донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

23.11.2016 року справа №908/1013/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача:не з'явились; ОСОБА_5 - за довіреністю б/н від 26.04.2016 року;
розглянувши апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, м. Запоріжжя
на рішення господарського суду Запорізької області
від05 липня 2016 року
у справі№ 908/1013/16 (суддя Науменко А.О.)
за позовом:Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, м. Запоріжжя
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю "Агройл" с. Тихонівка, Мелітопольського району Запорізької області
простягнення 449 779,35 грн.
В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 05.07.2016 року у справі №908/1013/16 було відмовлено в задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, м. Запоріжжя до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агройл" с. Тихонівка, Мелітопольського району Запорізької області про стягнення шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства в розмірі 449779,35 грн.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, позивач - Державна екологічна інспекція у Запорізькій області, м. Запоріжжя звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 05.07.2016 року у справі №908/1013/16 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Скаржник вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято з порушенням норм матеріального права, враховуючи те, що діючим законодавством на Державну екологічну інспекцію у Запорізькій області покладено повноваження щодо здійснення контролю в частині самовільного використання земельних ділянок. Зазначив, що факт самовільного використання семи земельних ділянок додатково підтверджується довідкою Новопилипівської сільської ради. Вважає, що в діях відповідача наявні всі необхідні елементи правопорушення, що є підставою для відшкодування шкоди.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2016 року було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Мартюхіна Н.О., судді Малашкевич С.А., Будко Н.В.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.09.2016 року у звязку із перебуванням судді Малашкевича С.А. у відрядженні та судді Будко Н.В. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Мартюхіна Н.О., судді Агапов О.Л., Дучал Н.М.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.10.2016 року у звязку із перебуванням судді Агапова О.Л. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Мартюхіна Н.О., судді Малашкевич С.А., Дучал Н.М.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 22.11.2016 року у звязку із перебуванням судді Малашкевича С.А. у відпустці було сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий Мартюхіна Н.О., судді Будко Н.В., Дучал Н.М.

Позивач в жодне судове засідання не прибув, через канцелярію суду надав клопотання від 08.08.2016 року про розгляд апеляційної скарги без участі його представника за наявними в матеріалах справи документами, яке було розглянуто та задоволено судом.

Відповідач у судовому засіданні 23.11.2016 року заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та таким, що підлягає залишенню без змін.

Фіксування судового засідання апеляційної інстанції здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу у порядку, встановленому ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи та правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального права України, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 ГПК України встановлено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації від 20.04.2006 року за №287 "Про затвердження технічної документації та передачу в оренду земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Агройл" та від 15.12.2006 року за №881 "Про надання в оренду земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю "Агройл" між Мелітопольською районною державою адміністрацією (далі Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агройл" (далі Орендар) укладено наступні договори:

- договір оренди земельної ділянки від 03.05.2006 року (зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 01.08.2006 року за № 1) відповідно до умов якого (п. 1.1., 2.1., 3.1.) Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 3,2840 га, яка знаходиться на території Новопилипівської сільської ради за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 1 рік.

- договір оренди земельної ділянки від 03.05.2006 року (зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 01.08.2006 року за №2) відповідно до умов якого (п. 1.1., 2.1., 3.1.) Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 39,5992 га, яка знаходиться на території Новопилипівської сільської ради за межами населеного пункту для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 1 рік.

- договір оренди земельної ділянки від 29.01.2007 року (зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 20.11.2007 року за №5) відповідно до умов якого (п. 1, 2, 8) Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 23,1325 га, яка знаходиться на території Новопилипівської сільської ради за межами населеного пункту, кадастровим №:01:019:0016, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років - тобто до 20.11.2012 року.

- договір оренди земельної ділянки від 29.01.2007 року (зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 20.11.2007 року за №4) відповідно до умов якого (п. 1, 2, 8) Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 11,1664 га, яка знаходиться на території Новопилипівської сільської ради за межами населеного пункту, кадастровим №:01:019:0015, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років - тобто до 20.11.2012 року.

- договір оренди земельної ділянки від 29.01.2007 року (зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 20.11.2007 року за №6) відповідно до умов якого (п. 1, 2, 8) Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 20,0778 га, яка знаходиться на території Новопилипівської сільської ради за межами населеного пункту, кадастровим №:01:022:0002, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 5 років - тобто до 20.11.2012 року.

В подальшому, слідчим Мелітопольського СВ ГУМВС України в Запорізькій області прийнято постанову про призначення перевірки від 08.08.2015 року, якою зокрема постановлено:

- призначити перевірку виконання вимог земельного законодавства за матеріалами перевірки Мелітопольської міжрайонної прокуратури, проведення якої доручити Державній екологічній інспекції в Запорізькій області;

- на вирішення спеціалістам Державної екологічної інспекції в Запорізькій області поставити питання дотримання земельного законодавства при самовільному використанні ТОВ "Агройл" земельних ділянок загальною площею 137,5663 га., розташованих на території Новопилипівської сільської ради Мелітопольського району, з метою встановлення суми завданих кримінальним правопорушенням збитків.

На виконання вищевказаної постанови слідчого від 08.08.2015 року Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області у період: з 18.08.2015 року по 19.08.2015 року було проведено позапланову перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Агройл", за результатами якої було складено акт.

В акті перевірки зазначено про самовільне використання 7 земельних ділянок на території Новопилипівської сільської ради сільськогосподарського призначення для вирощування сільгосппродукції загальною площею 137,5663 га, а саме: відсутні договори оренди на ці земельні ділянки, що є порушенням ст.ст. 124, 125 Земельного кодексу України.

Внаслідок виявленого порушення Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області було винесено припис від 19.08.2015 року за №7, яким зобовязано відповідача в установленому порядку отримати та надати до відділу ЕКПРМР документи, що підтверджують право власності чи право користування на 7 земельних ділянок на території Новопилипівської сільської ради сільськогосподарського призначення для вирощування сільгосппродукції загальною площею 137,5663 га.

Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області були складені: протокол про адміністративне правопорушення № 004527 від 19.08.2015 року та постанову №000021/01/06 від 19.08.2015 року про накладення адміністративного стягнення на керівника ТОВ "Агройл" ОСОБА_6 у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за самовільного використання 7 земельних ділянок на території Новопилипівської сільської ради. Також у постанові зазначено, що розрахунок шкоди буде виконано додатково.

Штраф керівником відповідача ОСОБА_6 було сплачено добровільно, що підтверджується квитанцією від 20.08.2015 року.

Відповідно до "Методики визначення розмірів шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року за №963, розмір шкоди, заподіяної державі ТОВ "Агройл", внаслідок порушення природоохоронного законодавства визначено позивачем в сумі 449779,35 грн.

Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 29.09.2015 року №2400/11 про сплату шкоди завданої державі в розмірі 449779,35 грн. внаслідок порушення природоохоронного законодавства, яка була залишена без задоволення відповідачем, враховуючи відсутність в його діях порушень закону.

У звязку із наведеними вище обставинами, Державна екологічна інспекція у Запорізькій області звернулась до місцевого господарського суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агройл" про стягнення 449779,35 грн. шкоди, завданої державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства.

При розгляді вищезазначених вимог, колегія суддів апеляційного господарського суду виходить з наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення , невизнання або оспорювання.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, для стягнення шкоди необхідною умовою є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, наявністю шкоди, причинного звязку між протиправною поведінкою боржника та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Такий елемент, як наявність шкоди, полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Протиправна поведінка заподіювача шкоди полягає у порушенні правової норми, що виявляється у здійсненні заборонених правовою нормою дій або в утриманні в здійсненні наказів правової норми діяти певним чином.

Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою, зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною заподіяння шкоди.

Вина є субєктивним елементом відповідальності і полягає у психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Із матеріалів справи вбачається, що в підтвердження самовільного зайняття відповідачем семи земельних ділянок та як наслідок заподіяння збиток, позивачем надано Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (далі Акт перевірки), складений державною екологічною інспекцією у Запорізькій області 19.08.2015 року.

Судова колегія апеляційної інстанції не може вважати вищевказаний Акт перевірки належним доказом в розумінні ст. 34 ГПК України, враховуючи наступне.

Спеціальним законом, що регулює контроль за дотримання порядку використання (зайняття) земельної ділянки є ОСОБА_7 України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19.06.2003 року за №963-IV (далі - ОСОБА_7 №963-ІV). ОСОБА_7 визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля.

Відповідно до ст. 1 Закону № 963-ІV самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно зі ст. 4 вказаного Закону, обєктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

За приписами частин 1, 2 ст. 5 Закону № 963-IV, державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі (ч. 1). Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (ч. 2).

Відповідно до пункту "а", "д" ч. 1 ст. 6 Закону № 963-IV, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі належить: здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у частині додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю; д) вжиття відповідно до закону заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам.

Відповідно до ст. 7 Закону № 963-IV до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, зокрема, належить: виконання екологічних вимог при наданні у власність і користування, в т. ч., в оренду, земельних ділянок.

Таким чином, ОСОБА_7 № 963-IV чітко розмежовує види державного контролю земельних правовідносин: в сфері набуття та реалізації прав на землю та в сфері виконання екологічних вимог, відповідно діє два центральних органи виконавчої влади: Державна інспекція сільського господарства та Державна екологічна інспекція.

Державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом: проведення перевірок, п. 1 ч. 4 ст. 9 Закону № 963-IV.

Відповідно до ст. ст. 3, 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року №877-V, Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами: здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання.

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, уповноваженим органом на проведення перевірки з питання самовільного зайняття земельних ділянок є Державна інспекція сільського господарства.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що обовязковим елементом правопорушення є наявність шкоди для встановлення якої в межах даного спору необхідно підтвердити факт самовільного зайняття земельних ділянок, то вказаний факт мав бути досліджений уповноваженим на це органом Державною інспекцією сільського господарства та закріплений у відповідних документах, зокрема, акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства, що складений у законній формі згідно галузевого підзаконного акта Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання субєктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України за №132 від 25.02.2013 року, про що було вірно зазначено судом першої інстанції.

Крім того, зміст Акту перевірки від 19.08.2015 року позбавляє можливості ідентифікувати, які саме земельні ділянки використовуються відповідачем самовільно та чи використовуються взагалі, оскільки на місцевості земельні ділянки не досліджувались, а в акті перевірки їх кадастрові номери не визначені.

Судом апеляційної інстанції, ухвалою від 05.10.2016 року було зобовязано позивача зокрема надати докази обстеження спірних земельних ділянок під час проведення перевірки.

Позивач на виконання вищевказаної ухвали суду надав пояснення від 07.11.2016 року, якими зазначив, що обстеження спірних земельних ділянок було оформлено вищевказаним Актом перевірки від 19.08.2015 року відповідно до якого площа самовільно зайнятих відповідачем земельних ділянок складає 137,5663 га. В той же час, позивач не зазначив індивідуальних ознак спірних земельних ділянок (їх кадастрові номера), які б надали змогу ідентифікувати, які саме земельні ділянки використовуються відповідачем самовільно.

За таких обставин, Акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами, складений державною екологічною інспекцією у Запорізькій області 19.08.2015 року не є належним доказом, який би свідчив про факт самовільного зайняття відповідачем спірних земельних ділянок, що є підставою для розрахунку суми шкоди, заподіяної державі внаслідок вчинення таких дій.

Також, в акті перевірки зазначено про самовільне використання відповідачем 7 земельних ділянок, однак відповідач стверджує про використання за договорами оренди лише пяти земельних ділянок.

Наявна в матеріалах справи довідка Новопилипівської сільської ради від 18.08.2015 року, в якій зазначено про використання відповідачем двох земельних ділянок площею 39,9136 га на території Новопилипівської сільської ради без договорів оренди не може бути належним доказом самовільного користування відповідачем земельними ділянками, оскільки у вказаній довідці не міститься відомостей щодо ідентифікуючих ознак вказаних земельних ділянок (кадастрові номери), а також посилань на відповідні докази, які б свідчили про таке використання земельних ділянок.

За таких обставин, позивачем в будь-якому випадку було безпідставно здійснено розрахунок шкоди щодо самовільного зайняття відповідачем семи земельних ділянок, які він фактично не використовує.

До того ж, згідно п. 6.6. Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання субєктами господарювання вимог земельного законодавства за результатами проведення обстеження земельних ділянок державні інспектори складають акт обстеження земельної ділянки, форма якого наведена у додатку 4 до цього Порядку.

Колегія суддів апеляційного зазначає, що підставою для здійснення розрахунку розміру шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок окрім акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства є акт обстеження земельної ділянки

Із матеріалів справи вбачається, що Державною екологічною інспекцією у Запорізькій області акт обстеження спірних земельних ділянок не складався, що є порушенням п.6.6. Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання субєктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 132 від 25.02.2013 р.

Крім того, наявні в матеріалах справи документи свідчать, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Агройл" протягом 2008 - 2015 років сплачувалась орендна плата за договорами оренди землі державна реєстрація №1, №2, №4, №5, №6, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями про сплату орендної плати, податковими деклараціями орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, податковими деклараціями з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), реєстрами відповідача про сплату орендної плати, яка здійснювалась за користування спірними земельними ділянками після закінчення терміну дії вищевказаних договорів оренди землі.

Згідно листів Мелітопольської ОДПІ Головного Управління ДФС у Запорізькій області №15489/08-32-17, 15488/08-32-17, №15487/08-32-17, №15486/08-32-17, №15485/08-32-17 від 24.10.2016 року у Товариства з обмеженою відповідальністю "Агройл" відсутня заборгованість зі сплати орендної плати відповідно до договорів оренди землі державна реєстрація №1, № 2, №4, № 5, № 6.

Враховуючи наведене, з огляду на відсутність в матеріалах справи належних доказів в розумінні ст. 34 ГПК України належних доказів, які б свідчили про факт вчинення відповідачем правопорушення, зважаючи на своєчасну сплату Товариством з обмеженою відповідальністю "Агройл" орендної плати за користування земельними ділянками, відсутністю такого боргу перед відповідним бюджетом, про що свідчать наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність в діях відповідача шкідливого результату (відсутністю завданої ним шкоди), як необхідного елементу складу цивільного правопорушення із яким діюче законодавство повязує відшкодування шкоди.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 31 Закону України Про оренду землі визначено, зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Так, у частинах 1 - 5 ст. 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Приписи статей 319, 626 Цивільного кодексу України свідчать про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Таким чином, згідно із частинами 1 - 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Крім того, частиною 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Як вже зазначалось вище, між Мелітопольською районною державою адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агройл" підписано наступні договори оренди земелі:

- договір оренди земельної ділянки від 03.05.2006 року (зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 01.08.2006 року за №1) строком на 1 рік.

- договір оренди земельної ділянки від 03.05.2006 року (зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 01.08.2006 року за №2) строком на 1 рік.

Розпорядженням голови Мелітопольської районної державної адміністрації від 20.11.2007 року №915 "Про продовження строку дії договорів оренди" Товариства з обмеженою відповідальністю "Агройл" дію договорів оренди від 01.08.2006 року за №1 та від 01.08.2006 року за №2 подовжено на 10 років.

На підставі розпорядження голови Мелітопольської районної державної адміністрації від 20.02.2012 року №70 "Про внесення змін до розпорядження голови райдержадміністрації від 20.04.2006 року №287, від 20.11.2007 року №915 між Мелітопольською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та ТОВ "Агройл" (Орендар) було підписано додаткові угоди від 27.02.2012 року до договору від 01.08.2006 року за №1 та від 01.08.2006 року за №2, якими визначено строк дії вказаних договорів до 01.08.2017 року.

Державна реєстрація додаткових угод не проведена.

18.07.2014 року відповідач звернувся до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з проханням подовжити термін дії на 10 років договору оренди земельної ділянки від 03.05.2006 року (зареєстровано 01.08.2006 року за №1) та від 03.05.2006 року (зареєстровано 01.08.2006 року за №2).

Листом від 08.08.2014 року Головне управління Держземагенства у Запорізькій області відмовило у поновленні вказаних договорів, у звязку з відсутністю належним чином сформованого повного пакету документів.

27.08.2014 року листом №60 відповідач повторно звернувся до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з проханням поновити дії цих договорів, додавши проект додаткової угоди, інформаційні листи про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, розпорядження, додаткові угоди до договорів та інші документи.

Листом від 15.05.2015 року № 9-8-0.4-5680/2-15 Головне управління Держземагенства у Запорізькій області також відмовило у поновленні вказаних договорів, зазначивши, що з 01.01.2013 року реєстрацію речових прав здійснюють органи державної реєстрації речових прав та можливість отримання земельних ділянок за результатами проведення земельних торгів (аукціону).

Також, між Мелітопольською районною державою адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агройл" підписано наступні договори оренди земелі:

- договір оренди земельної ділянки від 29.01.2007 року (зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 20.11.2007 року за №5) строком на 5 років - тобто до 20.11.2012 року.

- договір оренди земельної ділянки від 29.01.2007 року (зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 20.11.2007 року за №4) строком на 5 років - тобто до 20.11.2012 року.

- договір оренди земельної ділянки від 29.01.2007 року (зареєстровано в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі 20.11.2007 року за №6) строком на 5 років - тобто до 20.11.2012 року.

10.07.2013 року листом №51 відповідач звернувся до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з проханням подовжити термін дії на 5 років договору оренди земельної ділянки від 29.01.2007 року (зареєстровано 20.11.2007 року за №4), від 29.01.2007 року (зареєстровано 20.11.2007 року за №5), від 29.01.2007 року (зареєстровано 20.11.2007 року за №6).

Листом від 02.08.2013 року №09-04-44/5513 Головне управління Держземагенства у Запорізькій області відмовило у поновленні вказаних договорів, посилаючись на закінчення строку дії договору та відсутністю оформленої належним чином додаткової угоди.

Листом від 21.07.2014 року №41 товариство звернулось до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області з проханням поновити дії цих договорів, на яке Головне управління Держземагенства у Запорізькій області відповіді не надало.

Згідно п. 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.11 № 6 Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки. Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання, земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Наведені вище обставини свідчать, що відповідачем вчинялись конкретні дії, направлені на продовження строку дії спірних договорів оренди землі державна реєстрація №1, №2, №4, №5, №6, фактично було продовжено строк дії договорів оренди землі від 03.05.2006 року (№1, №2) до 01.08.2017 року шляхом підписання додаткових угод від 27.02.2012 року (проте державну реєстрацію вказаних угод проведено не було), направлялись на адресу Орендодавця листи-повідомлення в порядку, передбаченому ст. 33 Закону України "Про оренду землі" про продовження строку дії вказаних договорів оренди землі та сплачувалась орендна плата за користування спірними земельними ділянками.

З огляду на вищевикладене, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність в діях відповідача вини як необхідного елементу складу цивільного правопорушення.

Аналогічного висновку дійшов Вищий господарський суд України в постановах від 09.08.2016 року у справі №914/4140/15, від 18.05.2016 року у справі №927/1382/13.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З урахуванням вимог ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи наведене, з огляду на ненадання належних доказів в розумінні ст. 34 ГПК України, які б свідчили про наявність в діях відповідача всіх обовязкових елементів цивільного правопорушення, відсутність фактично завданої шкоди бюджету, з огляду на своєчасну та повну сплату орендної плати за спірними договорами оренди, вжиття відповідачем заходів направлені на оформлення права користування земельними ділянками, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком місцевого господарського суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято із вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а викладені в оспорюваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у звязку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Запорізької області від 05.07.2016 року у справі №908/1013/16 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 49 ГПКу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції у Запорізькій області, м. Запоріжжя, на рішення господарського суду Запорізької області від 05.07.2016 року у справі №908/1013/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 05.07.2016 року у справі №908/1013/16 залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя: Н.О. Мартюхіна

Судді: Н.В. Будко

ОСОБА_3