ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

29.11.2016 Справа № 920/887/16

Господарський суд Сумської області, у складі судді Джепи Ю.А, при секретарі судового засідання Галашан І.В., розглянувши матеріали справи № 920/887/16:

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго",

м. Суми,

до відповідача: Приватної фірми «Валентина», м Суми,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Публічне акціонерне товариство «Альфа банк», м. Київ,

про стягнення 33877 грн. 01 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: Ємельяненко І.В. (довіреність від 01.09.2016 № 81),

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: не з'явився.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача 32098 грн. 23 коп. (в т.ч.: 25067 грн. 71 коп. основного боргу, 1181 грн. 44 коп. пені, 656 грн. 48 коп. 3 % річних, 5192 грн. 60 коп. інфляційних збитків) відповідно до договору від 01.10.2006 № 493-Т про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, укладеного між сторонами даного спору.

26.10.2016 позивач подав заяву від 25.10.2016 № 2030 про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 33877 грн. 01 коп. (в т.ч. 25067 грн. 71 коп. основного боргу, 2960 грн. 22 коп. пені, 656 грн. 48 коп. 3 % річних, 5192 грн. 60 коп. інфляційних збитків). Така заява відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України була прийнята судом до розгляду.

Ухвалою суду від 08.11.2016 продовжено строк вирішення спору на 15 днів - до 29.11.2016 та залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк».

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити, на виконання вимог судової ухвали від 08.11.2016 подав заяву про долучення до матеріалів справи відповідних доказів направлення позовної заяви з доданими до неї документами третій особі, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та доказів направлення на юридичну адресу відповідача (ПФ «Валентина», 40030, м. Суми, вул. О. Дундича, буд.11) позовної заяви та доданих до неї документів і рахунків. Такі докази були залучені судом до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, хоча суд неодноразово судовими ухвалами від 15.09.2016, 18.10.2016, 08.11.2016 пропонував йому письмово обґрунтувати свою позицію у справі, відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (форма № 119) про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином - 12.11.2016. У клопотанні про залучення до розгляду справи третьої особи, поданому у судове засідання від 08.11.2016, зазначав, що починаючи з 24.02.2015 не володіє, не користується і не розпоряджається об'єктом нерухомості, що є предметом договору, укладеного між сторонами даного спору, оскільки такий об'єкт нерухомості був переданий Публічному акціонерному товариству «Альфа Банк» відповідно до постанови від 24.02.2015 головного державного виконавця Рагімової А.М. Відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «Альфа банк» - в судове засідання не з'явився, відповідно до поштового повідомлення про вручення поштового відправлення (форма № 119) про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином - 14.11.2016. Вимог судової ухвали від 08.11.2016 щодо надання письмового обґрунтування своєї позиції у справі, в т.ч. з якого часу Публічне акціонерне товариство "Альфа банк" є власником приміщення, яке є предметом договору, укладеного між сторонами даного спору, та надання відповідних правовстановлюючих документів - не виконав.

Відповідно до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи час, наданий сторонам та третій особі для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку та встановлений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, суд дійшов висновку, що є підстави для розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши надані докази, суд встановив:

Відповідно до договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 16.10.2006 відповідач - Приватна фірма «Валентина» є власником нежитлового приміщення (підвального приміщення кафе-закусочної на 24 місця) в місті Суми по площі Незалежності, 8.

01.10.2006 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» та Приватною фірмою «Валентина» був укладений договір № 493-Т про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (далі Договір), об'єктом надання послуг якого є нежитлове приміщення за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8.

Відповідно до п. 1.1 Договору позивач зобов'язується надавати відповідачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Пунктом 3.2. вищезазначеного Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Відповідно до п. 3.3. та 3.5. Договору, відповідач до 15-го числа розрахункового періоду повинен був сплачувати вартість зазначеної в договорі кількості спожитої теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період. Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця.

Факт отримання відповідачем послуг підтверджується актами прийманням передачі теплової енергії за період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року на загальну суму 25067 грн. 71 коп. ( а.с. 19-32).

Відповідні рахунки на оплату наданих послуг були направлені позивачем на юридичну адресу відповідача (ПФ «Валентина, 40030, м. Суми, вул. О.Дундича, буд. 11) та на адресу фактичного місця надання послуг (ПФ «Валентина», 40030, м. Суми, пл. Незалежності, 8), що підтверджується матеріалами справи.

У порушення вимог чинного законодавства та умов Договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав. За період із жовтня 2014 року по квітень 2016 року його заборгованість перед позивачем становить 25067 грн. 71 коп., що підтверджується відомістю звірки взаєморозрахунків за період з 01.10.2014 по 25.07.2016 доданою позивачем до його позову (а.с. 15).

Що ж до пояснень відповідача, що починаючи з 24.02.2015 він не володіє, не користується і не розпоряджається об'єктом нерухомості, який є предметом договору, укладеного між сторонами даного спору, оскільки такий об'єкт нерухомості був переданий Публічному акціонерному товариству «Альфа Банк» відповідно до постанови від 24.02.2015 головного державного виконавця Рагімової А.М. відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України про передачу майна стягувану в рахунок погашення боргу суд не приймає до уваги дане твердження виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 4.2.12 Договору, відповідач зобов'язаний письмово сповіщати позивача про зміну власного найменування, організаційно-правової форми, місцезнаходження, банківських реквізитів, а також про зміни суб'єктів користування послугами не пізніше п'яти календарних днів з моменту настання зазначених у цьому пункті подій.

Хоча відповідач і зазначає, що починаючи з 24.02.2015він не є власником приміщення, що є предметом даного Договору, але жодного доказу повідомлення позивача про зміну власника такого нежитлового приміщення суду не подав, чим порушив вимоги вище зазначеного пункту Договору.

Також відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» одним із основних обов'язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно пункту 10.1 Договору, укладеного між сторонами даного спору, такий договір є діючим та ні позивач ні відповідач не надали суду докази його розірвання, передбачені пунктом 10.2. Договору.

Крім того залучена до участі у справі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк» - будь-яких клопотань чи пояснень, в т.ч. щодо підтвердження права власності на приміщення, яке є предметом Договору, укладеного між сторонами даного спору, з наданням відповідних правовстановлюючих документів, - суду не подала та відповідно до ст. 24 вище зазначеного Закону не зверталась до позивача з пропозицією щодо укладення договору з надання послуг централізованого опалення та на постачання теплової енергії по об'єкту нерухомості за адресою м. Суми, пл. Незалежності, 8.

Таким чином, договір від 01.10.2016 № 493-Т про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» та Приватною фірмою «Валентина», об'єктом надання послуг якого є нежитлове приміщення за адресою: м. Суми, площа Незалежності, 8 є діючим та обов'язки сторін за таким договором (в т.ч. обов'язок відповідача щодо вчасної оплати вартості наданих послуг) підлягають обов'язковому виконанню в силу дії даного договору та чинного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.ст. 216, 217, 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

У відповідності до вимог статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна надати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Враховуючи вище викладене, а також те, що відповідачем не подано ні доказів сплати боргу, ні аргументованих заперечень проти вимог позивача, - позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 25067 грн. 71 коп. заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно ч. 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно п. 5.1.5 договору № 493-Т від 01.10.2006р., у разі несвоєчасної сплати відповідачем грошових коштів, які передбачені термінами цього договору, за послуги позивача, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, (яка діяла на момент прострочення виконання грошового зобов'язання споживачем) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен календарний день (враховуючи вихідні і святкові дні) прострочення виконання грошового зобов'язання. Споживач, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу виконавця зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних.

Оскільки, права позивача щодо стягнення з відповідача пені в сумі 2960 грн. 22 коп., передбачені умовами договору, пеня нарахована в межах строку позовної давності, з урахуванням вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", тому позовні вимоги в зазначеній частині також є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 549-552 Цивільного Кодексу України.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 656 грн. 48 коп. 3 % річних, 5192 грн. 60 коп. інфляційних збитків.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на викладене, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо своєчасної оплати наданий послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, позовні вимоги в частині стягнення 656 грн. 48 коп. 3 % річних, 5192 грн. 60 коп. інфляційних збитків підлягають задоволенню як такі, що нараховані відповідно до вимог діючого законодавства, а також підтверджуються перевіреними судом розрахунками позивача.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, а саме, не своєчасної оплати за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві суми сплаченого судового збору в розмірі 1378 грн. 00 коп. за рахунок відповідача відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 44, 49, ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватної фірми «Валентина» (юридична адреса: 40018, м. Суми, вул.. О.Дундича, буд. 11, і.к. 30845993) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (40022, м. Суми, вул. Друга Залізнична, 10, і.к. 33698892) 25067 грн. 71 коп. основного боргу за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за договором від 01.10.2006 № 493-Т, 2960 грн. 22 коп. пені, 656 грн. 48 коп. 3 % річних, 5192 грн. 60 коп. інфляційних збитків, а також 1378 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05.12.2016.

суддя Ю.А. ДЖЕПА