ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2016 р.Справа № 923/477/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Гладишевої Т.Я.,

суддів: Головея В.М., Савицького Я.Ф,

секретар судового засідання Максіміхіна Ю.В.

за участю представників сторін у судовому засіданні від 23.11.2016:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю

від відповідача ОСОБА_2, за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального закладу "Обласна база спеціального медичного постачання" Запорізької обласної ради

на рішення Господарського суду Херсонської області від 23.06.2016

по справі № 923/477/16

за позовом: Комунального закладу "Обласна база спеціального медичного постачання" Запорізької обласної ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон Вуглепостачання"

про стягнення 52 889,00 грн.

У судовому засіданні 23.11.2016 згідно ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Комунальний заклад "Обласна база спеціального медичного постачання" Запорізької обласної ради (далі також Заклад, позивач) звернувся до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Херсон Вуглепостачання" (далі також ТОВ "Херсон Вуглепостачання", Товариство, відповідач) про стягнення 52889,00 грн., з яких: 49160,00 грн. - штраф за поставку товару неналежної якості та 3729,00 грн. - компенсація витрат позивача на проведення експертизи.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 21 від 11.11.2015 про закупівлю вугілля камяного марки ДГр0-200 (або еквівалент) за державні кошти, а саме поставку вугілля неналежної якості (за показником "зольність"), що підтверджено висновком незалежної експертизи.

У правове обґрунтування позову Комунальний заклад "Обласна база спеціального медичного постачання" Запорізької обласної ради послався на ст.ст. 174, 222, 232, 268 ГК України, ст. ст. 11, 509 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 23.06.2016 по справі № 923/477/16 (суддя Соловйов К.В.) у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено проведення експертного дослідження якості вугілля за показником "зольність" стосовно вугілля, яке отримано ним саме від відповідача та проведення такого дослідження акредитованою за відповідним напрямком експертних досліджень лабораторією. У задоволенні позовної вимоги про стягнення відшкодування витрат за проведення експертизи суд відмовив у зв'язку з відсутністю юридичного обґрунтування позовних вимог в цій частині.

Не погодившись з рішенням суду, Комунальний заклад "Обласна база спеціального медичного постачання" Запорізької обласної ради звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив вказане рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи. Так, скаржник зазначив, що Державне підприємство "Державний науково-дослідницький та проектний інститут титану", яке проводило експертизу, є компетентною установою, яка уповноважена на проведення експертиз вуглеграфітових матеріалів.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

У засіданні суду апеляційної інстанції від 23.11.2016 представники позивача та відповідача підтримали свої правові позиції.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, надавши оцінку всім обставинам справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі перегляду справи апеляційним господарським судом, що 11.11.2015 між Комунальним закладом "Обласна база спеціального медичного постачання" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсон Вуглепостачання" (Виконавець) укладений договір № 21 про закупівлю вугілля камяного марки ДГр0-200 (або еквівалент) за державні кошти (далі також Договір), за умовами якого Виконавець зобовязався у 2015 році поставити Замовнику товар - вугілля камяне марки ДГр0-200 (або еквівалент) у кількості 200 тонн за ціною 245800,00 грн. (без ПДВ), а Замовник зобовязався прийняти та оплатити цей товар.

Згідно п. 2.1. Договору Виконавець гарантує якість товару, що підтверджується посвідченням якості (показник зольності до 30 %, вологості до 14 %, теплота згорання від 4500 кКал/кг) та відповідність товару діючим стандартам та технічним вимогам для товару даного виду.

У відповідності до п. 2.2. Договору при невідповідності товару показникам, заявленим у посвідченні якості та якщо поставлений товар не відповідає умовам Договору, Виконавець зобовязаний замінити неякісний товар. Всі витрати, повязані із заміною товару неналежної якості, несе Виконавець.

У п. 5.1. Договору передбачено, що строк поставки товару - листопад 2015 року.

Місце поставки товару:

1. Запорізька обл., Запорізький район, с.Веселянка, вул. Миру, буд.5-а - 50 тонн;

2. Запорізька обл., Оріхівський район, с.Кірове, вул. Радянська, буд.35 - 80 тонн;

3. Запорізька обл., смт. Якімівка, вул. Чапаєва, буд.108 - 70 тонн (п. 5.2. Договору).

За положенням п. 5.3. Договору приймання-передача товару за кількістю проводиться відповідно до товаросупровідних документів, по якості відповідно до документів, що посвідчують його якість згідно з розділом ІІ цього Договору. У разі виявлення, зокрема товару, якість якого не відповідає вимогам цього Договору або документам, що засвідчують його якість, Замовником складається акт з цього приводу, який є підставою для початку процедури повернення товару Виконавцю. При виявленні порушення мов цього Договору щодо кількості та якості товару Замовник письмово повідомляє Виконавця і застосовує санкції згідно з розділом VІІ цього Договору.

У п. 6.2.5. Договору сторони визначили, що у разі будь-яких сумнівів щодо якості поставленого товару Замовник має право вимагати від Виконавця надання додаткових документальних підтверджень показників якості товару безпосередньо від виробника (договір про відвантаження, посвідчення про якість), а також, у разі необхідності, провести незалежну експертизу товару.

У силу п. 7.2 Договору за порушення договірних зобовязань Виконавець сплачує Замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України.

Згідно п. 7.8. Договору закінчення строку дії Договору не звільняє сторони від відповідальності за цим Договором.

Пунктом 10.1. Договору встановлено, що даний договір набирає чинності з 11.11.2015 і діє до 31.12.2015.

25.11.2015 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до Договору, згідно якої строк поставки товару змінено на грудень 2015 року.

На виконання умов Договору ТОВ "Херсон Вуглепостачання" передало Комунальному закладу "Обласна база спеціального медичного постачання" Запорізької обласної ради у грудні 2015 року вугілля камяне марки ДГр0-200 у кількості 200 тонн, загальною вартістю 245800 грн. (без ПДВ), з яких: 79,47 тонн - за накладною від 11.12.2015 № 49, вартістю 97668,63 грн.; 50,53 тонн - за накладною від 12.12.2015 № 51, вартістю 62101,37 грн.; 70,00 тонн - за накладною від 28.12.2015 № 59, вартістю 86030,00 грн.

Товар було передано разом з посвідченнями від 01.12.2015 № 154 та № 155 про якість поставленого вугілля, за якими показник вмісту золи становить 29,4 %.

Позивач прийняв вказаний товар від відповідача без будь-яких зауважень та заперечень, зокрема щодо якості товару, оскільки відповідні накладні на товар підписано Закладом без якихось зауважень. Акти щодо виявлення неякісного товару позивачем не складалися.

Наприкінці грудня 2015 року Замовник оплатив повну вартість отриманого товару згідно виставлених Виконавцем рахунків.

19.01.2016 Заклад надіслав Товариству лист з пропозицією забезпечити участь представника останнього у відборі проб вугілля для проведення експертизи якості вугілля за показником "зольність".

Відповідач відповіді на цей лист не надав, участь у відборі зразків та у проведенні експертизи не брав.

За результатами проведеної на замовлення Закладу експертизи вугілля складено акт експертизи № О-83 від 05.02.2016, згідно якого зольність дослідженого вугілля складає 43,5 %.

В акті відбору зразків № 1 до акта експертизи № О-83, складеного 03.02.2016, вказано про складання цього акту експертом Запорізької торгово-промислової палати, за участі представника Комунального закладу "Обласна база спеціального медичного постачання" Запорізької обласної ради та трьох працівників Комунальної установи "Обласна туберкульозна лікарня" Запорізької обласної ради у с. Веселянка Запорізького району Запорізької області на території складу № 1018. У даному акті зазначено також про відбір зразків вугілля від партії вугілля, яке надійшло 12.12.2015 на склад на підставі договору про закупівлю № 21 від 11.11.2015, накладної № 51 від 12.12.2015, згідно посвідчення про якість № 155 від 01.12.2015 та зберігається навалом на відкритій площадці складу.

В акті експертизи від 05.02.2016 вказано про те, що об'єктом експертизи якості вугілля за показником "зольність" є вугілля, відбір проб якого здійснено за актом відбору зразків № 1 від 03.02.2016 для проведення експертизи, та що згідно протоколу випробувань № 041 від 05.02.2015 Центру сертифікаційних випробувань кольорових металів, стандартних зразків та метрологічного забезпечення аналітичного контролю Державного підприємства "Державний науково-дослідницький та проектний інститут титану" (м. Запоріжжя) за результатами проведеного вказаним центром дослідження одного зразку вугілля встановлено, що показник "зольність" цього зразку становить 43,51 %.

У ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

За приписами ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

У силу п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У силу ч.ч. 1, 6 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) та сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 вказаного Кодексу за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч.ч. 1, 4 до ст. 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

За положенням ч. 1 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 674 цього Кодексу).

Частинами 1, 2 ст. 675 ЦК України передбачено, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту. Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі 20 (двадцяти) відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов укладеного між сторонами договору № 21 про закупівлю вугілля камяного марки ДГр0-200 (або еквівалент) за державні кошти від 11.11.2015 ТОВ "Херсон Вуглепостачання" поставлено Комунальному закладу "Обласна база спеціального медичного постачання" Запорізької обласної ради у грудні 2015 року вугілля камяне марки ДГр0-200 у кількості 200 тонн, загальною вартістю 245800 грн. (без ПДВ), разом з посвідченнями якості від 01.12.2015 № 154 та № 155 на вугілля, за якими показник зольності вугілля становить 29,4 %.

Однак, Заклад, посилаючись на вищезгаданий акт проведеної Центром сертифікаційних випробувань кольорових металів, стандартних зразків та метрологічного забезпечення аналітичного контролю Державного підприємства "Державний науково-дослідницький та проектний інститут титану" (м. Запоріжжя) експертизи від 05.02.2016, стверджує, що Товариством поставлено вугілля, якість якого за показником "зольність" не відповідає умовам п. 2.1. Договору, у звязку з чим вимагає стягнути 52889,00 грн. штрафу за поставку товару неналежної якості та 3729,00 грн. компенсації витрат позивача на проведення згаданої експертизи.

Розглянувши вимогу Закладу про стягнення з відповідача штрафу у сумі 49160,00 грн. за поставку вугілля неналежної якості, судова колегія зазначає наступне.

Акт відбору зразків № 1 від 03.02.2016 не містить вказівок про зберігання цього вугілля на складі, на території якого відбиралися зразки вугілля на експертизу, окремо від вугілля інших постачальників. Також в цьому акті не зазначено, яким чином вугілля, від якого відібрані зразки для проведення експертизи, було ідентифіковане особами, які відбирали ці зразки, як вугілля, що надійшло на склад саме від відповідача на підставі договору № 21 від 11.11.2015.

Акт експертизи був складений у м. Запоріжжя, а не за місцем відбору зразків для проведення експертизи - с. Веселянка, Запорізький район, Запорізької області; дата складання акта - 05.02.2016, а дата відбору зразків для проведення експертизи - 03.02.2016, товар поставлено за Договором у грудні 2015 року, а відбір проб вугілля проводився аж у лютому 2016 року.

Крім того, відбирання вказаних зразків проводилось без участі представника відповідача, що підтверджується вказаним актом відбору зразків та актом експертизи від 05.02.2016.

Колегія суддів також приймає до уваги те, що згідно наданих відповідачем доказів (договорів з постачальниками вугілля тощо), товар, який було передано Товариством з обмеженою відповідальністю "Херсон Вуглепостачання" позивачеві у грудні 2015 року на підставі укладеного між ними Договору, отримано відповідачем від двох різних постачальників вугілля, тому для підставного нарахування штрафних санкцій за поставку вугілля неналежної якості, виходячи з загального обсягу вугілля, яке відповідач передав позивачеві на умовах вказаного Договору, для проведення експертного дослідження мали бути надані зразки з партій вугілля кожного з постачальників відповідача.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновками Господарського суду Херсонської області про те, що позивачем не доведено, що вугілля, яке не відповідає передбаченій Договором якості за показником «зольність», згідно акту експертизи № О-83 від 05.02.2016, поставлене позивачу саме відповідачем на виконання вказаного Договору № 21 від 11.11.2016.

Відтак, господарським судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення 49160,00 грн. штрафу за поставку вугілля неналежної якості.

Стосовно вимоги про стягнення відшкодування витрат за проведення експертизи суд апеляційної інстанції зауважує, що позивачем не наведено правових підстав такого стягнення, адже ані положеннями Договору № 21 від 11.11.2015, ані приписами статей 231, 232 ГК України не передбачено можливості стягнення таких витрат за проведення експертизи, які не є штрафними санкціями.

За таких обставин, місцевий господарський суд правильно відмовив у задоволенні позовної вимоги про стягнення 3729,00 грн. витрат за проведення експертизи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи Закладу не спростовують висновків господарського суду першої інстанції про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог.

З огляду на викладене, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 99, 101 103, 105 ГПК України, судова колегія, -

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення Господарського суду Херсонської області від 23.06.2016 по справі № 923/477/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст складено 28.11.2016.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: В.М. Головей

Суддя: Я.Ф. Савицький