ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2016 р. Справа № 917/867/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Ільїн О.В., суддя Івакіна В.О., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Довбиш А.Ю.

за участю представників сторін:

апелянт ОСОБА_1;

позивач ОСОБА_2, ОСОБА_3;

відповідач - не зявився;

третя особа не зявилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 (вх. №2754П/1-35) на рішення господарського суду Полтавської області від 11 липня 2016 року по справі №917/867/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, с. Лазівки Полтавської обл.

до Лубенської районної державної адміністрації, м. Лубни Полтавської обл.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6 управління Держгеокадастру у Полтавської обл., м. Полтава

про визнання окремої частини договору недійсною, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 11 липня 2016 року по справі №917/867/16 (суддя Кульбако М.М.) позов задоволено повністю.

ОСОБА_4 з рішенням не погодився, звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення, порушення норм матеріального права, просить його скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Лубенська районна державна адміністрація надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове, яким у задоволенні позову ФОП ОСОБА_5 відмовити у повному обсязі.

ФОП ОСОБА_5 також надав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін.

Будучи належним чином повідомленими про дату і місце судового розгляду, відповідач і третя особа своїми правами, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, не скористались, у судове засідання не зявились, повноважних представників до суду не направили.

Лубенська районна державна адміністрація надіслала клопотання про розгляд справи без участі представника.

Колегія суддів розглянула апеляційні скарги, перевірила матеріали справи, заслухала присутніх у судовому засіданні представників сторін, встановила наступне.

Як свідчать матеріли справи та встановлено господарським судом першої інстанції, 13 вересня 2010 року Лубенською районною державною адміністрацією було видано розпорядження №276 "Про надання (поновлення договору оренди) земельних ділянок в оренду для сільськогосподарського використання із земель за межами населених пунктів".

На підставі вказаного розпорядження надано в оренду земельну ділянку за межами населених пунктів на території Тарандинцівської сільської ради площею 88,774 га ріллі (землі запасу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва приватному підприємцю ОСОБА_5 терміном на 5 років починаючи з 13 вересня 2010 року, встановивши в 2010 році орендну плату в розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки землі, що становить - 405,12 гривень за 1 га ріллі в рік.

Згідно з пунктом 2 розпорядження ПП ОСОБА_5 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку, а пунктом 3 даного розпорядження рекомендовано ПП ОСОБА_5 розробити технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку та представити її на розгляд та затвердження в районну державну адміністрацію (протягом трьох місяців). Укласти договір оренди на використання земельної ділянки, провести його державну реєстрацію відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 4 рекомендовано Тарандинцівській сільській раді (ОСОБА_7Е.) та відділу Держкомзему у Лубенському районі (ОСОБА_8І,) внести зміни в земельно-облікові документи.

Розпорядженням Лубенської РДА Полтавської області №385 від 15.12.2010 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельну ділянку площею 88,774 га ріллі (землі запасу) Приватному підприємцю ОСОБА_5 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тарандинцівської сільської ради.

Пунктом 2 вказаного розпорядження надано в оренду земельну ділянку за межами населених пунктів на території Тарандинцівської сільської ради площею 88,774 га ріллі (землі запасу) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва приватному підприємцю ОСОБА_5 терміном на 5 років починаючи з 13 вересня 2010 року, встановивши в 2010 році орендну плату в розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки землі, що становить - 405, 12 гривень за 1 га ріллі в рік.

Відповідно до пункту 3 зазначеного розпорядження рекомендовано ПП ОСОБА_5 укласти договір оренди на використання земельної ділянки, провести його державну реєстрацію відповідно до чинного законодавства (протягом місяця).

Між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (надалі позивач, орендар) та Лубенською районною державною адміністрацією (надалі відповідач, орендодавець) 20 липня 2011 року був підписаний договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку державної власності загальною площею 88,774 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка розташована на території Тарандинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, кадастровий №:07:002:0029.

Вказаний Договір зареєстрований у відділі Держкомзему Лубенського району, Полтавської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.10.2011 року за №00536 .

Передача земельної ділянки орендарю здійснювалася орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі.

Пунктом 20 Договору оренди землі передбачено порядок та терміни передачі земельної ділянки орендарю, а саме: п'ятиденний термін після державної реєстрації цього договору.

Межі земельної ділянки, наданої в оренду ФОП ОСОБА_5 встановлено Актом від 20.07.2011 року, в день підписання сторонами договору оренди.

В п. 8 Договору оренди землі від 27.10.2011 р. розділу "Строк дії договору" визначено: " Договір укладено на 5 років, починаючи з 13.08.2010 по 13.08.2015 року (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва-з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою). Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію".

Позивач стверджує, що при розробленні договору оренди землі від 20.07.2011 року, відповідач зазначив у п. 8, що договір укладено на 5 років та вказав, що вказаний строк договору починається з 13.08.2010 року, тобто на рік раніше ніж підписано та зареєстровано договір. Формулюючи вказаний пункт 8 Договору, відповідач фактично продублював свої попередні розпорядження №276 від 13.09.2010 року та №385 від 13.12.2010 року, не звернувши уваги на те, що така редакція вказаного пункту не відповідає вимогам законодавства та реальним намірам сторін .

Позивач зазначає, що реальні намірами сторін договору були спрямовані на оренду землі з дати реєстрації договору строком на 5 років.

Разом з тим, відомості Державного земельного кадастру, витяг з якого сформовано 22.03.2016 року містить інформацію про дату реєстрації договору оренди, а саме 27.10.2011 року та строк його дії - 5 років, а також відомості про сторони договору, якими є позивач та відповідач.

Задовольняючи позов ФОП ОСОБА_5, суд попередньої інстанції дійшов висновку про те, що частина п. 8 договору «починаючи з 13.08.2010 року по 13.08.2015 року» порушує права ФОП ОСОБА_5, оскільки договір оренди був укладений 20.07.2011 року, а відтак, п. 8 договору в оскаржуваній частині не був спрямований на настання реальних наслідків за договором, а відтак, строк, договору становить 5 років з моменту укладення договору, тобто з 20.07.2011 року.

Вимогами ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що орган виконавчої влади передає земельну ділянку в оренду своїм рішенням, у якому, зокрема, передбачаються всі істотні умови договору оренди.

Лубенська РДА, приймаючи розпорядження від 13.09.2010 року № 276 зазначила істотні умови договору оренди, а саме строк договору - 5 років починаючи з 13.08.2010 року (до 13.08.2015 року.).

Вказана істотна умова була також передбачена договором оренди від 20.07.2011 року.

Відповідно до ст. 1 Господарського кодексу України (надалі ГК України), підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою пятою цієї статті, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ч. 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно статтею 16 Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону.

Частиною 5 статті 126 Земельного кодексу України (в редакції на час укладання договору) передбачено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначених цивільним законодавством.

Відповідно до ч. 1 статті 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 у редакції, чинній на момент укладення Договору); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2); волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Визнаючи недійсним п. 8 договору оренди, господарський суд неправильно застосував ст. 123 Земельного кодексу України, тим самим фактично продовжив строк договору оренди земельної ділянки від 20.07.2011 року практично на 1 рік, а саме до 20.07.2016 року, чим фактично здійснив функції органу виконавчої влади, який має право розпоряджатись земельними ділянками сільськогосподарського призначення.

Крім того, вказане рішення господарського суду від 11.07.2016 року порушує права ОСОБА_4., саме, 01.06.2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 управлінням Держгеокадастру у Полтавській області було укладено договір оренди земельної ділянки площею 88,7715 га, що знаходиться на території Тарандинцівської сільської ради Лубенського району Полтавської області.

Орендована ОСОБА_4 земельна ділянка є тією самою ділянкою, яку орендував за договором від 20.07.2010 року ФОП ОСОБА_5

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що господарський суд рішенням від 11.07.2016 року, фактично продовжив строк дії договору оренди ФОП ОСОБА_5 від 20.07.2010 року до 20.07.2016 року, чим порушив права ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку, оскільки ОСОБА_4 уклав договір оренди спірної земельної ділянки 01.06.2016 року.

Відповідно до вимог статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що господарський суд рішенням від 11.07.2016 року не в повній мірі зясував та неправильно оцінив обставини справи, тому рішення не може вважатися обґрунтованим, у звязку з чим колегія суддів знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та прийняття нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 99, 101, 102, пунктом 2 статті 103, пунктами 1, 4 частини 1 статті 104, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 11 липня 2016 року по справі №917/867/16 скасувати. Прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Повний текст постанови підписаний 29.11.2016 року.

Головуючий суддя Ільїн О.В.

Суддя Івакіна В.О.

Суддя Шепітько І.І.