РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016№910/32579/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський інтегровані рішення»

до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія

«Нафтогаз України»

про стягнення 5 024 917,50 грн. Суддя Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Корчагін М.П. за довіреністю від 10.02.2016 р.;

від відповідача: Никеруй Т.М. за довіреністю № 14-81 від 25.04.2016 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тутковський інтегровані рішення» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 5 024 917,50 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.04.2016 у справі № 910/32579/15, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський інтегровані рішення» задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тутковський інтегровані рішення» 5 024 917,50 грн. основного боргу та 75 373,76 грн. судового збору.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду міста Києва від 18.04.2016 та постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.09.2016 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» задоволено частково, рішення господарського суду м. Києва від 18.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.06.2016 у справі №910/32579/15 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Скасовуючи попередні судові рішення та направляючи справу на новий розгляд Вищий господарський суд України зазначив, що у відзиві на позовну заяву, поданому до суду першої інстанції, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" повідомляло суд про те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000135 за фактами фіктивного підприємництва та легалізації коштів, отриманих злочинним шляхом; у зазначеному кримінальному провадженні розслідуються обставини створення фіктивних підприємств, зокрема, ТОВ "Володар". Як вказав відповідач, зазначені відомості було отримано від ГСУ НП України (лист від 29.02.2016 № 4677/24/1/2-2016), на підтвердження чого до відзиву додано копію цього листа. Однак, наведені доводи відповідача залишені поза увагою судів попередніх інстанцій, належна правова оцінка їм та вищезазначеному листу Головного слідчого управління Національної поліції України судами не надана. Крім того, під час розгляду даної справи у суді першої інстанції ПАТ "НАК "Нафтогаз України" заявляло суду клопотання про надіслання матеріалів справи №910/32579/15 до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для розгляду питання про наявність порушень законності, що містять ознаки кримінальних дій, та зупинення провадження у справі до закінчення судового розгляду кримінального провадження №0002240. На підтвердження викладених у клопотанні обставин відповідач додав до клопотання, зокрема, копію зазначеного витягу із кримінального провадження. Місцевий господарський суд не знайшов підстав для направлення матеріалів справи №910/32579/15 до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, про що зазначив у своєму рішенні. Проте всупереч вимог п. 3 ч. 1 ст. 84 ГПК України у рішенні суду першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам відповідача, наведеним у вищезазначеному клопотанні, та не вказано доводів, за якими суд відхилив клопотання щодо надіслання матеріалів справи до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві. У свою чергу, апеляційний господарський суд також не надав належної оцінки обставинам, наведеним у зазначеному клопотанні ПАТ "НАК "Нафтогаз України". Таким чином, оскаржувані судові рішення прийнято без належної правової оцінки спірних правовідносин з урахуванням вищевикладеного та положень ст. 517 ЦК України, що має суттєве значення для правильного вирішення спору

Згідно автоматизованої системи документообігу господарського суду міста Києва, справу № 910/32579/15 передано на розгляд судді Демидову В.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.09.2016 суддею Демидовим В.О. прийнято справу № 910/32579/15 до свого провадження та призначено її до розгляду на 13.10.2016.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.10.2016 було задоволено заяву про самовідвід судді Демидова В.О. відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

В результаті повторного автоматизованого розподілу справу № 910/32579/15 передано на розгляд судді Літвіновой М.Є. Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.10.2016 суддею Літвіновою М.Є. прийнято справу № 910/32579/15 до свого провадження, її розгляд призначено на 07.11.2016 р.

07.11.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано пояснення № 14/4-2110 від 04.11.2016, в яких відповідач просить суд надіслати матеріали справи № 910/32579/15 до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для розгляду питання про наявність порушень законності, що містять ознаки кримінальних дій. Також, відповідач просить суд зупинити провадження у справі №910/32579/15 до закінчення судового розгляду кримінального провадження № 002240 та відмовити позивачу у задоволенні позову.

В судовому засіданні 07.11.2016 на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.11.2016.

В судовому засіданні 16.11.2016, на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 23.11.2016.

В судовому засіданні 23.11.2016 судом було розглянуто подані відповідачем клопотання про направлення матеріалів справи №910/32579/15 до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для розгляду питання про наявність порушень законності, що містять ознаки кримінальних дій, а також про зупинення провадження у справі №910/32579/15 до закінчення судового розгляду кримінального провадження №002240, та вирішено відмовити в їх задоволенні виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання відповідач вказує на те, що Головним слідчим управлінням Національної поліції провадиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000136 за фактами фіктивного підприємництва та легалізації коштів, отриманих злочинним шляхом. В зазначеному кримінальному провадженні розслідуються обставини створення фіктивних підприємств, зокрема ТОВ «Володар», про зазначено в листі № 4677/24/1/2-2016 від 29.02.2016.

Також відповідач зазначає, що 21.03.20016 він звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення у зв'язку з обґрунтованими сумнівами у дійсності та законності факту переходу прав вимоги до відповідача від ТОВ «Володар» до позивача. Відповідно до витягу з кримінального провадження № 0002240 слідчим Печерського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві було встановлено, що в липні 2015 року працівники ТОВ «Надра Інтегровані Рішення» діючи з прямим умислом та з корисливих мотивів, зловживаючи довірою та видаючи себе за правонаступників ТОВ «Володар», направили лист-вимогу на адресу НАК «Нафтогаз України» про сплату боргу у розмірі 100 442 097,00 грн., тим самим здійснили замах на заволодіння грошовими коштами останнього в особливо великих розмірах.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у випадку надсилання господарським судом матеріалів справи прокурору або органу досудового розслідування.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України передбачає два види зупинення провадження у справі: обов'язковий, зазначений в законі, за наявності якого господарський суд зобов'язаний зупинити провадження у справі (частина 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України), і факультативний, необов'язковий для господарського суду, але який застосовується на його розсуд, зокрема, у випадку надсилання господарським судом матеріалів справи прокурору або органу досудового розслідування (пункт 2 частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України).

Виходячи зі змісту частини 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, необхідною передумовою для застосування такого необов'язкового виду зупинення провадження у справі мають бути обставини, що перешкоджають її розгляду по суті заявлених позовних вимог. Водночас надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів за відсутності прямої вказівки на це у законі не може мати на меті ініційоване судом отримання (добування) доказів.

Надіслання матеріалів справи органу досудового розслідування можливе відповідно і до приписів частини 4 статті 90 Господарського процесуального кодексу України якою визначено, що якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності працівників підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування. Тобто, повідомлення прокурору або органу досудового розслідування надсилається господарським судом на стадії вирішення спору - прийняття судового рішення. Повідомлення з конкретних справ повинні надсилатись відповідним органам, як правило одночасно з вирішенням спору.

Відтак, ні приписи статті 90 Господарського процесуального кодексу України, ні приписи пункту 2 частини 2 статті 79 цього ж Кодексу не пов'язують надіслання матеріалів справи до слідчих органів та зупинення провадження у справі саме з неможливістю з'ясування певних обставин та надання оцінки доказів, які надані сторонами при вирішенні господарського спору.

Поряд з цим, згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з приписами статті 34 цього ж Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Належними визнаються докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування.

Як свідчить прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

При цьому згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В даному випадку, предметом заявленого позову є матеріально-правова вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором про закупівлю послуг № 40-02 від 03.05.2012, право вимоги за яким передано позивачу на підставі Договору відступлення права вимоги від 16.06.2015, оригінали яких були оглянуті судом під час розгляду справи.

Разом з цим, суд зазначає, що рішенням господарського суду міста Києва від 18.05.2016 у справі № 910/6094/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.09.2016, було відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тутковський Інтегровані Рішення", Товариства з обмеженою відповідальністю "Володар" про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 16.05.2015, укладеного між відповідачами за договором про закупівлю послуг № 40-36 від 03.05.2012.

Отже, господарський суд, відповідно до норм процесуального закону, може вирішити справу незалежно від наслідків кримінального провадження на підставі оцінки доказів, поданих сторонами, відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому, подане відповідачем клопотання не містить належного обґрунтування неможливості розгляду цієї справи до закінчення досудового розслідування №002240, з визначенням переліку необхідних обставин, фактів установлених на підставі належних та допустимих доказів, що мають преюдиціальне значення, саме без яких розгляд цієї справи не є можливим. Крім того, у поданому відповідачем клопотанні не зазначено, які саме істотні обставини повинні бути встановлені за результатами розслідування кримінального провадження та не можуть бути встановлені судом самостійно у відповідності до наданої йому компетенції, а також не наведено правового обґрунтування неможливості розгляду даної справи за наявними у ній доказами.

Згідно з частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою. Тобто, факти, встановлені у порядку кримінального розслідування, можуть бути обов'язковими для господарського суду лише у випадках, коли предметом спору є цивільно-правові наслідки винних дій. Таким чином, оскільки наявність чи відсутність у відповідача обов'язку з оплати наданих послуг та правомірність переходу права вимоги від ТОВ «Володар» до позивача, суд може зробити незалежно від наслідків того чи іншого кримінального розслідування на підставі оцінки наданих сторонами доказів (первинних документів, що засвідчують факт здійснення господарських операцій).

Одночасно, суд зазначає, що наслідком зупинення провадження у даній справі є порушення принципів рівності перед законом і судом (ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України); змагальності (ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України); обов'язку доказування і подання доказів (ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд залишає подані відповідачем клопотання про направлення матеріалів справи № 910/32579/15 до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві для розгляду питання про наявність порушень законності, що містять ознаки кримінальних дій, а також про зупинення провадження у справі № 910/32579/15 до закінчення судового розгляду кримінального провадження № 002240 без задоволення.

В судовому засіданні 23.11.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.11.2016 р. проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 23.11.2016 р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

03.05.2012 між відповідачем (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Володар» (виконавець) було укладено Договір про закупівлю послуг № 40-02 (далі - Договір), відповідно до якого виконавець зобов'язується у 2012 році надати замовнику консультативні послуги в наукових і технічних галузях, суміжних з будівництвом; проведення першочергових геологорозвідувальних робіт на нафту і газ (Детальні багатокомпонентні 2D сейсморозвідувальні дослідження на Краснопопівському підземному сховищі газу), а замовник прийняти і оплатити послуги на умовах, передбачених даним договором. Детальний перелік та обсяг послуг зазначені у Геологічному завданні на надання послуг Додаток №1 (Геологічне завдання) та Календарному плані на надання послуг Додаток № 2 (п. п. 1.1., 1.2. Договору).

За умовами п. п. 3.1., 3.2. ціна даного Договору становить 41 974 812, 00 грн. з ПДВ та може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Згідно з п. 4.1. Договору після укладення цього договору замовник може перерахувати на рахунок виконавця авансовий платіж у розмірі 70 відсотків від суми зазначеної у п. 3.1. договору, що становить 29 382 368, 40 грн.

Пунктом 4.2. Договору сторони визначили, що далі розрахунки за послуги проводяться шляхом поетапної оплати замовником наданих послуг, після отримання замовником рахунку на оплату, якісно підготовленої відповідно до вимог Геологічного завдання та Календарного плану звітної документації, та після підписання замовником акту здачі-приймання наданих послуг по кожному виконаному етапу. При цьому із суми, яка повинна бути сплачена, вираховується питома частка авансового платежу.

Розрахунки проводяться протягом 5 банківських днів від дати підписання замовником без зауважень до наданих послуг акту здачі-приймання наданих послуг та отримання документів, передбачених цим пунктом.

Цей договір набирає чинності з дати підписання договору уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє до 31.12.2012 в частині надання послуг, а в частині здійснення розрахунків - до повного їх завершення (п. 10.1. Договору).

03.05.2012 було затверджено Геологічне завдання на надання послуг «Детальні багатокомпонентні 2D сейсморозвідувальні дослідження на Краснопопівському підземному сховищі газу», що є Додатком №1 до Договору від 03.05.2012 р. № 40-02.

Додатком №2 до Договору від 03.05.2012 р. №40-02 сторони погодили Календарний план надання послуг «Детальні багатокомпонентні 2D сейсморозвідувальні дослідження на Краснопопівському підземному сховищі газу», за умовами якого:

І етап - Складання, затвердження проектно-кошторисної документації і проходження Державної геолекспертизи. Термін виконання - 1 місяць. Вартість етапу - 100,500 тис. грн. Завершення етапу - Проект та кошторис. Експертний висновок Держгеолекспертизи ПКД. Інформаційний звіт.

ІІ етап - Комплекс топографо-геодезичних робіт. Підготовка та проведення польових багатокомпонентних 2Д сейсмічних досліджень. Супервізія досліджень. Створення проектної бази геолого-геофізичної та геолого-промислової інформації. Обробка та інтерпретація даних ГДС. Термін виконання - 2,5 місяці. Вартість етапу - 25124,587 тис. грн. Завершення етапу - Інформаційний звіт.

ІІІ етап - Стандартна та детальна обробка багатокомпонентних сейсмічних польових матеріалів. Інтерпретація геолого-геофізичних матеріалів та побудова геолого-геофізичної моделі. Рекомендації щодо можливості розширення ПСГ. Підготовка, оформлення та захист звіту за результатами наданих послуг. Термін виконання - 4 місяці. Вартість етапу - 16749,725 тис. грн. Завершення етапу - Звіт про надані послуги.

Відповідно до п. 6.1.3 договору № 40-02 про закупівлю послуг від 03.05.2012 відповідач протягом 30 календарних днів з дня отримання звітної документації, визначеної Геологічним завданням та Календарним планом, акту здачі-приймання наданих послуг повинен надати виконавцю підписаний вищезазначений акт або мотивовану відмову від прийняття послуг.

При цьому, згідно з п. 6.1.2 вказаного договору відповідач зобов'язаний приймати надані послуги згідно з актом здачі-приймання наданих послуг, якщо результати наданих послуг відповідають умовам договору.

Таким чином, акт здачі-приймання наданих послуг підписується відповідачем лише у випадку надання йому виконавцем звітної документації, яка відповідає всім умовам укладеного договору про закупівлю послуг, в тому числі Геологічному завданню та Календарному плану. Відповідний акт належним чином підтверджує, що результат надання послуг відповідає умовам договору про закупівлю послуг.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору про закупівлю послуг № 40-02 від 03.05.2012, Товариством з обмеженою відповідальністю "Володар" були надані, а відповідачем прийняті послуги на загальну суму 41 974 812,00 грн. з ПДВ, про що свідчать Зведений акт № 1 здачі-приймання наданих послуг від 17.08.2012 і Зведений акт № 2 здачі-приймання наданих послуг від 20.12.2012, які підписані представниками сторін без заперечень та скріплені печатками.

Вищевказані акти були підписані представниками ТОВ «Володар» та відповідача, а також скріплені печатками відповідних юридичних осіб.

Отже, наявні у матеріалах справи докази підтверджують факт надання послуг ТОВ «Володар», які відповідали умовам договору № 40-02 про закупівлю послуг від 03.05.2012.

Крім цього, результати виконаних робіт та досліджень з геологічного вивчення надр, викладені у геологічних чи науково-дослідних звітах або у виданих картах геологічного змісту, після їх затвердження в установленому порядку передаються на постійне зберігання до ДНВП «Державний інформаційний геологічний фонд України».

Приймання й облік геологічних матеріалів ДНВП «Геоінформ України» здійснює відповідно до Порядку обліку робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 14.06.2013 за № 262, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.04.2013 за № 1156/23688, окремого доручення Державної служби геології та надр України від 31.10.2013 № 06-02 та Порядку обліку, зберігання та користування фондовими матеріалами, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 28.11.2000 за №217, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.12.2000 за № 910/5131

Так, згідно з п. 1.5 Порядку обліку робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр результати виконаних робіт і досліджень, пов'язаних із геологічним вивченням надр, відповідно до установлених вимог викладаються у геологічних чи науково-дослідних звітах або у виданих картах геологічного змісту, які після їх затвердження в установленому порядку передаються на постійне зберігання до Державного науково-виробничого підприємства «Державний інформаційний геологічний фонд України».

В матеріалах справи міститься повідомлення № 63700 ДНВП «Геоінформ» про прийняття на зберігання звіту: «Детальні багатокомпонентні 2В сейсморозвідувальні роботи на Краснопопівському підземному сховищі газу», виконаного ТОВ «Володар».

Таким чином, факт надання послуг та отримання відповідачем необхідної звітної документації підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем.

Доводи відповідача про відсутність доказів передання відповідачу рахунку на сплату суми заборгованості від ТОВ «Володар», суд вважає необґрунтованими, оскільки рахунок на оплату відповідно до умов договору про закупівлю послуг не визначений як підстава для оплати.

Крім того, після відступлення права вимоги позивач направляв відповідачу вимогу, яка містила усі необхідні реквізити для оплати заборгованості.

У свою чергу, відповідач надані послуги у повному обсязі не оплатив, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у сумі 5 024 917,50 грн.

16.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Володар" (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Надра інтегровані рішення", нова назва якого - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тутковський інтегровані рішення" (новий кредитор, позивач) було укладено Договір відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор передає свої права (відступає права вимоги), а новий кредитор набуває усі права первісного кредитора по договору № 40-02 від 03.05.2012 про надання послуг: консультативні послуги в наукових і технічних галузях, суміжних з будівництвом, проведення першочергових геологорозвідувальних робіт на нафту і газ (Детальні багатокомпонентні 2D сейсморозвідувальні дослідження на Краснопопівському підземному сховищі газу) (далі - основний договір).

Відповідно до п. 1.2. Договору правами для цілей договору розуміються усі існуючі права вимоги кредитора до НАК "Нафтогаз України" (боржника), у обсязі та на умовах, що існують на момент відступлення, у т.ч. права вимоги грошових та інших зобов'язань по «Основному договору».

Як передбачено в п.2.1. договору відступлення права вимоги заборгованості за основним договором до боржника новому кредитору здійснюється без компенсації первісному кредитору вартості такої заборгованості.

Пунктами 3.3., 3.4. Договору передбачено, що внаслідок передачі (відступлення) за даним договором новому кредитору прав первісного кредитора по основному договору відбувається заміна кредитора у зобов'язанні та новий кредитор набуває усіх прав первісного кредитора, зокрема право вимагати від боржника усіх грошових та інших зобов'язань.

Відступлення права вимоги первісним кредитором та набуття новим кредитором права вимоги набувають чинності у момент укладення цього договору, за умови його належного підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за ним (п. 6.1. Договору).

02.07.2015 позивач направив на адресу відповідача вимогу № 0210713, відповідно до якої повідомив Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про заміну кредитора у зобов'язанні, а також просив протягом трьох банківських днів погасити заборгованість за договором №40-02 від 03.05.2012 у сумі 5 024 917,50 грн.

Втім, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" суму заборгованості не сплатило, у зв'язку з чим позивач вирішив звернутись до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, враховуючи положення пункту 4.2. Договору про закупівлю послуг №40-02 від 03.05.2012 та статей 530, 905 ЦК України, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" повинно було виконати свої зобов'язання з оплати за надані послуги не пізніше 27 грудня 2012 року.

Стаття 509 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 ЦК України).

В силу статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, враховуючи вищенаведені норми законодавства, на підставі Договору відступлення права вимоги 16.06.2015 до позивача перейшло право вимоги до відповідача, щодо сплати грошових коштів у сумі 5 024 917,50 грн. за послуги, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Володар» згідно з Договором про закупівлю послуг № 40-02 від 03.05.2012.

У пункті 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За приписами ст. 610, 614 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

При цьому, відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважається обставинами, які є підставою для звільнення боржника від господарсько-правової відповідальності (ч. 2 ст. 218 ГК України).

За таких обставин, заборгованість Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Володар» послуги за Договором про закупівлю послуг № 40-02 від 03.05.2012 підлягає стягненню на користь нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю "Тутковський інтегровані рішення".

Стосовно застосування до вимог ТОВ «Тутковський інтегровані рішення» строків позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як було встановлено вище, відповідач повинен був виконати свої зобов'язання з оплати за надані послуги не пізніше 27.12.2012, відтак перебіг строку позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України починається з 28.12.2012 та закінчується 28.12.2015.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до господарського суду міста Києва з даним позовом 25.12.2015 р., тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов'язки, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тутковський інтегровані рішення" (04114, м. Київ, вулиця Дубровицька, будинок 28; ) 5 024 917 (п'ять мільйонів двадцять чотири тисячі дев'ятсот сімнадцять) грн. 50 коп. основного боргу та 75 373 (сімдесят п'ять тисяч триста сімдесят три) грн. 76 коп. судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 28.11.2016

Суддя М.Є. Літвінова