РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2016Справа №910/19854/16

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Імпел Гріффін Груп»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «ДК ЗОК»
простягнення 3 194,19 грн.

Суддя Трофименко Т.Ю.

Представники сторін:

Від позивача: Шевельова А.С. по довіреності № б/н від 09.09.2016

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел Гріффін Груп» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДК ЗОК» 3 194,19 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/19854/16, розгляд справи призначено на 21.11.2016р.

Представник позивача 21.11.2016 через загальний відділ діловодства, а також в судовому засіданні надав додаткові документи у справі.

У судовому засіданні 21.11.2016 представник позивача надав усні пояснення у справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, клопотань процесуального характеру, на час проведення судових засідань від відповідача до суду не надходило.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в пункті 2.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Згідно п. 3.9.2 Постанови № 18 у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Окрім того, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Імпел Гріффін Груп» (далі - позивач, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДК ЗОК» (далі - відповідач, замовник) було укладено Договір № 10100457, відповідно до п. 1.1., 1.1.1. якого виконавець зобов'язався провести дератизацію, тобто, контроль гризунів (мишей, щурів тощо) на території та в приміщеннях об'єкту замовника, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кричевського, 19.

Відповідно до п. 2.1.1., 2.1.11. Договору виконавець зобов'язується: виконувати передбачені цим договором види робіт, проводити інспекцію та моніторинг зон об'єкту, що заражені шкідниками, 4 (чотири) рази в календарний місяць, узгодивши з замовником графік виконання робіт, бланк графіку виконання робіт затверджений Додатком № 1 до Договору, що є невід'ємною частиною даного договору. Після виконання контролю шкідників оформлювати необхідні документи, що підтверджують їх виконання, шляхом підписання уповноваженим представником виконавця Акт разом з рахунком-фактурою та іншими необхідними документами замовнику не пізніше, ніж через 5 днів після виконання відповідних робіт.

Замовник, відповідно до п.п. 2.2.1., 2.2.6. Договору, зобов'язаний забезпечити виконавцю умови для проведення контролю шкідників і їх знищення, тобто для проведення робіт з дератизації а об'єкті; після отримання Акту виконаних робіт від виконавця, який оформляється в порядку, передбаченому п. 2.1.11. цього Договору, підписати акт протягом 5 робочих днів або, у випадку наявності претензій до якості об'єму чи будь-яких інших недоліків виконаних робіт, направити виконавцеві обґрунтовані заперечення.

З дати набрання чинності цього Договору за надані виконавцем роботи, тобто послуги, передбачені з п. 1.1.1 цього Договору, замовник повинен вносити суму в розмірі: 420 грн. (чотириста двадцять гривень) разом ПДВ, (Сума включає вартість препаратів і аксесуарів (тобто матеріалів) для робіт з контролю і знищенню шкідників) за кожний календарний місяць ( п.3.1. Договору).

Згідно з п. 4.1. Договору до десятого дня місяця, в якому здійснюються роботи зазначені в цьому Договорі, замовником вноситься сума за поточний місяць, зазначена в пункті 3.1. цього Договору, на підставі щомісячно наданого виконавцем рахунку-фактури;

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата виконаних робіт здійснюється замовником щомісячно впродовж 5 робочих днів після надання підписання Акту виконаних робіт, податкових накладних та рахунків-фактур, оформлених відповідно до чинного законодавства України.

На виконання умов договору, позивачем було виконано послуги з дератизації за період квітень-липень 2014 на загальну суму 1680,00 грн., що підтверджується актами наданих послуг № 1096 від 30.04.2014 на суму 420,00 грн., № 1455 від 30.05.2014 на суму 420,00 грн., № 1925 від 30.06.2014 на суму 420,00 грн., № 2203 від 31.07.2014 на суму 420,00 грн. та податковими накладними, копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак, відповідач, всупереч умовам Договору, не оплатив послуги, надані згідно зазначених актів наданих послуг, у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 1680,00 грн., про стягнення якої позивач звернуся з даним позовом.

20.10.2014р. позивачем на адресу відповідача було направлено претензію з вимогою сплатити борг, але відповідач не здійснив розрахунок.

Таким чином, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за невиконані роботи становить 1 680,00 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (далі- ГК України), господарським визначається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботи, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматись від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Укладений сторонами Договір є договором про надання послуг.

За приписами ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пункт 1 статті 902 Цивільного кодексу України встановлює, що виконавець повинен надати послугу особисто.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачений обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Тобто, обов'язковою підставою для здійснення замовником свого обов'язку щодо оплати послуг є надання цих послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо сплати у визначений строк вартості наданих послуг за період з квітня 2014 по липень 2014 (включно), у зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка складає 1680,00 грн.

У матеріалах справи повідомлень відповідача, відповідно до п. 2.2.3., 2.2.6. Договору, про надання неякісних послуг позивачем відсутні, а, отже, вважаються наданими належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач не довів суду належними і допустимими доказами належного виконання ним своїх зобов'язань, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1680,00 грн. заборгованості відповідно до Договору правомірна та підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов'язань відповідно до Договору, позивач відповідно до п. 6.4. Договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за період з 27.04.2016 по 26.10.2016 в сумі 369,60 грн.

Відповідно до п. 6.4. Договору за неоплачені послуги та матеріали у період, що вказаний в п. 4.2. даного Договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, розрахованої за кожен день затримки належної оплати від суми неоплачених послуг.

Згідно з частинами 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Частиною шостою статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов'язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Суд, здійснивши перевірку періоду нарахування пені, дійшов висновку, що позивачем нараховано пеню поза межами визначеного ст. 232 Господарського кодексу України 6-місячного строку, а тому вимоги позивача в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

Крім того, у зв'язку з простроченням відповідачем своїх грошових зобов'язань відповідно до Договору позивач просить стягнути інфляційні нарахування в розмірі 1028,16 грн. та 3% річних в розмірі 116,43 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При перевірці правильності обчислення позивачем 3 % річних та інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань підлягають повному задоволенню, а 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 115,61 грн.

Зважаючи на те, що відповідач заявлених до нього вимог не спростував, відсутність у нього заборгованості станом на день розгляду справи не довів, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, при задоволенні позову судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи викладене та керуючись ст.49, ст. ст. п. 4 ч.1 ст. 80, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДК ЗОК» (01042, м. Київ, вул. Лумумби, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Імпел Гріффін Груп» (01033, м. Київ , вул. Ш. Руставелі, 38 Б, кім. 12, ) 1 680 (одну тисячу шістсот вісімдесят) грн. 00 коп. основного боргу, 115 (сто п'ятнадцять) грн. 61 коп. - 3% річних, 1 028 (одну тисячу двадцять вісім) грн. 00 коп. - інфляційних втрат, та 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 13 коп. судового збору.

В іншій часині позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.11.2016р.

Суддя Т. Ю. Трофименко