 до основних договорів.

Таким чином, з аналізу вказаних документів, зокрема, з тексту додаткової угоди та платіжних доручень вбачається, що, уклавши додаткову угоду № 1 від 01.06.2016 (яка є невід'ємною частиною основних договорів), сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за основними договорами, зокрема, в частині сплати штрафних санкцій, курсової різниці.

Отже, для застосування санкцій, передбачених умовами п. 5.1-5.7 основних договорів та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку та строків, встановлених додатковою угодою № 1 від 01.06.2016, відповідно до пункту 4 якої сторони засвідчили, що після виконання додаткової угоди вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предметів основних договорів. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Вищого господарського суду України від 31 жовтня 2016 року у справі № 916/753/16).

Разом з цим, з наданих відповідачем-1 квитанцій вбачається, що останній не лише виконував умови додаткової угоди, дотримувався графіку сплати штрафних санкцій визначеного п. 3 додаткової угоди, а й здійснив погашення суми боргу раніше, так сторони узгодили, що сплата мала відбуватись 23 041,00 грн. - до 31.08.2016, 23 041,00 грн. - до 30.09.2016, 23 041,00 грн. - до 31.10.2016. Тоді як (вже після ухвалення рішення у даній справі) відповідач-1 22.08.2016 сплатив суму боргу у розмірі 69 123,04 грн.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі зміни договору зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з частиною 1 статті 14 та статтею 204 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо договір не визнано недійсним в судовому порядку, він має такі ж правові наслідки, як і будь-який дійсний договір, зокрема, є обов'язковим для виконання його сторонами (ст. 629 ЦК України).

Окрім цього 30.08.2016 позивач надіслав на адресу гарантійний лист, відповідно до якого останній зазначив, що станом на 30.08.2016 продавець (позивач) немає жодних претензій до покупця (відповідача-1) у зв'язку з тим, що покупець виконав свої грошові зобов'язання за додатковою угодою № 1, сплативши 115 205, 04 грн.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 вказаного Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу (при цьому підстави позову визначає позивач при зверненні до суду першої інстанції).

Так, судом апеляційної інстанції було встановлено, що звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказував як підстави позову невиконання пунктів 5.1-5.7 основних договорів. Разом з цим, уклавши додаткову угоду № 1 та змінивши порядок та спосіб виконання зобов'язань, позивач фактично міг звернутися про стягнення суми заборгованості на підставі п.п. 5.1-.57 основних договорів лише після неналежного виконання умов додаткової угоди (що передбачено пунктами 2.2, 2.3 додаткової угоди). А враховуючи, що останній платіж за додатковою угодою мав бути здійснений до 31.10.2016 (тобто під час розгляду справи в суді першої інстанції час виконання зобов'язання за трьома платежами не настав), задоволення позовних вимог (на підставі п.п. 5.1-.57 основних договорів) станом на 20.07.2016 є передчасним.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції також зазначає про неможливість припинення провадження у справі на підставі п.п 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України (відсутній предмет спору), оскільки питання про відсутність або наявність предмету спору за основними договорами можливо вирішити лише після належного або неналежного виконання додаткової угоди № 1 (фактично після 31.10.2016). Отже, в цій частині судос апеляційної інстанції відхиляються доводи апелянта про припинення провадження у справі, а апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

А тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог на підставі основних договорів, оскільки сторони, уклавши додаткову угоду № 1 змінили порядок та спосіб виконання відповідачем-1 основного зобов'язання. Таким чином, в задоволенні позовних вимог - слід відмовити.

Враховуючи ту обставину, що відповідачем-1 не було порушено умови основних договорів, відмовити також слід в задоволенні позовних вимог до поручителя - відповідача-2, оскільки такі вимоги є похідними.

Враховуючи вищевикладені положення суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасних висновків про часткову обґрунтованість позовних вимог. Така ситуація фактично склалася через те, що позивач, уклавши під час розгляду справи з відповідачем-1 додаткову угоду № 1, не надав її суду, а відповідач-1 не зміг (як встановлено судом апеляційної інстанції з поважних причин) з`явитися в судове засідання і не знав, що позивач не подав укладений між сторонами документ до суду.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позову на підставі пунктів 1, 4 частини 1 статті 104 ГПК України, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині відповідно до пункту 2 частини 1 статті 103 ГПК України.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову (ч. 3 резолютивної частини рішення) підлягає залишенню без змін з урахуванням мотивів, наведених у даній постанові. При цьому, з урахуванням встановленого в рішенні суду першої інстанції часткового порушення позивачем методик розрахунків (матиматичну складову розрахунку перевірено судом апеляційної інстанції), суд дійшов висновку про покладання судового збору в цій частині на позивача за розгляд справи в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Так, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки спір первинно виник через неправомірні дії відповідача-1 (в частині виконання забов`язання за основними договорами до укладення додаткової угоди), судовий збір необхідно частково (без врахування математичних похибок позивача) покласти в іншій частині на відповідача-1.

За розгляд справи в суді першої інстанції (з урахуванням заяви про зменшення ціни позову) підлягає розподілу судовий збір в розмірі 7 264,27 грн. Отже, на позивача покладаються судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 420,19 грн. Відповідно з відповідача-1 стягуються судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі - 6844,08 грн. на користь позивача.

Так, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції розмір судового збору складає 7 990,70 грн. З урахуванням вищевикладеного з позивача на користь відповідача-1 підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 462,21 грн. В іншій частині судовий збір покладається на відповідача-1 і не відшкодовується йому.

При цьому, надлишково сплачені кошти за розгляд справи як в суді першої так і апеляційної інстанції повертаються лише за клопотанням сторони. Апеляційна скарга задовольняється частково, оскільки підстави для припинення провадження відсутні. Також суд апеляційної інстанції відмовляє в задоволенні позовних вимог повністю.

Керуючись статтями 32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дубовичі" на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2016 у справі № 911/1718/16 - задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2016 у справі № 911/1718/16 - скасувати в частині задоволення позовних вимог (ч. 1, 2 резолютивної частини), з прийняттям нового рішення про відмову в позові в цій частині.

3. Рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2016 у справі № 911/1718/16 в частині відмови в позові (ч. 3 резолютивної частини рішення) - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубовичі» (41321, Сумська обл., Кролевецький район, село Дубовичі, вул. Жовтнева, буд. 11, код 34135411) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, пр-т. Возз'єднання, 15, код 30262667) 6 844 (шість тисяч вісімсот сорок чотири) гривень 08 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (02160, м. Київ, пр-т. Возз'єднання, 15, код 30262667) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дубовичі» (41321, Сумська обл., Кролевецький район, село Дубовичі, вул. Жовтнева, буд. 11, код 34135411) 462 (чотириста шістдесят дві) гривні 21 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

6. Видачу наказу доручити місцевому господарському суду.

7. Матеріали справи № 911/1718/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у встановленому чинним законодавством порядку.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич