ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

01.12.2016 Справа № 904/9403/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ", м. Запоріжжя

до Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості

Суддя Мартинюк С.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 18-164 від 30.12.2016 року, представник;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" звернулось до господарського суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" про стягнення 24 105?67 грн. - пені, 3% річних в розмірі 3 427, 46 грн. Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №11/16/28 від 04.04.2016 року в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар, у зв'язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягненню пеня та 3% річних.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.10.2016 порушено провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 07.11.2016.

04.11.2016 до канцелярії суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у звязку з неможливістю забезпечити належну участь представника відповідача у даному судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2016 за клопотанням представника відповідача судове засідання відкладено на 01.12.2016.

30.11.2016 Відповідач до канцелярії суду подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу не заявлялось.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 01.12.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04.04.2016 між Публічним акціонерним товариством "Запорізький завод феросплавів" (далі Постачальник/Позивач) та Приватним акціонерним товариством "КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" (далі Покупець/Відповідач) укладено договір поставки №11-16/28 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. договору, з метою здійснення господарської діяльності Покупець зобовязується прийняти і сплатити, а Постачальник поставити продукцію виробництва ПАТ "Запорізький завод феросплавів".

Поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначеними у специфікаціях і включають в себе всі збори та інші обовязкові платежі, а також вартість тари, упаковка, маркування та інші витрати Постачальника, повязані з поставкою товару (п. 2.1 договору).

Загальна сума договору складається з загальної вартості постачань, здійснених на підставі специфікацій в період дії цього договору, які є невідємною частиною договору (2.3 договору).

Згідно з п. 5.1 договору, покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 30-ти банківських днів з дати поставки товару. Вартість відвантаженого товару в Специфікації визначається в національній валюті України з урахуванням податків та зборів, передбачених чинним законодавством України. Оплата товару здійснюється в національній валюті України.

Відповідно до п. 6.1 договору, умови поставки FCA склад Постачальника (згідно ІНКОТЕРМС 2010).

Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом Покупця (пункт 6.2 договору).

Моментом переходу права власності на товар вважається момент приймання товару авто-перевізником або Покупцем до транспортування. (п. 6.4 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2016 року (п. 11.1 договору).

Умовами специфікацій №№1-4 (а.с.31-34) сторони узгодили вид, кількість, ціну та загальну вартість товару.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу обумовлений договором товар, що підтверджується накладними, які містяться в матеріалах справи (а.с. 37-41).

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача направлено претензію, з вимогою сплатити заборгованість (а.с.12).

Відповідач розрахувався з позивачем за поставлену продукцію, що підтверджується платіжним дорученням, що міститься в матеріалах справи.

Погашення заборгованості здійснено відповідачем з простроченням платежів, внаслідок чого позивачем нараховано пеню та 3% річних стягнення яких і є причиною спору.

Відповідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Умовами п. 8.2. Договору, сторони передбачили, що за порушення строків розрахунків Покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За несвоєчасну оплату поставленого товару позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 24 105,67 грн. (розрахунок а.с. 10), а саме:

- із заборгованості 445 232, 52 грн. за рахунком №490440 від 07.04.2016 року період прострочення становить з 08.04.2016 по 07.07.2016, сума пені становить - 17 711, 72 грн.

- із заборгованості 22 196,89 грн. за рахунком №490663 від 26.04.2016 року період прострочення становить з 27.04.2016 по 07.07.2016, сума пені становить - 541, 85 грн.

- із заборгованості 462 341,15 грн. за рахунком №490960 від 12.05.2016 року період прострочення становить з 13.05.2016 по 07.07.2016, сума пені становить 5 852,10 грн.

Слід зазначити, що позивачем при нарахуванні пені невірно визначено періоди прострочення, оскільки не прийнято до уваги, що відповідно до п.5.1. договору оплата поставленого товару здійснюється протягом 30 саме банківських днів, а відтак не слід враховувати вихідні та святкові дні, тому при здійснені розрахунку позивачеві слід було врахувати, що 20.06.2016 не був банківським днем, у звязку із святкуванням трійці.

Після перерахунку відповідно до вимогам чинного законодавства, судом встановлено, що пеня за рахунком №490960 від 12.05.2016 із заборгованості 462 341,15 грн. становить 5419,24 грн. за період з 25.06.16р. по 07.07.2016.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 23 672,81 грн.

Згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст. 625 ЦК України позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних в розмірі 3 427,46 грн. за загальний період з 25.05.2016 року по 07.07.2016 року.

Після перерахунку відповідно до вимогам чинного законодавства, судом встановлено, що сума 3% річних становить 2 153, 43 грн.

При викладених обставинах вимоги позивача щодо стягнення 3%річних підлягають задоволенню частково, а саме у розмірі 2 153, 43 грн.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково: стягненню підлягає пеня в розмірі 23 672,81 грн. та 3% річних в розмірі 2 153, 43 грн., в решті позовних вимог слід відмовити.

Приписами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "Криворізький завод гірничого обладнання" (50057, місто Кривий Ріг, вулиця Заводська, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький завод феросплавів" (69035, місто Запоріжжя, вулиця Діагональна, 11, ) пеню в розмірі 23 672 81 грн., 3% річних в розмірі 2 153, 43 грн., та 1292,57 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 06.12.2016р.

Суддя ОСОБА_2