РІШЕННЯ

21 листопада 2016 року Справа № 913/809/16

Провадження № 29/913/809/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фін Трейд Сервіс», м. Донецьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ», м.Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 351 120 грн 86 коп.

Суддя Драгнєвіч О.В.

Секретар судового засідання Білоус С.Г.

У засіданні брали участь:

від позивача представник не прибув;

від відповідача представник не прибув.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фін Трейд Сервіс» (далі ТОВ «Фін Трейд Сервіс», позивач у справі) звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» (далі ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ», відповідача у справі) про стягнення з останнього 351 120 грн 86 коп., з яких:

- 213 159 грн 99 коп. основна заборгованість за договором поставки №169/14-4СА від 10.02.2014;

- 9 695 грн 28 коп. 3 % річних;

- 117 607 грн 59 коп. інфляційних втрат;

- 10 658 грн 00 коп. пеня за прострочення оплати, нарахована на підставі п.6.8 договору.

Позивач, посилаючись на норми статей 525, 526, 527, 530, 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та статей 193, 218 Господарського кодексу України (далі ГК України), обґрунтовує позовні вимоги неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки № 169/14-4СА від 10.02.2014 та підписаних специфікацій до цього договору, зокрема в частині повного та своєчасного проведення розрахунку за поставлений йому товар.

Ухвалою господарського суду Луганської області (у складі судді Якушенко Р.Є.) від 15.07.2016 порушено провадження у справі, розгляд призначено на 02.08.2016.

Ухвалами господарського суду Луганської області від 04.08.2016, 13.09.2016 розгляд справи неодноразово відкладався.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ», відповідач у справі, надав відзив на позов від 02.09.2016, в якому повідомив про сплату основної заборгованості в сумі 213 159 грн 99 коп. за договором поставки від 10.02.2014 № 169/14-4СА, що підтверджується платіжними дорученнями: від 21.07.2016 № на суму 112 259 грн 99 коп., від 12.08.2016 № НОМЕР_1 на суму 90 000 грн 00 коп., від 18.08.2016 № НОМЕР_2 на суму 900 грн 00 коп., від 18.08.2016 № НОМЕР_3 на суму 10 000 грн 00 коп., копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.112- 119).

З приводу заявленої суми пені в розмірі 10 658 грн 00 коп. відповідач, посилаючись на пункт 6.8 договору поставки № 169/14-4СА від 10.02.2014, вважає вимоги в цій частині безпідставними, оскільки позивач до позовної заяви не надав доказів звернення до відповідача з письмовою вимогою про сплату неустойки.

Крім того, відповідач проти заявленої суми пені заперечує, посилаючись на сплив строку позовної давності, встановленої частиною 2 статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), оскільки договір поставки № 169/14-4СА від 10.02.2014 не містить домовленості сторін про збільшення строку позовної давності.

Максимальна відстрочка платежу, передбачена специфікаціями до вказаного договору, складає 90 (девяносто) календарних днів з моменту приймання продукції на склад покупця. Оскільки датою останньої видаткової накладної, за якою на адресу ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» було поставлено продукцію є 26.11.2014, відповідач у справі зобовязаний був здійснити оплату за отриману продукцію згідно видаткових накладних в строк до 24.02.2015. Отже, за твердженням відповідача, на час звернення позивача із відповідним позовом до суду (червень 2016 року) строк позовної давності щодо стягнення пені сплинув. Тому відповідач подав заяву від 02.09.2016 про застосування строку позовної давності щодо вимоги про стягнення пені.

Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 26.09.2016 для розгляду справи замість судді Якушенко Р.Є., у звязку з перебування її у відпустці, визначено суддю Драгнєвіч О.В.

Ухвалою господарського суду Луганської області (у складі судді Драгнєвіч О.В.) від 27.09.2016 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 17.10.2016.

Позивач в письмових поясненнях від 27.09.2016 підтвердив факт погашення відповідачем суми основного боргу (а.с.135).

Від позивача 01.11.2016 через канцелярію суду надійшли додаткові письмові пояснення з новим розрахунком 3% річних, які носять характер заяви про збільшення розміру позовних вимог.

З огляду на недотримання позивачем відповідних вимог, встановлених ст.22 ГПК України для подання заяв про збільшення розміру позовних вимог (сплата судового збору, направлення копії заяви іншій стороні), подані додаткові пояснення позивача із новим розрахунком 3% річних оцінені саме як додаткові пояснення. Ухвалою суду від 01.11.2016 розгляд справи відкладено на 21.11.2016.

В судове засідання від 21.11.2016 повноважні представники сторін не прибули, були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Від позивача 03.11.2016 надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення 3% річних, в якій останній просив стягнути з відповідача 3% річних в сумі 10 215,62 грн, з огляду на допущені помилки в первісному розрахунку та помилкове неврахування видаткової накладної №259 від 27.10.2014 (а.с.161-165).

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України зменшення/збільшення розміру позовних вимог, відмова від частини позовних вимог є правом позивача.

Як вбачається, копія поданої позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення 3% річних від 03.11.2016 була завчасно направлена відповідачу, який, за висновком суду, мав достатньо часу для підготовки та направлення до суду власних заперечень, контр розрахунку, у разі незгоди із наведеним позивачем розрахунком 3% річних. Позивачем сплачено також судовий збір у належному розмірі за подання заяви.

За таких обставин, з урахуванням дотримання позивачем всіх вимог, встановлених ст.22 ГПК України, подана заява прийнята судом до розгляду. Відповідно розгляду підлягають наступні позовні вимоги про стягнення з відповідача: основної заборгованості за договором в сумі 213 159 грн 99 коп., інфляційні втрати в сумі 117 607 грн 59 коп., 3% річних у сумі 10 215 грн 62 коп., пеня в сумі 10 658 грн 00 коп.

Також позивачем через канцелярію суду надані додаткові письмові пояснення, згідно яких останнім відповідачу на виконання вимог п.6.8. договору поставки направлено письмову вимогу від 03.11.2016 про сплату пені в сумі 10 658 грн 00 коп., долучено докази відправки (а.с.156-158).

Крім того, позивачем подано письмове клопотання про припинення провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення 213 159 грн 99 коп. основного боргу та повернення сплаченої суми судового збору на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір» (а.с.154).

Господарський суд враховує, що за змістом ст.22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони, а не обовязком.

Враховуючи вищевикладене, належне повідомлення сторін про час та місце судового засідання, а також те, що на адресу суду не надходило обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, ухвалою суду явка не визнавалася обовязковою, за висновком суду неприбуття представників у судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті.

У судовому засіданні 21.11.2016 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Між сторонами 10.02.2014 укладено договір поставки № 169/14-4СА (далі договір), відповідно до умов пунктів 1.1, 1.2 якого в порядку та на умовах, передбачених цим договором, постачальник, позивач у справі, зобовязується поставити у власність покупця, відповідача у справі, продукцію та/чи обладнання виробничо технічного призначення, в асортименті, кількості, в терміни, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в договорі і Специфікаціях, що є невідємною частиною вказаного договору. Покупець, в свою чергу, зобовязується прийняти і оплатити продукцію, що поставляється у його власність, відповідно до умов до договору (а.с.26-33).

Строки та умови поставки врегульовані розділом 4 договору, зокрема, поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за ціною, з якісними характеристиками, в терміни, погодженими сторонами в Специфікаціях до цього договору. Під партією продукції сторони розуміють кількість продукції, однорідної за своїми якісними показниками, які супроводжуються одним документом про якість та/або одним товаросупроводжувальним документом (пункт 4.1 договору).

Умови поставки продукції DDР, згідно «Інкотермс-2000», з урахуванням умов і застережень, що містяться в договорі та/або відповідних Специфікаціях до нього. Узгоджене місто поставки вказується сторонами у відповідних Специфікаціях до договору. Постачальник несе всі витрати, повязані з поставкою продукції, до моменту її поставки в узгоджене місто призначення поставки (пункт 4.2 договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору загальна сума договору визначається загальною сумою всіх Специфікацій, що є невідємною частиною вказаного договору.

Ціна на продукцію, яка поставляється постачальником встановлюється сторонами у відповідних Специфікаціях до цього договору (пункт 5.2 договору).

Згідно з пунктом 5.3 договору розрахунки за продукцію, що поставляється постачальником, здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати поставки відповідної продукції, якщо інший строк і порядок оплати не обумовлені сторонами в Специфікаціях до договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Між сторонами за договором було підписано наступні специфікації, які є невідємною частиною договору поставки від 10.02.2014 № 169/14-4СА, в яких сторони обумовили загальну вартість поставки, умови поставки та оплати продукції, а саме:

- специфікацію № 5/4 від 12.05.2014 на поставку продукції на загальну суму 244 830 грн 60 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця ВП «ЦЗФ «Свердловська» (Луганська область, м. Свердловськ) (а.с.34);

- специфікацію № 9/4 від 26.05.2014 на поставку продукції на загальну суму 1 138 грн 80 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця (Луганська область, м. Ровеньки, вул. Енгельса, 8) (а.с.35);

- специфікацію № 10/4 від 28.05.2014 на поставку продукції на загальну суму 16 713 грн 00 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця ВП «ЦЗФ «Свердловська» (Луганська область, м. Свердловськ) (а.с.36);

- специфікацію № 11/4 від 28.05.2014 на поставку продукції на загальну суму 1 533 грн 60 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця ВП Ш/У «Червонопартизанське» Шахта «Червоний партизан» (Луганська область, м. Червонопартизанськ) (а.с.37);

- специфікацію № 12/4 від 28.05.2014 на поставку продукції на загальну суму 1 822 грн 92 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця ВП Ш/У «Червонопартизанське» Шахта «Червоний партизан» (Луганська область, м. Червонопартизанськ) (а.с.38);

- специфікацію № 13/4 від 28.05.2016 на поставку продукції на загальну суму 2 013 грн 48 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000»місце поставки - склад покупця ВП Ш/У «Червонопартизанське» Шахта ім.Я.М.Свердлова» (Луганська область, м. Свердловськ) (а.с.39);

- специфікацію № 14/4 від 28.05.2014 на поставку продукції на загальну суму 15 204 грн 00 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000»місце поставки - склад покупця ВП Ш/У «Червонопартизанське» Шахта «Червоний партизан» (Луганська область, м. Червонопартизанськ) (а.с.40);

- специфікацію № 15/4 від 03.06.2014 на поставку продукції на загальну суму 1 116 грн 00 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця (Луганська область, м. Ровеньки, вул. Енгельса, 8) (а.с.41);

- специфікацію № 24/4 від 22.09.2014 на поставку продукції на загальну суму 900 грн 00 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця (Луганська область, м. Ровеньки, вул. Енгельса, 8) (а.с.42);

- специфікацію № 25/4 від 22.09.2014 на поставку продукції на загальну суму 1 365 грн 06 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця (Луганська область, м. Ровеньки, вул. Енгельса, 8) (а.с.43);

- специфікацію № 26/4 від 22.09.2014 на поставку продукції на загальну суму 40 560 грн 00 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця (Луганська область, м. Ровеньки, вул. Енгельса, 8) (а.с.44);

- специфікацію № 27/4 від 22.09.2014 на поставку продукції на загальну суму 3 111 грн 92 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця (Луганська область, м. Ровеньки, вул. Енгельса, 8) (а.с.45);

- специфікацію № 28/4 від 24.10.2014 на поставку продукції на загальну суму 13 213 грн 44 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця (Луганська область, м. Ровеньки, вул. Енгельса, 8) (а.с.46);

- специфікацію № 29/4 від 14.11.2014 на поставку продукції на загальну суму 3 692 грн 09 коп., умови поставки продукції за специфікацією: DDР згідно «Інкотермс-2000» місце поставки - склад покупця (Луганська область, м. Ровеньки, вул. Енгельса, 8) (а.с.47).

Відповідно до умов договору поставки від 10.02.2014 № 169/14-4СА та Специфікацій до нього розрахунки за продукцію здійснюються шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника з відстрочкою платежу на 60 (шістдесят) або 90 (девяносто) календарних днів з моменту прийняття відповідної партії продукції на складі покупця.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов договору поставки від 10.02.2014 № 169/14-4СА та Специфікацій позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 366 566 грн 42 коп., за наступними видатковими накладними:

- № 82 від 29.05.2014 на суму 244 830,60 грн. (а.с.48);

- № 115 від 06.06.2014 на суму 1 245,60 грн. (а.с.49);

- № 120 від 13.06.2014 на суму 2 400,00 грн. (а.с.50);

- № 121від 13.06.2014 на суму 1 533,60 грн. (а.с.51);

- № 133 від 26.06.2014 на суму 1 680,00 грн. (а.с.52);

- № 135 від 26.06.2014 на суму 1 116,00 грн. (а.с.53);

- № 139 від 26.06.2014 на суму 1 663,68 грн. (а.с.54);

- № 219 від 09.10.2014 на суму 1 565,64 грн. (а.с.55);

- № 223 від 09.10.2014 на суму 33 096,55 грн. (а.с.56);

- № 224 від 09.10.2014 на суму 900,00 грн. (а.с.57);

- № 225 від 09.10.2014 на суму 20 880,00 грн. (а.с.58);

- № 226 від 09.10.2014 на суму 1 552,52 грн. (а.с.59);

- № 227 від 09.10.2014 на суму 1 365,06 грн. (а.с.60);

- № 236 від 14.10.2014 на суму 98,04 грн. (а.с.61);

- № 239 від 14.10.2014 на суму 19 375,20 грн. (а.с.62);

- № 240 від 14.10.2014 на суму 1 740,00 грн. (а.с.63);

- № 241 від 14.10.2014 на суму 1 559,40 грн. (а.с.64);

- № 238 від 14.10.2014 на суму 2 076,84 грн. (а.с.65);

- № 259 від 27.10.2014 на суму 13 213,44 грн. (а.с.66);

- № 299 від 11.11.2014 на суму 11 124,00 грн. (а.с.67);

- № 309 від 17.11.2014 на суму 201,13 грн. (а.с.68);

- № 320 від 26.11.2014 на суму 3 349,12 грн. (а.с.69).

Зобовязання в частині проведення своєчасного та повного розрахунку з позивачем відповідач виконав не повністю. Відповідачем частково проведено розрахунок за поставлену продукцію за видатковою накладною № 82 від 29.05.2014 на суму 244 830,60 грн, сплачено суму 153 406,43 грн.

Відповідно станом на день подання позову, заборгованість відповідача по оплаті поставленої йому продукції за договором складала 213 159 грн 99 коп., що також підтверджується обома сторонами.

Не виконання відповідачем своїх зобовязань в частині проведення своєчасного та повного розрахунку стало підставою для звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 213 159 грн 99 коп.

На підставі статті 625 ЦК України позивач нарахував та предявив до стягнення 3% річних в сумі 10215 грн 62 коп. за період з 28.08.2014 по 17.06.2016 та інфляційні втрати в сумі 117 607 грн 59 коп. за період з вересня 2014 року по травень 2016 року окремо по кожній видатковій накладній з урахуванням відстрочки платежу саме на 90 (девяносто) календарних днів з моменту прийняття відповідної партії продукції на складі покупця.

Також позивачем нараховано та предявлено до стягнення пеню в сумі 10 658 грн 00 коп., яка складає 5% від суми простроченого боргу, розраховану на підставі пункту 6.8 договору.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам сторін, суд зазначає наступне.

Фактичні обставини справи свідчать про те, що правовідносини між сторонами за позовом виникли із договору від 10.02.2014 № 169/14-4СА, який за своєю правовою природою є договором поставки і регулюється положеннями глав 19, 30 Господарського кодексу України (далі ГК України) загальні положення про господарські зобов'язання, поставку, та глави 54 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) про купівлю продаж.

Відповідно до статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положення цієї статті кореспондуються з нормами статті 712 ЦК України.

Загальні положення про купівлю-продаж визначені главою 54 Ц України.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 ЦК України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтями 526 ЦК України та 193 ГК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У відповідності з правилами статей 43, 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено належними та допустимими доказами належне виконання своїх зобовязань за договором поставки від 10.02.2014 № 169/14-4СА, зокрема, здійснення поставки відповідачу продукції за Специфікаціями до цього договору на загальну суму 366 566 грн 42 коп., що підтверджується підписаними представниками сторін видатковими накладними, довіреностями відповідача, виданими представнику для отримання товарно-матеріальних цінностей, які долучені до матеріалів справи.

Судом встановлено, що відповідач за отриманий товар розрахувався частково на загальну суму 153 406,43 грн, заборгованість на дату звернення позивача з позовом до господарського суду складала 213 159,99 грн, яка підтверджена матеріалами справи та обґрунтовано заявлена до стягнення.

В подальшому, під час розгляду справи відповідач сплатив заборгованість в сумі 213 159 грн 99 коп. за договором поставки від 10.02.2014 № 169/14-4СА, що підтверджується платіжними дорученнями: від 21.07.2016 № НОМЕР_4 на суму 112 259 грн 99 коп., від 12.08.2016 № НОМЕР_1 на суму 90 000 грн 00 коп., від 18.08.2016 № НОМЕР_2 на суму 900 грн 00 коп., від 18.08.2016 № НОМЕР_3 на суму 10 000 грн 00 коп., копії яких долучені до матеріалів справи.

Отже, в частині вимог про стягнення основної заборгованості в сумі 213 159 грн 99 коп. предмет спору відсутній.

На підтвердження вказаних обставин позивачем, зокрема, подано письмове клопотання про припинення провадження у справі в цій частині вимог та повернення судового збору.

Підпунктом 1-1 пункту 1 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 213 159 грн 99 коп. підлягає припиненню.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 3 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Відповідності до статті 549 ЦК України неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобовязання за кожен день прострочення виконання.

В пункті 6.8 договору сторони передбачили, що у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочки оплати від вартості своєчасно не сплаченої продукції, однак не більше 5% від вартості своєчасно не сплаченої продукції.

Як вбачається, позивач заявив до стягнення пеню в сумі 10 658 грн 00 коп. із розрахунку 5% від суми простроченого боргу.

Відповідач проти заявленої суми пені заперечує, посилаючись на відсутність письмової вимоги про сплату неустойки та на сплив строку позовної давності в один рік, яку відповідною заявою просив застосувати до вимог про стягнення неустойки.

Суд визнає доводи відповідача щодо відсутності письмової вимоги позивача про сплату неустойки як підставу для відмови в стягнення пені необґрунтованими та до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Сторони, встановлюючи в п.6.8. договору обовязок покупця сплатити постачальнику неустойку за письмовою вимогою постачальника, не визначили жодних застережень чи вимог щодо порядку предявлення такої вимоги. А отже, за висновком суду, предявлення такої вимоги на виконання п.6.8. договору можливе шляхом предявлення безпосередньо позову до суду, що і було зроблено позивачем.

Суд зауважує про те, що виконання постачальником умови про направлення письмової вимоги покупцю про сплату неустойки не впливає на право постачальника нараховувати та стягувати неустойку у звязку із допущеним покупцем простроченням оплати поставленої продукції.

Крім того, під час розгляду справи позивачем окремо була направлена письмова вимога про сплату пені в сумі 10 658 грн 00 коп., докази направлення якої надані суду.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач подав заяву від 02.09.2016 про застосування строку позовної давності стосовно вимог про стягнення пені.

Умови пункту 6.8 договору не передбачають право нарахування пені більше шести місяців прострочення.

Суд приймає до уваги, що позивачем з метою зручності здійснення розрахунку пені та платежів за ст.625 ЦК України період прострочення виконання грошового зобовязання по всім накладним розраховано застосовуючи відстрочку платежу саме на 90 (девяносто) календарних днів з моменту прийняття відповідної партії продукції на складі покупця.

Так, у відповідності зі статтею 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові; якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом 12.07.2016 (дата поштового штемпелю на конверті).

Враховуючи правила статті 253 ЦК України, відповідно до якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної дати або настання події, з якою повязано його початок, відповідно строк позовної давності для стягнення пені за період з 28.08.2014 (початок періоду прострочення за першою спірною накладною) по 12.07.2015 сплинув, враховуючи, що обчислення такого строку здійснюється за кожний день окремо.

Перевіривши доводи сторін, суд дійшов висновку про те, що строк позовної давності пропущено лише відносно частини видаткових накладних.

Тому судом наводиться наступний розрахунок пені, зроблений за допомогою правової бази «Законодавство», за видатковими накладними №№ 236, 239, 240, 241, 238, 259, 299, 309, 320, за якими строк позовної давності пропущено частково:

(ставка НБУ з 13.11.2014 по 05.02.2015 14 %; з 06.02.2015 по 03.03.2015 19,5 %; з 04.03.2015 по 27.08.2015 30 %)

1) видаткові накладні: № 236 від 14.10.2014 на суму 98,04 грн., № 239 від 14.10.2014 на суму 19 375,20 грн., № 240 від 14.10.2014 на суму 1 740,00 грн., №241 від 14.10.2014 на суму 1 559,40 грн. та № 238 від 14.10.2014 на суму 2 076,84 грн., загальна сума 24 849,48 грн., строк оплати до 12.01.2015, період прострочення з 13.01.2015 по 13.07.2015 182 дня, у тому числі в межах строку позовної давності 24 849,48 грн. х (30 % : 365 х 2) : 100 х 1 день (за 13.07.2015) = 40,85 грн, що підлягає стягненню, оскільки менше 5% (обмеження пені за п. 6.8 договору 1 242,47 грн.);

2) видаткова накладна № 259 від 27.10.2014 на суму 13 213,44 грн., строк оплати до 26.01.2015, період прострочення з 27.01.2015 по 27.07.2015 182 дня, у тому числі в межах строку позовної давності 13 213,44 грн. х (30 % : 365 х 2) : 100 х 15 днів (з 13.07.2015 по 27.07.2015) = 325,81 грн, що підлягає стягненню, оскільки менше 5% (обмеження пені за п. 6.8 договору 660,67 грн.);

3) видаткова накладна № 299 від 11.11.2014 на суму 11 124,00 грн., строк оплати до 09.02.2015, період прострочення з 10.02.2015 по 10.08.2015 182 дня, у тому числі в межах строку позовної давності 11 124,00 грн. х (30 % : 365 х 2) : 100 х 29 днів (з 13.07.2015 по 10.08.2015) = 530,30 грн., що підлягає стягненню, оскільки менше 5% (обмеження пені за п. 6.8 договору 556,20 грн.);

4) видаткова накладна № 309 від 17.11.2014 на суму 201,13 грн., строк оплати до 16.02.2015, період прострочення з 17.02.2015 по 17.08.2015 182 дня, у тому числі в межах строку позовної давності 201,13 грн. х (30 % : 365 х 2) : 100 х 36 днів (з 13.07.2015 по 17.08.2015) = 11,90 грн., що більше 5% (обмеження пені за п. 6.8 договору 10,06 грн.), тому стягненню підлягає 10 грн 06 коп. пені за накладною № 309 від 17.11.2014;

5) видаткова накладна № 320 від 26.11.2014 на суму 3 349,12 грн., строк оплати до 24.02.2015, період прострочення з 25.02.2015 по 25.08.2015 182 дня, у тому числі в межах строку позовної давності 3 349,12 грн. х (30 % : 365 х 2) : 100 х 44 дня (з 13.07.2015 по 25.08.2015) = 242,23 грн., що більше 5% (обмеження пені за п. 6.8 договору 167,46 грн.), тому стягненню підлягає 167 грн 46 коп. пені за накладною № 320 від 26.11.2014.

Здійснивши перевірку розрахунку пені, суд зазначає, що загальний період прострочення, за який підлягає стягненню пеня становить з 13.07.2015 по 25.08.2015, а сума пені складає 1074 грн 48 коп.

В іншій частині вимоги про стягнення пені слід відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Позивач, керуючись вказаною нормою закону, нарахував та предявив до стягнення 3 % річних в сумі 10215 грн 62 коп. за період з 28.08.2014 по 17.06.2016 та інфляційні втрати в сумі 117 607 грн 59 коп. за період з вересня 2014 року по травень 2016 року, розраховані окремо по кожній видатковій накладній.

Судом було перевірено розрахунок 3% річних, наведений позивачем у заяві про збільшення розміру позовних вимог (а.с.160-161), та встановлено, що позивачем допущені арифметичні помилки під час складання сум та їх округлення.

Водночас, господарський суд вважає за необхідне навести власний правильний розрахунок 3% річних, зроблений за допомогою програми Законодавство:

№ і дата видаткових накладнихСума заборгованості в грн.Період нарахування 3% річнихКількість днів простроченняСума 3% річних, грн
82 від 29.05.201491424, 1728.08.2014- 17.06.5, 98
115 від 06.06.20141245, 6005.09.2014- 17.06.201665266, 70
120, 121 від 13.06.20143933, 6012.09.2014- 17.06., 39
133, 135, 139 від 26.06.20144459, 6825.09.2014- 17.06., 49
219, 223, 224, 225, 226, 227 від 09.10.201459359, 7713.01.2015- 17.06.2016522(2544,52) 2539, 82
236, 239, 240, 241, 238 від 14.10.201424849, 4813.01.2015- 17.06.5, 20
259 від 27.10.201413213, 4427.01.2015- 17.06., 20
299 від 11.11.201411124, 0010.02.2015- 17.06., 24
309 від 17.11.2014201, 1317.02.2015- 17.06.20164878, 04
320 від 26.11.20143349, 1225.02.2015- 17.06., 73
Всього:10209, 79

Оскільки за розрахунком суду за видатковими накладними №№219, 223, 224, 225, 226, 227 від 09.10.2014 сума нарахованих 3% річних є більшою (2544,52 грн), ніж заявлено до стягнення позивачем (2539, 82 грн), суд не виходячи за межі позовних вимог, вважає за можливим стягнути з відповідача 3% річних в сумі 2539, 82 грн, заявленій позивачем.

Враховуючи зазначене, обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача визнаються 3% річних в розмірі 10209 грн 79 коп., нараховані за період з 28.08.2014 по 17.06.2016. В іншій частині вимоги про стягнення 3% річних слід відмовити.

Перевіривши розрахунок втрат від інфляції, суд встановив правильність їх нарахування (правильне застосування коефіцієнтів інфляції, визначення прострочення та період нарахування), а тому вимога про стягнення інфляційних в сумі 117 607 грн 59 коп. за період з вересня 2014 року по травень 2016 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги заявлено обґрунтовано, підлягають задоволенню частково, в загальній сумі 128 891 грн 86 коп., з яких:

- 10 209 грн 79 коп. 3 % річних за період з 28.08.2014 по 17.06.2016;

- 117 607 грн 59 коп. інфляційних втрат за період з вересня 2014 року по травень 2016 року;

- 1074 грн 48 коп. пеня за прострочення оплати за період з 13.07.2015 по 25.08.2015 окремо по кожній видатковій накладній.

Провадження у справі в частині вимоги про стягнення основного боргу в сумі 213 159 грн 99 коп. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

При зверненні з позовом до суду позивачем був сплачений судовий збір за платіжним дорученням №2244 від 22.06.2016 у розмірі 5030 грн 24 коп. та квитанцією:0558-5454-9549-0154 від 12.07.2016 на суму 236 грн 78 коп., що відповідає первісно заявленим позовним вимогам на суму 351 120 грн 86 коп.

В подальшому заявою від 03.11.2016 позивачем збільшено розмір позовних вимог, зокрема в частині стягнення 3% річних, до 10215 грн 62 коп., доплачено судовий збір в сумі 7 грн 80 коп. згідно квитанції №53091 від 02.11.2016.

Під час розгляду спору відповідачем було сплачено суму основного боргу 213 159 грн 99 коп., у звязку з чим провадження в цій частині вимог підлягає припиненню.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Оскільки провадження в частині вимоги про стягнення основного боргу в сумі 213 159 грн 99 коп. припинено, на даний час існує необхідність повернення позивачу сплаченого судового збору в розмірі 3197 грн 40 коп., який може бути повернутий позивачу з Державного бюджету України.

Враховуючи те, що позивачем подано письмову заяву про повернення судового збору, питання щодо повернення судового збору буде вирішено окремо ухвалою суду.

Відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 1933 грн 38 коп. слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фін Трейд Сервіс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» про стягнення 351 120 грн 86 коп. задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині вимоги про стягнення основного боргу в сумі 213 159 грн 99 коп. припинити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ», 93400, м. Сєвєродонецьк Луганської області, вул. Гоголя, буд.24А, ідентифікаційний код 37596090, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фін Трейд Сервіс», 83003, м. Донецьк, проспект Ілліча, буд.19 «з», кв.100, ідентифікаційний код 35559628, 3 % річних у сумі 10 209 грн 79 коп., інфляційні втрати в сумі 117 607 грн 59 коп., пеню в сумі 1074 грн 48 коп., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1933 грн 38 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.11.2016.

Суддя О.В. Драгнєвіч