ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" листопада 2016 р.Справа № 916/2693/16

За позовом: Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України;

До відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат»

За участю третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат»

про стягнення

Суддя Оборотова О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 довіреність від 22.09.2016р.;

Від відповідача: не зявився;

Від третьої особи: не зявився;

СУТЬ СПОРУ: 29.09.2016р. Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» за участю ОСОБА_1 акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» про стягнення заборгованості в сумі 14445,00 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.10.2016р. порушено провадження по справі №916/2693/16.

21.11.2016р. на виконання ухвали господарського суду Одеської області, від Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

Відповідач відзив на позов не надав, також представник відповідача у судові засідання не зявився, хоча відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані поштові повідомлення про вручення ухвал суду.

Господарський суд Одеської області звертає увагу, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством звязку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Аналогічна правова позиція викладена і у п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (з наступними змінами та доповненнями).

За таких обставин відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому господарський суд визнав за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 ГПК України за наявними матеріалами справи за відсутністю належним чином повідомленого представника відповідача.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 28.11.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

23.06.2015р. між Управлінням Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, правонаступником якого є Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України та ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» було укладено договір № 4443 на охорону обєкта постами фізичної охорони Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області, відповідно до умов якого позивач повинен був здійснювати охорону обєкта ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат», розташованого за адресою: Львівська область, м. Жидачів, вул. Фабрична, 4, а відповідач - належним чином оплачувати охоронні послуги.

На виконання договору № 4443 було виставлено охорону на вказаному обєкті, про що складено відповідний акт приймання під охорону за участю позивача та ОСОБА_1 акціонерного товариства «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат».

Відповідно до п. 3 розділу 1 договору № 4443 охорона обєкта здійснюється у дні і години, попередньо погоджені сторонами. Система охорони обєкта та розташування постів визначається охороною і узгоджується з замовником.

Згідно п. 1 розділу 2 договору № 4443 сума оплати за одну годину охорони за договором визначається на підставі узгодженої протоколом сторін договірної ціни охорони (додаток 3 до договору № 4443) та здійснюється відповідно розрахунку (додаток 2 до договору № 4443). У разі зміни норм витрат охорони, у тому числі при проведенні державою індексації доходів населення, інших заходів, що викликають зміну суми витрат на утримання охорони сума договору змінюється на основі наданого охороною подання замовнику без переоформлення договору. Письмова згода замовника про оплату послуг за новими тарифами є достатньою для залишення договору в силі. Перерахунок вартості оплати за послуги охорони проводиться з дня її введення. Відмова від надання письмової згоди на протязі 10 днів з дати її надання є достатньою підставою для розірвання охороною договору в односторонньому порядку.

Пунктом 2 розділу 2 договору № 4443 передбачено, що оплата за охорону відповідно до визначених тарифів та кількості годин охорони здійснюється платіжним дорученням замовника до 20 числа поточного місяця. Оплата за виконання згідно з цим договором заходів охорони обєкта здійснюється в національній валюті (п. 4 розділу 2 договору № 4443).

Згідно п. 3 розділу 2 договору № 4443 акт виконаних робіт підписується сторонами по закінченні кожного календарного місяця та по закінчені терміну дії договору.

В п. 1 розділу 3 договору передбачено, що здавання обєкта під охорону і приймання з під-охорони здійснюється уповноваженою замовником особою (відповідальна особа). Відповідальним особам та працівникам замовника забороняється розголошувати стороннім особам особливості організації охорони обєкта (п. 2 розділу 3 договору № 4443).

Як передбачено п. 8.1 розділу 8 договору № 4443, договір укладається сторонами строком на 3 місяці і починає свою дію з 25.06.2015 р. Якщо за один місяць до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомить іншу сторону про припинення дії договору, договір вважається продовженим на тих самих умовах ще на той самий строк.

Відповідно до п.2 розділу 7 договору № 4443 оплата повинна була проводитися відповідачем до 20-го числа кожного місяця за поточний місяць.

За ствердженнями позивача, спершу відповідач виконував свої обовязки по оплаті наданих позивачем послуг належним чином і вчасно здійснював оплати за надані послуги, однак у жовтні 2015 року відповідач не оплатив послуги охорони, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за надані у жовтні послуги у розмірі 33480,00 грн. Факт надання охоронних послуг у жовтні 2015 року підтверджується актом виконаних робіт, підписаним позивачем та представником охоронюваного ПАТ. В свою чергу 05.11.2015 року позивач направив відповідачу лист, яким інформував про виникнення заборгованості за надані у жовтні 2015 року послуги у сумі 33480,00 грн. та вимагав їх негайно оплатити. Цим же листом позивач повідомив, що у випадку неоплати заборгованості договір буде розірвано з 09:00 год. 14.11.2015 року, а заборгованість за надані протягом жовтня-листопада охоронні послуги становитиме 47520,00 грн. При цьому до листа надавалися для підписання та повернення акти звірки розрахунків та виконаних робіт.

В подальшому у зв'язку з нездійсненням оплати наданих послуг позивачем було прийнято рішення розірвати договірні стосунки з відповідачем, внаслідок чого охорону було знято з 09:00 год. 14.11.2015 року, про що було складено відповідний акт зняття з під охорони. Як вказує позивач, оскільки при знятті поста охорони на охоронюваному товаристві не було жодного представника відповідача або уповноваженого представника ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат», акт зняття поста охорони був підписаний представником позивача, та для фіксації факту зняття поста охорони викликані представники правоохоронних органів і підписалися під актом представники територіального підрозділу Національної поліції України - акт був підписаний начальником Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області та старшим інспектором Стрийського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області. Також було видано наказ від 19.11.2015 року № 120, яким припинено нарахування за послуги охорони по договору з моменту зняття поста охорони, тобто з 14.11.2015 року. Таким чином, позивач вказує, що надання охоронних послуг з 1 по 14 листопада 2015 року підтверджується актом зняття поста охорони, підписаного представниками правоохоронних органів та наказом позивача.

Разом з тим 28.12.2015 року відповідачу було скеровано лист № 127/43/33/26/01-2015, яким пропонувалося оплатити надані по договору послуги, а також повторно скеровувалися для підписання та повернення акти звірки розрахунків та виконаних робіт. Вказаний лист і акти згідно поштового повідомлення було вручено представнику відповідача 29.12.2015 року. Однак, акти звірки розрахунків та акти виконаних робіт відповідачем повернуто не було, оплату за надані охоронні послуги також не було проведено.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.07.2016 по справі № 916/567/16 частково задоволено позов Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та стягнуто заборгованість відповідача за надані у жовтні 2015 року послуги в повному обсязі. В задоволенні позову в частині стягнення коштів за надані у листопаді 2015 року послуги на суму 14445,00 грн. було відмовлено, оскільки, як зазначає позивач, документи, що підтверджують надання таких послуг, було підписано Позивачем як правонаступником Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, а доказів правонаступництва надано не було, що й спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

Дослідивши матеріали справи аналізуючи норми чинного законодавства, що стосується суті спору, заслухавши представника позивача, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Господарським судом Одеської області встановлено, що ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» звернулось до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з листом від 18.06.2015р. № 1029, в якому просило вказане Управління укласти договір на охорону ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат», що розташований за адресою: Львівська область, м. Жидачів, вул. Фабрична, 4, про цьому Товариство гарантувало оплату за надані послуги.

Також ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» звернулось до Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області з листом від 19.06.2015 р. № 41/149, в якому просило розглянути можливість надання охоронних послуг шляхом встановлення цілодобового поста фізичної охорони ДСО з метою збереження майна Товариства за адресою: 81700, Львівська область, м. Жидачів, вул. Фабрична, 4. Наразі в листі ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» зазначено, що оплату за надані охоронні послуги буде здійснювати ПАТ «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» у звязку з відсутністю можливості ПАТ «ЖЦПК» здійснювати платежі з огляду на зупинення господарської діяльності останнього.

Так, за погодженням ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат» 23.06.2015 р. між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області (охорона) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» (замовник) було укладено договір № 4443 на охорону обєкта постами фізичної охорони Державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області, відповідно до п. 1 розділу 1 якого замовник передає, а охорона приймає під охорону обєкт, вказаний у дислокації (додаток 1 до договору № 4443). Обовязковою умовою на час укладання та здійснення договору є наявність у замовника повноважень на володіння (користування, розпорядження) обєктом (у формі права власності, права на повне господарське відання, оперативне управління, оренда, лізинг, доручення тощо), відомості про що надаються охороні в завіреній замовником письмовій формі. Вид охорони визначається за згодою сторін міліція охорони.

Господарський суд Одеської області встановив, що Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України є правонаступником Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, даний факт підтверджується належними та допустимими доказами а саме: постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015р. №1139 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 13.10.2015р. №834», якою установлено, що органи поліції охорони, утворені як територіальні органи Національної поліції, є правонаступниками Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ та відповідних державних установ Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, що ліквідуються у встановленому порядку, наказом Національної поліції від 06.11.2015р. №59, та наказом Національної поліції від 26.01.2016р. яким затверджено перелік органів поліції охорони, що є правонаступниками Державної служби охорони при міністерстві внутрішніх справ.

Рішенням господарського суду Одеської області від 07.07.2016 по справі № 916/567/16 встановлено порушення умов договору № 4443 частково задоволено позов Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та стягнуто заборгованість відповідача за надані у жовтні 2015 року послуги в повному обсязі.

Згідно до положень пункту 9 частини 3 статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенції) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

В даному випадку питання обов'язкового виконання рішень суду узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece) указаний суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Згідно з положеннями частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно до пункту 2.6. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Враховуючи викладене, невиконання зі сторони відповідача умов договору № 4443 не вимагає доведення в даній справі.

Крім цього, господарський суд Одеської області зазначає, що порушення умов договору в частині оплати послуг за за надані у листопаді 2015 року послуги на суму 14445,00 грн. підтверджується належними та допустимими доказами, які наявні в матеріалах справи.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 174 ГК України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 згідно ч. 2 ст. 901 цього ж Кодексу можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

Так, укладений між сторонами по справі договір на охорону обєкта є підставою для виникнення у сторін за цим договором господарських зобов'язань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, відповідно до умов спірного договору від 23.06.2015 р. № 4443 позивачем було прийнято під охорону обєкт на ПАТ Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат», розташований за адресою: 81700, Львівська область, м. Жидачів, вул. Фабрична, 4, про що свідчить акт приймання під охорону міліції від 25.06.2015 р.

З вказаного моменту позивачем надавались охоронні послуги на обєкті ПАТ Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат». При цьому, як вказує позивач, протягом липня-вересня 2015 року відповідач належним чином виконував свої обовязки по оплаті наданих позивачем послуг, про що свідчать надані до суду банківські виписки по рахунку позивача.

Однак, відповідач не оплатив послуги охорони у листопаді 2015 року, у зв'язку з чим у нього існує заборгованість за вказані послуги у розмірі 14040,00 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2015 року позивачем на виконання умов договору від 23.06.2015 р. № 4443 надавались охоронні послуги на обєкті ПАТ «Жидачівський целюлозно-паперовий комбінат», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією акту прийому-здачі виконаних робіт/послуг № СТР-021589 за листопад 2015 р. на суму 14445,00 грн. також, додатково факт закінчення надання послуг зафіксовано в в акті зняття з під охорони поста поліції від 14.11.2015р.

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, внаслідок надання позивачем послуг з охорони обєкту у листопаді 2015 року у відповідача виникло зобовязання оплатити вказані послуги на підставі акту № СТР-021589 прийому-здачі виконаних робіт/послуг за листопад 2015 року відповідно до умов договору та чинного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п. 2 розділу 2 договору, оплата за охорону відповідно до визначених тарифів та кількості годин охорони здійснюється платіжним дорученням замовника до 20 числа поточного місяця.

Докази, які б підтверджували факт оплати відповідачем за надані позивачем у листопаді 2015 року послуги з охорони обєкту, в матеріалах справи відсутні.

Відтак, судом зясовано, що відповідач порушив взяті на себе зобовязання за договором від 23.06.2015 р. № 4443, а саме, не здійснив оплати за надані у листопаді 2015 року послуги з охорони обєкту у повному обсязі та у строк, передбачений договором, у звязку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем за вказані послуги в сумі 14445,00 грн. Так, несплатою позивачу вказаної суми заборгованості за вищевказаним договором відповідач порушив умови вказаного договору № 4443, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України обґрунтовані, у звязку з чим підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44-49,50,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов - задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства «Ізмаїльський целюлозно-картонний комбінат» (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, буд. 300; ) на користь Управління поліції охорони у Львівській області Національної поліції України (79019, м. Львів, вул. Липинського, буд. 44; ) борг за надані послуги згідно договору № 4443 від 23.06.2015 р. в сумі 14445,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10-денного строку з моменту складання повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Одеським апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 02.12.2016р.

Суддя О.Ю. Оборотова