РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2016 р. Справа № 924/619/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Олексюк Г.Є.

суддів Грязнов В.В.

суддів Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Вох В.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Хмельницької області від 13.09.16 р.

у справі № 924/619/16 (суддя Виноградова В.В. )

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Мідав Фрейм"

про стягнення майна у вигляді продукції, що виготовляється на суму 978 847,67грн.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - ОСОБА_3 ( представник, довіреність у справі)

Судом розяснено представникам сторін права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року у справі № 924/619/16 (суддя Виноградова В.В.) відмовлено у позові ОСОБА_1 до ТОВ Мідав Фрейм про зобов'язання відповідача виплатити позивачу частку в статутному капіталі ТОВ Мідав Фрейм, що залишилася невиплаченою на суму 978 874, 67 грн., майном у вигляді продукції багетним профілем відповідно до додатку № 1 до протоколу загальних зборів учасників № 11/04.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд керувався положеннями ст.ст.11,15,144,148 Цивільного кодексу України, ч.1 ст. 87, ст.88, ст. 167 Господарського кодексу України , ст.50,52,54 Закону України "Про господарські товариства" та прийшов до висновку, що позивачем внесено частку у статутний капітал частково на суму 385808,00 грн. Отже, ОСОБА_1 не виконав свого обов'язку щодо внесення вкладу у розмірі, передбаченому статутом. Крім того, на час звернення позивача до суду з цим позовом обов'язок відповідача щодо виплати позивачу його частки у статутному капіталі ще не настав, оскільки відповідачем ще не затверджувався звіт за 2016 рік; неможливо заздалегідь встановити і вартість майна товариства, виходячи з якої має визначатися та її частина, що підлягає виплаті позивачу; позивачем не доведено належними та допустимими доказами вартість частки позивача у статутному капіталі товариства.

Не погодившись із постановленим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення господарським судом Хмельницької області прийняте на підставі не повністю досліджених доказів, з грубим порушенням норм матеріального права при недотриманні норм процесуального права.

Зазначає, що станом на 11.04.2016 року ОСОБА_1 володів часткою у розмірі 17% у статутному капіталі ТОВ Мідав Фрейм, що становило 1 378 710 грн. Вихід зі складу учасників ТОВ Мідав Фрейм відбувся на підставі нотаріальної заяви від 11 квітня 2016 року. Отже, протокол загальних зборів учасників товариства від 11.04.2016 року та додаток № 1 до протоколу учасники товариства, що були підписані в тому числі його учасниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджує вартість вкладу позивача.

Наголосив, що своїм листом від 17.05.2016 року № 8 Повідомлення про виплату часток у статутному капіталі відповідач визнав заборгованість перед позивачем в розмірі 978 847, 67 грн.

Вважає, що господарський суд повністю проігнорував докази по справі протокол № 11/04 від 11.04.2016 року загальних зборів учасників ТОВ Мідав Фрейм та додаток № 1 до нього, які свідчать про внесення частки позивачем у повному обсязі та строки виплати залишку частки.

На думку апелянта, судом незаконно вказано, що позивачем здійснено фактичне внесення частки у статутний капітал ТОВ Мідав Фрейм у розмірі 385 808, 00 грн.

Вказав про необхідність перевірки реального розміру внесеної частки позивачем до статутного капіталу ТОВ Мідав Фрейм.

На думку апелянта, висновки суду першої інстанції щодо внесення позивачем частки у статутний капітал частково на суму 340 394, 00 грн. та не виконання свого обовязку щодо формування статутного капіталу не ґрунтується на нормах матеріального права, суд фактично здійснив втручання у господарську діяльність товариства, незаконно зменшивши частку позивача з 8% до 4,54% від статутного капіталу.

Просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області по справі №924/619/16 повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_1 до ТОВ Мідав Фрейм про зобовязання ТОВ Мідав Фрейм виплатити ОСОБА_1 частку у статутному капіталі ТОВ Мідав Фрейм, що залишилася невиплаченою на суму 978 874, 67 грн., майном у вигляді продукції багетним профілем відповідно до додатку № 1 до протоколу загальних зборів учасників № 11/04 у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що відповідно до ст. 96 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду .

У судове засідання зявився представник відповідача, який повністю заперечив вимоги апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, а оскаржуване рішення законним. Додатково вказав, що позивачу виплачена частка в розмірі більше, ніж була ним сплачена, а тому відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог.

Просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач в судове засідання не зявився , причини неявки суду не повідомив.

Як вбачається із матеріалів справи, від позивача повернувся поштовий конверт з відміткою " За закінчення терміну зберігання" ( а.с.170).

Пунктом 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Пункт 3.9.1. вказаної Постанови передбачає, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Тому, ОСОБА_1 вважається таким, що належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки позивач належним чином повідомлявся про час та місце апеляційного перегляду справи, враховуючи обмеженість строків вирішення спору, явка сторін обов'язковою не визнавалась, судова колегія не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та визнала за можливе розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. У процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Заслухавши пояснення представника відповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права при винесенні оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Мідав Фрейм" зареєстоване як юридична особа, що підтверджується спеціальним витягом з ЄДРЮО, ФОП та ГФ від 26.08.2016 р.

Пунктом 1.1 статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Мідав Фрейм", затвердженого зборами засновників товариства (протокол №29/08 від 29.08.2012 року) (далі - статут), учасниками товариства є громадяни України ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_1.

За змістом п. 3.1 статуту , товариство має статутний фонд в розмірі 1000000,00 грн., розподілений на частки відповідно вкладам засновників, розмір яких становить: ОСОБА_4 - 250000,00 грн., що складає 25% статутного фонду; ОСОБА_6 - 250000,00 грн., що складає 25% статутного фонду; ОСОБА_7 - 160000,00 грн., що складає 16% статутного фонду; ОСОБА_8 - 160000,00 грн., що складає 16% статутного фонду; ОСОБА_1 - 180000,00 грн., що складає 18% статутного фонду (п. 3.1 статуту).

Згідно з п. 9.1 статуту засновник зобов'язаний повністю внести свій вклад протягом першого року діяльності товариства після його державної реєстрації.

При цьому вкладами засновників можуть бути будинки, споруди, обладнання та інші матеріальні цінності, цінні папери, земельні ділянки відповідно до Земельного кодексу України, кошти в національній та іноземній валюті, іноземні інвестиції, права користування водою та іншими природними ресурсами, а також інші майнові права (включаючи майнові права на об'єкти інтелектуальної власності) (п. 9.2 статуту).

Положеннями статуту передбачено право засновників, зокрема, вийти в установленому порядку з товариства (п. 7.1 статуту).

Так, засновник може вийти з товариства, письмово попередивши про це збори засновників за один місць. При виході засновнику виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частині в статутному фонді. На його вимогу та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Засновнику, який вибув, виплачується належна йому частина прибутку, одержаного товариством у даному році. Всі виплати при виході засновника з товариства провадяться після затвердження звіту за рік, у якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу або в інші строки за згодою зборів (п. 9.3 статуту).

Статут ТОВ "Мідав Фрейм" підписаний засновниками та зареєстрований державним реєстратором 04.09.2012 р.

В свою чергу, у статут товариства ТОВ "Мідав Фрейм" вносились зміни в частині розміру статутного фонду та розподілення його між учасниками.

Рішенням загальних зборів учасників ТОВ "Мідав Фрейм", оформленим протоколом №01/08 від 01.08.2013 р., було вирішено збільшити розмір статутного фонду товариства, встановивши його в розмірі 2000000,00 грн. та затвердити новий розподіл часток учасників у статутному фонді: ОСОБА_4 - 37,5%; ОСОБА_6 - 37,5%; ОСОБА_7 - 8%; ОСОБА_8 - 8%; ОСОБА_1 9%.

Відповідно до зазначеного рішення 01.08.2013 р. було зареєстровано зміни п. 3.1 статуту товариства.

В подальшому, рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленим протоколом від 29.10.2014 р. №29/10, було вирішено вивести зі складу учасників товариства ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на підставі поданих ними нотаріальних заяв та виплатити належні їм частки у статутному фонді товариства; прийняти до складу учасників товариства нового учасника ОСОБА_5, встановивши його вклад до статутного фонду в розмірі 750000,00 грн.; збільшити вклад учасника ОСОБА_1 на 160000,00 грн., встановивши його в розмірі 340000,00 грн.; затвердити новий розподіл часток у статутному фонді: ОСОБА_4 - 37,5%; ОСОБА_5 - 37,5%; ОСОБА_7 - 8%; ОСОБА_1 17%.

05.11.2014 р. зареєстровані зміни до статуту, згідно з якими учасниками товариства є ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_1 (п. 1.1 статуту), а статутний фонд товариства в розмірі 2000000,00 грн. розподілений на такі частки: ОСОБА_4 - 7500000,00 грн., що складає 37,5% статутного фонду; ОСОБА_5 - 750000,00 грн., що складає 37,5% статутного фонду; ОСОБА_7 - 160000,00 грн., що складає 8% статутного фонду; ОСОБА_1 - 340000,00 грн., що складає 17% статутного фонду.

21.10.2015 р. загальними зборами учасників ТОВ „Мідав Фрейм прийнято рішення, оформлене протоколом №21/10, про збільшення розміру статутного капіталу товариства до 7500000,00 грн. за рахунок збільшення учасниками своїх вкладів, а саме: вкладу ОСОБА_5 до 2812500,00 грн., що складає 37,5% статутного капіталу; вкладу ОСОБА_4 - 2812500,00 грн., що складає 37,5% статутного капіталу; вкладу ОСОБА_7 - 600000,00 грн., що складає 8% статутного капіталу; вкладу ОСОБА_1 - 1275000,00 грн., що складає 17% статутного капіталу. Відповідні зміни до п. 3.1 статуту товариства зареєстровані 23.10.2015 р.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим судом, ОСОБА_1 (згідно зі звітами про кредитні операції по рахунку ТОВ "Мідав Фрейм" з 01.10.2012 р., 01.10.2015 р., 01.01.2016 р) було внесено до статутного капіталу товариства 33700,00 грн. (23.11.2012 р.), 13959,00 грн. (11.12.2015 р.), 4373,00 грн. (14.12.2015 р.), 9990,00 грн., 36838,00 грн., 40874,00 грн. (15.12.2015 р.), 69000,00 грн. (16.12.2015 р.), 10010,00 грн. (17.12.2015 р.), 9990,00 грн. (18.12.2015 р.), 27051,00 грн. (21.12.2015 р.), 10000,00 грн., 16234,00 грн. (22.12.2015 р.), 16109,00 грн., 9990,00 грн. (23.12.2015 р.), 18731,00 грн. (24.12.2015 р.), 21228,00 грн. (25.12.2015 р.), 10000,00 грн. (28.12.2015 р.), 9000,00 грн., 18731,00 грн. (29.12.2015 р.), всього - 385808,00 грн.

В свою чергу, 11.04.2016р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №509 заяву ОСОБА_1 про його вихід зі складу засновників ТОВ "Мідав Фрейм".

Відповідно до рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Мідав Фрейм", оформленого протоколом №11/04, було вирішено, зокрема, вивести зі складу учасників ТОВ "Мідав Фрейм" ОСОБА_1 на підставі поданої ним нотаріально завіреної заяви та виплатити на протязі двох місяців продукцією товариства (пластиковим багетним профілем за вартістю, в кількості та асортименті згідно додатку №1) належної йому частки у статутному капіталі товариства.

У додатку №1 до протоколу №11/04 загальних зборів учасників ТОВ "Мідав Фрейм" від 11.04.2016 р. визначено характеристики продукції (модель, сорт, метри погонні в 1 ящику, ціну метра погонного, кількість метрів погонних, кількість рейок, кількість ящиків тощо) для здійснення виплати частки ОСОБА_1.

На виконання рішення загальних зборів учасників товариства (протоколу №11/04 від 11.04.2016 р.) відповідачем передано апелянту товар за видатковою накладною №100 від 12.04.2016 р. на суму 153212,83 грн. з ПДВ, №98 від 12.04.2016 р. - на суму 255649,50 грн. з ПДВ (всього - на суму 408862,33 грн.).

Листом №8 від 17.05.2016 р. ТОВ "Мідав Фрейм" повідомило позивача про здійснену виплату його частки у статутному капіталі продукцією на загальну суму 408862,33 грн. (накладні №98 від 12.04.2016 р. на суму 255649,50 грн., №100 від 12.04.2016 р. на суму 153212,83 грн.) та про виплату залишку частки у статутному капіталі в розмірі 978847,67 грн. грошовими коштами після затвердження звіту за 2016 рік в строк до 11.04.2017 р. відповідно до ст. 54 Закону України "Про господарські товариства".

Вважаючи , що ОСОБА_1 невиплачено всієї частки у статутному капіталі ТОВ "Мідав Фрейм", він звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати відповідача виплатити йому частку у статутному капіталі ТОВ „Мідав Фрейм, що залишилася невиплаченою на суму 978874,67 грн., майном у вигляді продукції - багетним профілем відповідно до додатку №1 до протоколу загальних зборів учасників №11/04 від 11.04.2016 р.

Аналізуючи зазначені обставини справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

У статті 15 Цивільного кодексу України ( надалі ЦК) зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 167 Господарського кодексу України ( надалі -ГК) корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач як учасник товариства з обмеженою відповідальністю "Мідав Фрейм", що вибув, звернувся до суду із позовом про зобовязання виплатити йому невиплачену частку у статутному капіталі.

Згідно зі ст. 50 Закону України „Про господарські товариства (далі - Закон) товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами.

Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом (ст. 13 Закону).

Статтею 144 ЦК України визначено, що статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю складається з вартості вкладів його учасників. Розмір статутного капіталу дорівнює сумі вартості таких вкладів. Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 87 ГК України, відповідно до якої сума вкладів учасників господарського товариства становить статутний фонд товариства.

У пункті 3.1 статуту товариства з обмеженою відповідальністю "Мідав Фрейм" (в редакції, чинній на момент виходу ОСОБА_1 зі складу учасників товариства) зазначено, що статутний капітал товариства становить 7500000,00 грн., з яких частка ОСОБА_4 - 28125000,00 грн., що складає 37,5% статутного капіталу; ОСОБА_6 - 28125000,00 грн., що складає 37,5% статутного капіталу; ОСОБА_7 - 600000,00 грн., що складає 8% статутного капіталу; ОСОБА_1 - 1275000,00 грн., що складає 17% статутного капіталу.

У силу вимог ст. 11 Закону України « Про господарські товариства «, ст. 11 ЦК України, ст. 88 ГК України учасники товариства зобов'язані, з-поміж іншого, виконувати свої зобов'язання перед товариством, в тому числі і пов'язані з майновою участю, а також вносити вклади (оплачувати акції) у розмірі, порядку та засобами, передбаченими установчими документами.

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про господарські товариства " статутний капітал товариства з обмеженою відповідальністю підлягає сплаті учасниками товариства до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. Аналогічні положення містяться і в п. 9.1 статуту товариства.

Згідно ч. 5 ст. 52 Закону України "Про господарські товариства", учаснику товариства з обмеженою відповідальністю, який повністю вніс свій вклад, видається свідоцтво товариства.

У підтвердження вказаного факту позивачем наведеного доказу суду надано не було.

Оцінюючи доводи апелянта про те, що він вніс у повному обсязі кошти згідно з своєї частки у товаристві, колегія суддів відзначає таке.

Так, ст. 11 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що субєкти малого підприємництва подають фінансову звітність у складі балансу і звіту про фінансові результати, а решта господарських товариств баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал та примітки до звітів.

Загальні вимоги до фінансової звітності встановлені наказом Міністерства фінансів України № 73 від 07.02.2013 року, відповідно до якого звітність підприємства (у тому числі товариства з обмеженою відповідальністю) дає змогу встановити номінальну (визначену в установчих документах товариства) вартість статутного капіталу, а також суму вкладів, які внесли та не внесли учасники товариства. Однак, фінансова звітність не дає змоги зясувати, який саме учасник не вніс свого вкладу до статутного капіталу (чи яку частку такого вкладу він вніс).

Отже, фінансова звітність не може виступати належним самостійним засобом у підтвердженням факту внесення вкладу до статутного капіталу товариства. Єдиним достовірним, належним і достатнім доказом внесення вкладу до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, за наявної у матеріалах справи сукупності досліджених апеляційним судом доказів, виступають саме первинні документи.

Зважаючи на те, що внесення учасником вкладу до статутного капіталу викликає зміни в структурі активів і капіталів товариства, така дія є господарською операцією відповідно до абзацу 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", й згідно з абз. 10 ст. 1 цього ж Закону, підтверджувати її здійснення повинен саме первинний документ. Крім того, саме первинні документи є підставою внесення інформації до облікових регістрів та, відповідно, до фінансової звітності підприємства. Тому, наявність первинних документів при підтвердженні факту внесення вкладу до статутного капіталу товариства є обовязковою, а фінансова звітність товариства сама по собі не може виступати самостійним, беззаперечним доказом факту повного внесення конкретним учасником товариства вкладу до його статутного капіталу.

За правилами ч.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Згідно п. 3.1. "Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні" затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 № 637, касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням спеціальних платіжних засобів, іншими касовими документами...; приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

У контексті наведеного, позивачем не було надано, а колегією суддів не було встановлено належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів (первинних документів) у підтвердження внесення апелянтом готівкових коштів у касу відповідача в якості оплати його частки в статутному капіталі товариства.

Крім того, відповідно до ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 16 листопада 2016р. у ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Мідав Фрейм" було витребовано оригінали та належним чином завірені копії регістрів бухгалтерського обліку (оборотно-сальдові відомості, картки, аналіз рахунків) по рахунку 40 ("Зареєстрований (пайовий) капітал"), рахунку 46 "Неоплачений капітал" за період з 01 січня 2016 року по 31 червня 2016 року; касову книгу ( або роздрукований варіант касової книги).

Відповідно до письмових пояснень відповідача від 28 листопада 2016 року (а.с. 166), підприємство надати касову книгу не має можливості, оскільки її при звільненні не передала головний бухгалтер.

З врахуванням того, що позивачем, всупереч вимогам статті 33 ГПК України, не були надані беззаперечні докази, якими останній обґрунтовував свої доводи, колегія суддів констатує, що в матеріалах справи відсутні докази сплати ОСОБА_1 частки в повному розмірі.

Крім того, статтею 10 Закону України "Про господарські товариства" визначено, що учасники товариства мають право, зокрема, брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди) (право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів); вийти в установленому порядку з товариства.

Статтею 148 ЦК України передбачено, що учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. Учасник, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці у статутному капіталі товариства. За домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі.

Відповідно до статті 54 Закону при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному капіталі. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Учаснику, який вибув, виплачується належна йому частка прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу. Майно, передане учасником товариству тільки в користування, повертається в натуральній формі без винагороди.

Аналогічні приписи закріплені в п. 9.3 статуту ТОВ "Мідав Фрейм", згідно з якими при виході засновнику виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці в статутному фонді. На його вимогу чи за згодою товариства вклад можу бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Засновнику, який вибув, виплачується належна йому частина прибутку, одержаного товариством у даному році. Всі виплати при виході засновника з товариства провадяться лише після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу або в інші строки за згодою зборів.

Тобто з положень чинного законодавства, зокрема, норм ст. 54 Закону, які є спеціальними, та установчих документів відповідача слідує, що виплата частки учаснику (засновнику) при його виході з товариства провадяться лише після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, заява позивача про вихід з товариства датована 11.04.2016 р. В свою чергу, рішенням загальних зборів учасників товариства, оформленим протоколом № 11/04 від 11.04.2016 р., було вирішено вивести зі складу учасників ТОВ "Мідав Фрейм" ОСОБА_1 на підставі поданої ним нотаріально завіреної заяви та виплатити на протязі двох місяців продукцією товариства (пластиковим багетним профілем за вартістю, в кількості та асортименті згідно додатку №1) належної йому частки у статутному капіталі товариства.

З огляду на зазначені обставини справи та зважаючи на положення законодавства та установчих документів ТОВ "Мідав Фрейм", колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на час звернення позивача до суду з цим позовом обов'язок відповідача щодо виплати позивачу його частки у статутному капіталі ще не настав, оскільки відповідачем ще не затверджувався звіт за 2016 рік, тобто рік, в якому позивач вийшов з товариства, а тому неможливо заздалегідь встановити і вартість майна товариства, виходячи з якої має визначатися та її частина, що підлягає виплаті позивачу.

Таким чином, доводи апелянта в цій частині спростовуються посилання позивача на порушення відповідачем строків виплати вартості його частки. При цьому суд також зауважує й те, що вказаний у рішенні строк виплати частки позивача, а саме: "на протязі двох місяців" не є чітко визначеним, оскільки не зрозуміло, з якого моменту починається його відлік.

Крім того, зі змісту наведених вище норм законодавства вбачається, що, визначаючи за учасником товариства право на одержання вартості частини майна, законодавець виходив із належного виконання учасником свого зобов'язання щодо внесення повної вартості свого вкладу до статутного капіталу товариства. Наведена правова позиція відображена й у пункті 30 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008р. №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів", де зазначено, що у разі, якщо учасник не повністю вніс (не повністю оплатив) свій вклад до статутного капіталу товариства, йому виплачується дійсна вартість частки пропорційно внесеній (оплаченій) частині вкладу.

З огляду на аналіз наведених положень закону та статуту ТОВ "Мідав Фрейм колегія суддів констатує, що у редакції статуту станом на час виникнення спірних правовідносин зазначено, що вклад позивача у статутному капіталі товариства (7500000,00 грн.) становить 1275000,00 грн., що складає 17% статутного капіталу (п. 1.3 статуту), разом з тим, матеріали справи місять докази ,які підтверджують внесення позивачем лише 385808,00 грн. вкладу.

При цьому відповідачем згідно з видатковими накладними, наявними в матеріалах справи, здійснено поставку позивачу продукції в якості оплати вартості частки у статутному капіталі товариства на суму 408862,33 грн.

За змістом п. 4.14 постанови Пленуму ВГСУ №4 від 25.02.2016 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин", під час розгляду спорів про стягнення вартості частини майна товариства та розміру частини прибутку господарські суди повинні мати на увазі, що вартість майна та розмір частини прибутку товариства, що належать до виплати учаснику, який вийшов, обчислюються на дату волевиявлення учасника вийти з товариства, тобто на дату подання учасником заяви про вихід з товариства.

Крім того, судом звертається увага й на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вартості частки позивача у статутному капіталі товариства, що згідно з рішенням загальних зборів учасників підлягає виплаті позивачу, з врахуванням того, що ціни на продукцію сформовані у доларах США, не зазначено їх еквіваленту в національній валюті України - гривні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують по суті правильного висновку суду, викладеного в оскаржуваному рішенні.

В силу ст.ст. 33, 38, 43,47 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, коли кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а суд, оцінивши подані по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен прийняти рішення за результатами обговорення усіх цих обставин.

Апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції в порядку статті 43 Господарського процесуального кодексу України всебічно, повно і об'єктивно досліджено матеріали справи та вірно застосовані норми процесуального і матеріального права, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1І, та скасування чи зміни рішення господарського суду Хмельницької області від 13 вересня 2016 року у справі №924/567/16.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України в звязку з відмовою в її задоволенні покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49,99,101,103,105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 13.09.2016р. у справі № 924/619/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Петухов М.Г.