РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016Справа №910/19492/16

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування

житлового фонду Печерського району міста Києва»

про стягнення 116 000,00 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача Кохненко Г.І. - по дов. № 432-3085 від 11.07.2016

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» про стягнення 116 000,00 грн. шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, площею 258,9 кв. м. Вказані приміщення позивачем згідно договору оренди № 115 від 01.11.2013 передано в оренду ПП «Барс», який в свою чергу передав їх в суборенду ПАТ «Перший український міжнародний банк». 25.04.2016 за наслідками залиття приміщення каналізаційними відходами відбулось вимушене зупинення оренди приміщення, що призвело до матеріальних втрат для проведення будівельно-відновлювальних робіт, які складають 49 312,27 грн., а також відмови суборендаря сплачувати оренду, у зв'язку з неможливістю проводити господарську діяльність у розмірі 64 000,00 грн. Враховуючи зазначену обставину позивач зменшив оренду плату за період червень, липень та серпень 2016 року на суму 19 000,00 грн. з метою усунення аварії була викликана аварійна служба, яка усунула сміття у каналізаційній мережі за що позивачем було сплачено 3 000,00 грн. Оскільки труби внутрішнього будинкових мереж перебувають на балансі відповідача, до обов'язків якого входить утримування їх в належному технічному стані, тому відповідач має відшкодувати завдані позивачу збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2016 порушено провадження у справі № 910/19492/16 та призначено справу до розгляду на 15.11.2016.

Відповідач у поданому в судовому засіданні 15.11.2016 відзиві на позовну заяву проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що відповідно до складеного в присутності позивача працівниками ЖЕД «Печерська брама», яке є структурним підрозділом відповідача, акту обстеження нежитлового приміщення залиття відбулось внаслідок засмічення загально будинкового стояка каналізаційної мережі сторонніми предметами та речовинами з вини мешканців квартир №№ 57, 63, 69, 75, 81, 87, 99, 105. Відповідно до п. 4.2 Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням КМДА № 1879 від 12.10.2011, не дозволяється скидати у міську каналізацію речовини, які здатні захаращувати труби, колодязі, решітки або відкладатися на їх поверхнях (будівельне та побутове сміття, грунт, попіл, мочало, вата, ганчірки, солома, сніг, лід, харчові й тверді виробничі відходи, абразивні порошки та інші рубодисперсні зависі, гіпс, вапно, пісок, стружка, жири, смоли та ін.).Факт засмічення стояка каналізаційної мережі сторонніми предметами та речовинами підтверджується актом виконаних робіт прочищення каналізаційних мереж № 16/05 від 16.05.2016. Згідно акту засмічення відбулось в результаті потрапляння до загальнобудинокового стояка каналізаційної мереж великої кількості синтетичного наповнювача для туалетів для тварин, що сталося з вини мешканців №№ 57, 63, 69, 75, 81, 87, 99, 105. Отже, залиття приміщення відбулось не з вини відповідача, а з інших причин та інших осіб. Вважає, що відсутні всі складові необхідні для відшкодування шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/19492/16 від 15.11.2016, у зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника позивача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 26.10.2016, розгляд справи був відкладений на 22.11.2016.

Позивач в судове засідання 22.11.2016 не з'явився, вимог ухвали про порушення провадження у справі від 26.10.2016 не виконав.

Позивач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, з огляду на наступне

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду було надіслано позивачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме : м. Київ, вул. Івана Кудрі, 13/2, к. 9, яка згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця є місцем проживання позивача.

На адресу суду повернулось поштове повідомлення за № 01 1 про вручення позивачу 07.11.2016 ухвали суду від 26.10.2016.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Відповідач в судовому засіданні 22.11.2016 проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського сулу України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника позивача.

В судовому засіданні 22.11.2016, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва про право власності Серія НП № 010001864 виданого 19.10.1998 Київською міською державною адміністрацією нежиле приміщення площею 258,9 кв. м., що розташоване в АДРЕСА_1, літера А належить на праві власності ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.04.2016 у приміщеннях загальною площею 258,9 кв. м., що розташоване в цокольному поверсі дев'ятиповерхового житлового будинку АДРЕСА_1, відбулось залиття.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Внутрішньобудинкові системи - мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку, споруди.

Згідно з ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов'язаний утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством.

Зазначені обов'язки виконавця передбачені також і Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі - Правила № 630).

Відповідно до п. 32 Правил № 630 виконавець зобов'язаний, зокрема: проводити два рази на рік перевірку стану внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку із складенням відповідного акта; утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт; усувати аварії та інші порушення порядку надання послуг, а також виконувати заявки споживачів у строк, установлений законодавством та договором.

Наведене кореспондуються також з положеннями Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 (далі - Правила № 76), якими визначено, що періодичність профілактичного обслуговування систем водопроводу, каналізації та гарячого водопостачання у житлових будинках, повинно проводитись не рідше ніж кожні 3-6 місяців.

Згідно з п. 2.3.7 Правил № 76 технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення і зливової каналізації та витрати на виконання цих робіт здійснюються відповідно до законодавства.

Відповідно до п. 5.3.4 Правил № 76 під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та ін.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, необхідна наявність складу правопорушення, що включає такі елементи:

1) протиправність поведінки (дії чи бездіяльності) особи;

2) шкідливий результат такої поведінки - шкоду (збитки), їх наявність та розмір;

3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками;

4) вина особи, яка заподіяла шкоду.

Враховуючи предмет позову та обставини даної справи, необхідним фактом, що потребує встановлення, є наявність або відсутність у діях відповідача протиправної поведінки, тобто поведінки, яка не відповідає вимогам закону та призводить до порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) та охоронюваних законом інтересів іншої особи.

Так, протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи. Протиправною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо заподіювач шкоди не був уповноважений на такі дії.

Протиправна бездіяльність полягає в утриманні від певних дій. Протиправною бездіяльністю вважається також поведінка, коли на особу покладено юридичний обов'язок діяти в певній ситуації. Такі обов'язки можуть випливати із правових актів, умов договору, із службових обов'язків.

При цьому, важливим є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою (збитками), оскільки протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав, а шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

За загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: в повному обсязі - відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода; особою, яка безпосередньо завдала шкоду.

Відповідно до п. 4.2. Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затвердженим розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 1879 від 12.10.2011, не дозволяється скидати у міську каналізацію речовини, які здатні захаращувати труби, колодязі, решітки або відкладатися на їх поверхнях (будівельне та побутове сміття, ґрунт, попіл, мочало, вата, ганчірки, солома, сніг, лід, харчові й тверді виробничі відходи, осади ЛОС, абразивні порошки та інші грубодисперсні зависі, гіпс, вапно, пісок, металева та пластмасова стружка, жири, смоли, мазут та ін.).

Згідно акту ЖЕД «Печерська брама» від 25.04.2016 залиття нежитлового приміщення сталося внаслідок засмічення загально будинкового стояка каналізаційної мережі з вини мешканців вище розташованих квартир №№ 57, 63, 69, 75, 81, 87, 99, 105 сторонніми предметами у каналізаційному стояку, а саме наповнювач до тваринного туалету у великій кількості.

Отже, з вказаного акту вбачається наступне

- сама подія, а саме залиття нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 дійсно мала місце;

- залиття нежитлового приміщення сталося внаслідок засмічення загальнобудинкового стояка каналізаційної мережі, сторонніми предметами та речовинами;

- засмічення відбулося в результаті потрапляння до загальнобудинкового стояка каналізаційної мережі великої кількості синтетичного наповнювача для туалетів для тварин;

- потрапляння до загальнобудинкового стояка каналізаційної мережі великої кількості синтетичного наповнювача для туалетів для тварин сталося з вини мешканців квартир №№ 57, 63, 69, 75, 81, 87, 99, 105 по АДРЕСА_1, що розташовані над нежитловим приміщенням позивача.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що залиття відбулось внаслідок неналежного технічного стану каналізаційної системи не подано.

Законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Суд дійшов висновку, що залиття приміщень, які належать на праві власності позивачу, відбулось не з вини відповідача, а мешканців квартир, що розташовані вище по стояку внаслідок недбалої їх поведінки.

Таким чином, відсутні всі складові для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, а саме протиправність поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливий результат такої поведінки - шкоду (збитки), їх наявність та розмір; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вина особи, яка заподіяла шкоду.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами про стягнення збитків.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. 49, ст.ст.82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 28.11.2016.

СуддяВ.В. Сівакова