КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" листопада 2016 р. Справа№ 910/10204/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Отрюха Б.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився,

від третьої особи: не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду м. Києва від 28.07.2016р. у справі №910/10204/16 (суддя Домнічева І.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про відшкодування шкоди 24653,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Відповідача про відшкодування шкоди в сумі 24653,71 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.07.2016р. у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що Позивач не тільки не повідомив про страховий випадок, а й не звертався в МТСБУ з приводу отримання вищевказаної виплати. Крім того, не надав суду доказів, що винна особа дійсно відноситься до пільгової категорії та має відповідне посвідчення. Позивачем не надано доказів щодо оцінки вартості матеріального збитку завданого транспортному засобу потерпілого. При цьому, якщо договором добровільного страхування передбачено сплачувати страхове відшкодування без урахування зносу, то нормами чинного законодавства, що регулює обов'язкове страхування, визначено зменшення суми регламентної виплати або страхового відшкодування з урахуванням зносу.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.07.2016р., прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з п.13.1 ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників, наземних транспортних засобів» відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені пільгові категорії, проводить МТСБУ. Враховуючи вказану норму, Позивач звернувся до Відповідача з позовом про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як до особи, відповідальної за завдані збитки

Відповідно до ст.35 вказаного Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Відповідач) заяву про страхове відшкодування. Позивач дійсно не надсилав Відповідачу вимоги про сплату грошових коштів, звернувшись за захистом своїх прав до Господарського суду м. Києва, без досудового вирішення спору. Дані дії Позивача є законними та правомірними, виходячи з позиції Конституційного суду України, який в своєму Рішенні №15-рп/2002 від 09.07.2002р., зазначає, що кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист. Також, в даному Рішенні передбачено, що обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Встановлення законом обов'язкового досудового врегулювання спору обмежує можливість реалізації права на судовий захист.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 21.09.2016р. апеляційну скаргу Позивача прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 18.10.2016р.

27.09.2016р. Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016р. відкладено розгляд скарги на 08.11.2016р.

Розпорядженням №09-52/5904/16 від 08.11.2016р. призначено повторний автоматизований розподіл справи, відповідно до якого апеляційну скаргу у справі №910/10204/16 передано на розгляд колегії суддів у складі Власова Ю.Л. (судді-доповідача), Станіка С.Р., Отрюха Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016р. апеляційну скаргу у справі №910/10204/16 прийнято до провадження визначеним складом суду та призначено до розгляду на 29.11.2016р.

В судове засідання 29.11.2016р. представники сторін не з'явились, про причини неявки до суду не повідомили.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

16.12.2014р. між Позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Гленпорт Одеса» був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-1509-14-00187, за умовами якого предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Renault Logan, державний номер НОМЕР_1. Згідно з умовами договору страхова сума становить 211000,00 грн.

26.09.2015р. близько 15 год. 20 хв. в м. Одеса, вул. Канатна, 70 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Vista, державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4 та під його керуванням (пільгова категорія громадян, посвідчення НОМЕР_3), та автомобілем Renault Logan, державний номер НОМЕР_1, який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Гленпорт Одеса», під керуванням ОСОБА_5. Дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху.

27.10.2015р. постановою Приморського районного суд м. Одеси встановлено, що 26.09.2015р. о 15 год 20 хв., водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки Toyota Vista, державний номер НОМЕР_2, рухався по проїзній частині вул. Канатна, в м. Олесі, не переконався у справнсоіт свого автомобіля, під час зупинки на сигнал світлофору, який забороняє рух, не витримав безпечний інтервал дистанціїх, та допустив зіткнення з автомобілем марки Renault Logan, державний номер НОМЕР_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 Кодексу про адміністративні правопорушення.

29.10.2015р. товариство з обмеженою відповідальністю «Тюнинг сервіс клуб Маршал» виставило ТОВ «Гленпорт Одеса» рахунок-фактуру №ТС-00001304 на суму 24653,71 грн. за ремонт автомобіля Renault Logan, державний номер НОМЕР_1.

29.10.2015р. Позивачем був складений та підписаний страховий акт №ПСКА-5521, відповідно до якого підлягає виплата страхового відшкодування в сумі 24653,71 грн.

30.10.2015р. Позивачем виплачено товариству з обмеженою відповідальністю «Тюнинг сервіс клуб Маршал» страхове відшкодування в сумі 24653,71 грн., що підтверджується платіжним дорученням, що знаходиться в матеріалах справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з ст.1166 Цивільного кодексу України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України передбачене, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно з ст.13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об'єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Згідно з п.22.1. ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п.35.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно з п.36.4. ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до п.41.1. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, в тому числі, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до п.3.6. Положення про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах від 07.08.2014р. №320/2014, затвердженого Протоколом Президії МТСБУ та погодженого Протоколом Координаційної Ради МТСБУ від 17.11.2014р. №47/2014, Бюро за рахунок коштів фонду захисту потерпілих компенсує витрати страховика за договором майнового страхування в межах здійсненого ним страхового відшкодування виключно у разі настання дорожньо-транспортної пригоди з вини осіб, які звільнені від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно з п.13.1 статті 13 Закону та у разі коли особою, відповідальною за шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є особа, відповідальність якої застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів іншим страховиком-членом Бюро, що визнаний банкрутом та/або ліквідованим.

З встановлених судом обставин вбачається, що 26.09.2015р. в м. Одеса по вул. Канатна, 70 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Vista, державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, та автомобілем Renault Logan, державний номер НОМЕР_1, який належить товариству з обмеженою відповідальністю «Гленпорт Одеса».

Позивачем не подано суду доказів, підтверджуючих, що винний у ДТП ОСОБА_4 відноситься до пільгової категорії громадян, вказаної у ст.13 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Зазначення у довідці №75110066 про дорожньо-транспортну пригоду від 03.11.2015р. в графі «пільгова категорія громадян, посвідчення» лише якогось номеру НОМЕР_3 не підтверджує, що даний номер відповідає якомусь посвідченню, що дане посвідчення підтверджує відношення ОСОБА_4 до пільгової категорії громадян.

Судом не приймаються до уваги доводи Позивача щодо правомірності звернення з позовом відразу до суду без попереднього звернення до Відповідача для отримання страхового відшкодування, оскільки, виходячи з позиції Конституційного суду України, рішення №15-рп/2002 від 09.07.2002р., кожна особа має право вільно обирати не заборонений законом засіб захисту прав і свобод, у тому числі судовий захист.

Згідно з ст.1 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Господарський суд є державним органом, створеним для вирішення спорів, які виникають між суб'єктами господарювання, та захисту порушених прав та інтересів таких суб'єктів. Дійсно при порушенні прав суб'єкта господарювання та виникненні спору, такий суб'єкт вільно обирає спосіб вирішення цього спору або в досудовому порядку шляхом переговорів, претензії тощо, або шляхом звернення до суду з позовом, про що власне і вказав Конституційний Суд України у рішенні №15-рп/2002 від 09.07.2002р. Проте, визначальним в даному випадку є порушення прав та наявність спору, тобто незадоволення особою прав та законних інтересів суб'єкта господарювання шляхом невиконання або неналежного виконання покладених на неї обов'язків або недотримання заборон.

В даному випадку Позивач не звертався згідно з ст.35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до Відповідача з заявою про відшкодування, відповідно Відповідач не знав про наявність прав Позивача на отримання відшкодування та свій обов'язок здійснити таке відшкодування. Отже, Відповідач не порушував прав Позивача, і спір між ними на час звернення Позивача до суду з позовом був відсутній.

Звернення особи до суду за відсутності порушених прав та наявності спору має наслідком відмову у позові.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Господарського суду м. Києва від 28.07.2016р. у справі №910/10204/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 28.07.2016р. у справі №910/10204/16 залишити без змін.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.Р. Станік

Б.В. Отрюх