ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

28 листопада 2016 р. Справа № 918/1006/16

за позовом Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до відповідача ОСОБА_1 автомобільних доріг у Рівненській області

про стягнення заборгованості в сумі 134 327 грн. 00 коп.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2, дов. № 16-16 від 04.01.2016 року

від відповідача:ОСОБА_3, дов. № 18/173 від 15.04.2016 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2016 року Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (надалі-позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 автомобільних доріг у Рівненській області (надалі-відповідач) про стягнення 134 327,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

30.01.2013 року між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) укладено договір № 2 (договір), за умовами якого підрядник зобов'язався на свій власний ризик у 2013 році надати послуги по експлуатаційному утриманню та поточному ремонту автомобільних доріг загального користування за рахунок коштів державного бюджету відповідно до умов договору, а замовник - прийняти і оплатити надані послуги.

Виконавець роботи, обумовлені договором, виконав, що підтверджується, зокрема актом приймання виконаних будівельних робіт на суму 134 327,00 грн.

Однак замовник свої зобовязання з підписання вказаного акту та його оплати не виконав, заборгованості в розмірі 134 327,00 грн не погасив.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст.ст. 526, 530, 837, 853, 882 ЦК України, ст.ст. 173, 175, 193 ГК України.

Ухвалою суду від 27.09.2016 року порушено провадження, розгляд справи призначено на 10.10.2016 року.

10.10.2016 року через службу діловодства господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній із заявленими позовними вимогами не погоджується з огляду на таке. У переліку робіт з експлуатаційного утримання відсутні роботи по охороні, тому вказані роботи не тільки не надавалися, а й не могли надаватися відповідно до відомчих будівельних норм України та тендерної пропозиції самого позивача. Крім того, відсутня дата складання акта, на якому ґрунтуються заявлені позовні вимоги, вказаний акт складений не за формою, визначеною чинним законодавством, а також підписаний неуповноваженою особою. Враховуючи викладене, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

У судовому засіданні 10.10.2016 року оголошено перерви на 14.11.2016 року та 28.11.2016 року.

28.11.2016 року через службу діловодства господарського суду від відповідача надійшов додатковий відзив на позовну заяву, в якій останній просить суд застосувати позовну давність та у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, перевіривши копії документів на їх відповідність оригіналам, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

30.01.2013 року між позивачем (підрядник) та відповідачем (замовник) укладено договір № 2 (договір), за умовами якого підрядник зобов'язався на свій власний ризик у 2013 році надати послуги по експлуатаційному утриманню та поточному ремонту автомобільних доріг загального користування за рахунок коштів державного бюджету відповідно до умов договору, а замовник - прийняти і оплатити надані послуги (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 10.1. договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2012 року, а щодо фінансових зобов'язань - до повного і належного їх виконання.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що підрядник повинен надати передбачені цим договором послуги, якість яких відповідає умовам П-Г.1-218-113:2009 "Технічні правила ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України", затверджених наказом Укравтодору від 01.07.2009 року № 320, та вимогам інших нормативних документів.

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. договору строк надання послуг: січень-грудень 2013 року. Місце надання послуг: автомобільні дороги загального користування Рівненської області.

За п.п. 11.1., 11.2. договору підрядник при наданні послуг з поточного ремонту автомобільних доріг по цьому договору виконує весь перелік робіт відповідно до ГБН Г.1-218-182:2011 "Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт", крім робіт, передбачених п. 6.3.6. та п. 6.4.7. Підрядник при наданні послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг по цьому договору виконує весь перелік робіт відповідно до ВБН Г.1-218-530:2006 "Класифікація робіт з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування", крім робіт з інженерно-технічного забезпечення (п. 2.5. ВБН Г.1-218-530:2006), а також здійснює організацію та проведення вагового і габаритного контролю.

Поточний дрібний ремонт - підтримання транспортно-експлуатаційних характеристик автомобільних доріг шляхом усунення незначних пошкоджень окремих елементів дороги, що виникли в процесі експлуатації (п. 3.5. ГБН Г.1-218-182:2011).

Поточний середній ремонт - відновлення необхідних транспортно-експлуатаційних показників проїзної частини (рівності та шорсткості покриттів шляхом влаштування поверхневих обробок, тонкошарових покриттів або інших шарів зносу), виправлення незначних пошкоджень окремих елементів автомобільної дороги (земельного полотна, укосів, виїмок та насипів, водовідведення, штучних споруд та інших) і доведення елементів облаштування до нормативних вимог (п. 3.6. ГБН Г.1-218-182:2011 ).

Поточний середній ремонт виконується комплексно відповідно до проектно-кошторисної документації або кошторисної документації, яка складається на підставі дефектного акту або матеріалів інженерних вишукувань чи обстежень та затверджується замовником. Поточний дрібний ремонт виконується відповідно до кошторисної документації, яка складається на підставі дефектного акту та затверджується замовником (п.п. 6.1., 6.2. ГБН Г.1-218-182:2011).

Статтею 318 ГК України, ст. 875 ЦК України передбачено, що за договором на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти та оплатити їх.

Перелік філій позивача, зокрема філія "Костопільський райавтодор", які надають послуги, обумовлені цим договором, визначено у п. 4.4. договору.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позовних вимог є стягнення з відповідача 134 327,00 грн., фактично-правовою підставою для стягнення - акт приймання виконаних будівельних робіт за ___________ 2013 рік. У свою чергу, предметом (роботами та витратами) вказаного акту є охорона цеху у січні-червні 2013 року, виконавець послуги - філія "Костопільський райавтодор".

Суд, оцінивши предмет договору та його умови, а також предмет акту приймання виконаних будівельних робіт, на якому ґрунтується заявлена до стягнення сума, встановив таке.

Як зазначалося, предметом договору є надання позивачем послуг по експлуатаційному утриманню та поточному ремонту автомобільних доріг загального користування.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільні договори" передбачено, що автомобільна дорога - лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безперервного, безпечного та зручного руху транспортних засобів.

Автомобільні дороги поділяються, зокрема на автомобільні дороги загального користування (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про автомобільні договори").

Експлуатаційне утримання - комплекс заходів щодо технічного нагляду, догляду та утримання автомобільних доріг загального користування (Додаток Б (обов'язковий) до ВБН Г.1-218-530:2006).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. ВБН Г.1-218-530:2006 експлуатаційне утримання направлене на забезпечення споживчих властивостей автомобільних доріг - сукупності транспортно-експлуатаційних показників, що безпосередньо відповідають інтересам користувачів та чинним нормам (згідно з Законами України "Про автомобільні дороги", Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" та "Правилам дорожнього руху"). Експлуатаційне утримання автомобільних доріг - комплекс заходів щодо технічного нагляду та утримання автомобільних доріг загального користування.

Згідно з листом Укравтодору № 1801/3/6.3.-20 від 10.08.2012 року оплата робіт по охороні цеху та комплексу дорожнього сервісу здійснюється за рахунок коштів, призначених на експлуатаційне утримання автомобільних доріг.

Судом з матеріалів справи та пояснень представників сторін встановлено, що роботи, обумовлені в акті приймання виконаних будівельних робіт за ___________ 2013 рік, фактично виконані позивачем.

Вказане, зокрема стверджується табелями обліку використання робочого часу за січень-червень 2013 року, загальним журналом робіт № 42, в якому містяться відомості про виконані роботи.

Відповідно до п. 4.2. договору підрядник станом на 25 число місяця готує акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) і разом з представниками замовника впродовж 2-3 днів перевіряє відповідність актів фактично виконаним обсягам та правильність розрахунків вартості робіт. Надання актів замовнику здійснюється не пізніше як за два останніх робочих дні звітного місяця, оплата послуг, наданих з недоробками і дефектами, проводиться після усунення останніх.

Послуги надаються підрядником згідно з щомісячними, попередньо виданими замовником, завданнями на виконання робіт з експлуатаційного ремонту, кошторисної документації, складеної на основі актів-дефектів, затверджених замовником, у межах ціни цього договору (п. 11.3. договору).

За ч. 4 ст. 882 ЦК України, п. 91 Постанови КМ України від 01.08.2005 року № 668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

18.11.2014 року позивачем на адресу відповідача направлено акт приймання виконаних будівельних робіт за ___________ 2013 рік, однак останній зі сторони відповідача підписаний не був, про що позивачем зроблено відповідну відмітку на вказаному акті.

За приписами ч.ч. 4, 6 ст. 882 ЦК України у разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Судом з матеріалів справи не встановлено, що відмова від підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за ___________ 2013 рік зі сторонами відповідача є обґрунтованою, так само як відповідачем не доведено, що у роботах, обумовлених у вказаному акті, виявлено недоліки, які виключають можливість їх використання.

Крім того, суд зазначає, що за приписами ст. 318 ГК України, ст.ст. 837, 875 ЦК України оплаті підлягають не підписані акти виконаних робіт, а виконані на умовах договору роботи.

Оскільки роботи, відображені акті приймання виконаних будівельних робіт за ___________ 2013 рік, є складовою експлуатаційного утримання автомобільних доріг та фактичні виконані позивачем, відтак підлягають оплаті.

Відповідно до ч. 5 ст. 321 ГК України, ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Згідно з п. 96 Постанови КМ України від 01.08.2005 року № 668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" підписання акта приймання-передачі є підставою для проведення остаточних розрахунків між сторонами.

Оплата за виконані роботи проводиться у порядку, визначеному договором підряду.

Договором підряду може бути передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться після прийняття замовником закінчених робіт (об'єкта будівництва) або поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт. У договорі підряду сторони можуть передбачати надання замовником авансу з визначенням порядку його використання (п. 98 Постанови КМ України від 01.08.2005 року № 668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві").

Пунктом 99 Постанови КМ України від 01.08.2005 року № 668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" передбачено, що розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи. Порядок подання підрядником документів про обсяги і вартість виконаних робіт, проведення перевірки їх достовірності, підписання та оплати замовником визначається у договорі підряду.

Усупереч наведеному, відповідач свого обов'язку з оплати виконаних робіт не виконав, оплати не провів, отже за ним рахується заборгованість в розмірі 134 327,00 грн.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 134 327,00 грн.

Разом з тим відповідачем у справі подано заяву про застосування позовної давності щодо заявлених позовних вимог.

Судом з наявних матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом 27.09.2016 року, що стверджується відміткою канцелярії суду на позовній заяві.

За ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 10.06.2015 р. у справі № 6-267цс15).

Судом з умов договору, пояснень позивача у справі та наявних матеріалів справи встановлено, що виконання робіт, за які відповідач не провів розрахунків, виконані у січні-червні 2013 року, про що стверджує сам позивач та на підтвердження чого долучив, зокрема табелі обліку робочого часу.

Як зазначалося, порядок погодження та підписання актів приймання виконаних будівельних робіт погоджено сторонами у п. 4.2. договору, з якого вбачається, що відповідний акт мав бути наданий позивачем відповідачу станом на 25 число, але не пізніше як за 2 останні робочих дні звітного місяця, та погоджений відповідачем протягом 2-3 днів.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Отже, акти виконаних будівельних роботах мали бути складені та погоджені на кінець січня-червня 2013 року.

З урахуванням п. 4.1. договору та вимогами чинного законодавства оплати за виконанні роботи відбувається щомісячно, після виконання робіт та підписання актів виконаних робіт, яким таке виконання підвереджується. За п. 4.3. договору замовник може здійснювати подекадно проміжні платежі.

Відповідно до ч. 1 ст.ст. 251 та 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку (ст. 253 ЦК України, ч. 3 ст. 254 ЦК України ).

Таким чином, беручи до уваги наведені норми матеріального права, строк, що обчислюється місяцями, закінчується в останній день місяця, у даному випадку (з урахуванням святкових, неробочих та вихідних днів) - 31.01.2013 року (11.02.2013 року), 28.02.2013 року (11.03.2013 року), 01.04.2013 року (11.04.2013 року), 06.05.2013 року (16.05.2013 року), 31.05.2013 року (10.06.2013 року), 01.07.2013 року (11.07.2013 року).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З наведеного вбачається, що момент, з яким пов'язується початок перебігу позовної давності, розпочинається з наступного дня після настання строку виконання зобов'язання або з дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (а не з дня її пред'явлення), та є єдиним для будь-якого виду зобов'язань: як основного, так і додаткових.

Враховуючи викладене, перебіг позовної давності для вимог про стягнення вартості виконаних за договором робіт у січні-червні 2013 року розпочався 01.02.2013 року (12.02.2013 року), 01.02.2013 року (12.03.2013 року), 02.04.2013 року (12.04.2013 року), 07.05.2013 року (17.05.2013 року), 01.06.2013 року (11.06.2013 року), 02.07.2013 року (12.07.2013 року) і, відповідно, закінчився 01.02.2016 року (12.02.2016 року), 01.02.2016 року (12.03.2016 року), 02.04.2016 року (12.04.2016 року), 07.05.2016 року (17.05.2016 року), 01.06.2016 року (11.06.2016 року), 02.07.2016 року (12.07.2016 року).

Слід зазначити, що саме після здачі виконаних робіт у позивача виникло також право пред'явлення вимоги до відповідача про виконання зобов'язання.

Отже, позивачем подано позовну заяву про стягнення заборгованості, що виникла у січні-червні 2013 року, після спливу позовної давності.

Судом також досліджено обставини, пов'язані із вчиненням відповідачем дії, що свідчать про визнання ним суми, що є предметом цього спору.

Так, ст. 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що у березні 2015 року позивач звертався до господарського суду з позовною заявою до відповідача про стягнення 134 327,00 грн, однак ухвалою суду Господарського суду Рівненської області у справі № 918/271/15 від 18.05.2015 року вказана позовна заява залишена без розгляду. Зазначена ухвала не оскаржувалася.

За приписами ч. 1 ст. 265 ЦК України залишення позову без розгляду не зупиняє перебігу позовної давності.

З огляду на вимоги вказаної норми залишення господарським судом позову без розгляду з підстав, зазначених у ч. 1 ст. 81 ГПК України, не зупиняє перебігу позовної давності, тобто перебіг позовної давності, що розпочався до подання позову, продовжується в загальному порядку.

Відсутні у матеріалах справи докази часткової оплати заявленої до стягнення суми заборгованості, а з листування сторін вбачається, що відповідач взагалі не визнає самого факту існування боргу.

Отже, з наявних матеріалів справи та пояснень присутніх представників сторін судом не встановлено обставин, пов'язаних із вчиненням відповідачем дії, що свідчать про визнання ним боргу.

Позивачем також не надано суду доказів існування підстав для визнання причин пропуску позовної давності поважними.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 134 327,00 грн.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог ст. 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 29.11.2016 року.

Суддя Андрійчук О.В.