У х в а л а

29 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у господарських справах Верховного Суду України у складі:

головуючогоЖайворонок Т.Є.,
суддів:Берднік І.С., Ємця А.А.,-

розглянувши заяву приватного підприємства «УРС Бергер» (далі - ПП «УРС Бергер») про перегляд Верховним Судом України ухвали Господарського суду Одеської області від 2 листопада 2015 року, постанови Одеського апеляційного господарського суду від 22 червня 2016 року та постанови Вищого господарського суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 24-7/210-05-8241 за заявою Арцизької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до державного підприємства «Чорноморський» про банкрутство,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 2 листопада 2015 року, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 22 червня 2016 року та постановою Вищого господарського суду України від 14 вересня 2016 року, в задоволенні клопотання ПП «УРС Бергер» про заміну кредитора правонаступником у справі № 24-7/210-05-8241 відмовлено.

У жовтні 2016 року до Верховного Суду України надійшла заява ПП «УРС Бергер» про перегляд Верховним Судом України ухвали Господарського суду Одеської області від 2 листопада 2015 року, постанови Одеського апеляційного господарського суду від 22 червня 2016 року та постанови Вищого господарського суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 24-7/210-05-8241 з підстав, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 11116 Господарського процесуального кодексу України.

Як доказ неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило до ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, до заяви додано копії постанов Вищого господарського суду України від 13 лютого 2008 року у справі № 10-14-01/2759, від 5 березня 2013 року у справі № 18/1632/11, від 11 червня 2014 року у справі № 44/246-б, від 16 грудня 2014 року у справі № 14-01/1494, в яких, на думку заявника, по-іншому застосовано одні й ті самі норми матеріального права.

Крім того, як доказ невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, заявником надано копію постанови Верховного Суду України від 11 листопада 2014 року у справі № 44/246-б, а також здійснено посилання на постанову Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 15 «Про судову практику в справах про банкрутство».

Обговоривши доводи заяви та дослідивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що подана заява є необґрунтованою, її доводи не підтверджуються доданими до неї матеріалами.

Відповідно до ст. 11121 Господарського процесуального кодексу України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, ст. ст. 11116, 11117, 11121 Господарського процесуального кодексу України,

у х в а л и л а :

Відмовити у допуску справи № 24-7/210-05-8241 до провадження Верховного Суду України.

Надіслати копію ухвали разом із копією заяви особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною.

Головуючий Т.Є. Жайворонок
Судді: І.С. Берднік

А.А. Ємець