ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 листопада 2016 року Справа № 916/223/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Козир Т.П. - головуючого, Іванової Л.Б., Картере В.І., перевіривши касаційну скаргу ТОВ "Віктор Д" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13 жовтня 2016 року у справі Господарського суду Одеської області за позовом ТОВ "Капітал Фінанс М" до ТОВ "Промтоварний ринок", треті особи - ТОВ "Віктор Д", Компанія "Кіттеп Лімітед", ОСОБА_4 та Компанія "Редбейс Холдінгс Лімітед", про визнання недійсними рішень та внесень змін до статуту,

УСТАНОВИВ:

Подана 2 листопада 2016 року касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Згідно пп. 2) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

У відповідності до вимог пп. 5) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

За ч. 2 п. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Вбачається, що у справі розглядаються вимоги про: визнання недійсним рішення загальних зборів учасників № 1.1 ТОВ "Промтоварний ринок" від 25 грудня 2015 року; визнання недійсним рішення загальних зборів учасників № 1.2 ТОВ "Промтоварний ринок" від 25 грудня 2015 року; визнання недійсними змін до статуту ТОВ "Промтоварний ринок", викладені у статуті в новій редакції, затвердженій рішенням загальних зборів учасників № 1.2 від 25 грудня 2015 року.

Таким чином, у позові заявлено 3 вимоги немайнового характеру, кожна з яких підлягає оплаті судовим збором.

Згідно квитанції № 3782738/16 від 2 листопада 2016 року, доданого до касаційної скарги ТОВ "Віктор Д", судовий збір сплачено заявником у сумі 1653 гривні 60 коп., тобто, у меншому розмірі ніж встановлено законом.

За таких обставин подана квитанція не може вважатись належним доказом сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 4 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З огляду на викладене, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 86, п. 4 ст. 111-3 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу ТОВ "Віктор Д" на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13 жовтня 2016 року повернути заявнику, а справу - Господарському суду Одеської області.

Головуючий Т. Козир

Судді Л. Іванова

В. Картере