ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

29 листопада 2016 р. Справа № 902/949/16

за позовом:Харківського національного автомобільно-дорожного університету (вул. Петровського, 25, м. Харків 61002)

до:Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" (вул. 600-річчя, 17, м. Вінниця 21021)

про стягнення 91863,44 грн.

Головуючий суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Кузьменко В.В.

Представники сторін:

позивача, ОСОБА_1

відповідача, не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Подано позов Харківського національного автомобільно-дорожного університету до Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" про стягнення 91863,44 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем виконані роботи передбачені договором № 35-87-12 від 25.06.2012р. з виконання підбору складу асфальтобетонних сумішей, здійснення контролю якості їх приготування та виконання робіт при влаштуванні асфальтобетонних шарів покриття на автомобільній дорозі "Київ-Харків-Довжанський" у межах Полтавської області", дані роботи виконані на загальну суму 78 000,00 грн., що стверджується договором, актом виконаних робіт № 1 від 31.12.2012р. з огляду на що у Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" виникла заборгованість по оплаті виконаних робіт на суму 78 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 03.11.2016р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/949/16 з призначенням її до розгляду на 29.11.2016 року.

В судове засідання 29.11.2016 року з'явився представник позивача який позов підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився по невідомій суду причині якого було належним чином повідомлено про день та час розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25 червня 2012 р. між Харківським національним автомобільно-дорожним університетом та Публічним акціонерним товариством "Уманьавтодор" було укладено договір № 35-87-12 від 25.06.2012р. про виконання підбору складу асфальтобетонних сумішей, здійснення контролю якості їх приготування та виконання робіт при влаштуванні асфальтобетонних шарів покриття на автомобільній дорозі "Київ-Харків-Довжанський у межах Полтавської області".

Умовами договору № 35-87-12 від 25.06.2012р. передбачено :

п. 1.1. виконавець зобов'язується по завданню замовника виконати слідуючу науково-дослідну роботу: виконати підбір складу асфальтобетонних сумішей, здійснення контролю якості їх приготування та виконання робіт при влаштуванні асфальтобетонних шарів покриття на автомобільній дорозі "Київ-Харків-Довжанський у межах Полтавської області", а замовник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх.

Згідно п. 2.1. договору, ціна роботи встановлюється протоколом узгодження договірної ціни яка складає 78 000,00 грн. в т.р. 20% ПДВ.

П. 2.2. договору передбачено, що оплата виконаних робіт здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця в 3-х денний термін після підписання замовником актів виконаних робіт.

П. 4.1.4 договору передбачено за порушення строків, визначених календарним планом виконавець сплачує пеню в розмірі 0,1 % від суми договору за кожний день прострочки, а за прострочення понад 30 днів стягується штраф у розмірі 7% від вартості робіт.

Зі своєї сторони Харківський національний автомобільно-дорожний університет взяті на себе зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, про що свідчить акт № 1 від 31.12.2012р. до договору № 35-87-12.

Однак, Публічне акціонерне товариство "Уманьавтодор" своїх зобов'язань в частині оплати послуг, та погашення заборгованості на підставі договору про переведення боргу не виконало.

У зв'язку із чим, 03.06.14р. та 26.07.16р. Харківський національний автомобільно-дорожний університет звернулось до Публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" з відповідними претензіями № 1448/21 та 1829/21 щодо погашення заборгованості.

У відповідь на претензії № 1448/21 та №1829/21 відповідач повідомив, що на даний час не має змоги сплатити заборгованість у зв'язку з тяжким фінансовим становищем.

Станом на день звернення позивача до суду, відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, та борг не повернув.

Наведенні вище обставини в їх сукупності, стали підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості згідно договору.

Беручи до уваги встановлені обставини, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Надаючи правову оцінку укладеного між сторонами договору № 35-87-12 від 25.06.2012р., суд дійшов висновку, що між ними виникли правовідносини регулювання яких здійснюється розділ 3 Глави 63 ЦК України (Послуги) (ст.ст.901-907 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України, ч.7 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно із ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 78 000,00 грн., правомірною та обґрунтованою з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача 8 871,44 грн. - 3% річних, 4 992,00 інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Зідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат є правомірними, оскільки відповідають умовам укладеного Договору та вимогам чинного законодавства України.

Перевіркою правильності періодів нарахування та розрахунку 3% річних та інфляційних втрат, судом не виявлено помилок, в зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Всупереч наведеним вище нормам та вимогам ухвали суду відповідач не подав до суду жодного доказу в спростування позовних вимог позивача щодо стягнення основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат.

Виходячи з наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 86, 87, 115, 116 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Уманьавтодор" (вул. 600-річчя, 17, м. Вінниця 21021, ) на користь Харківського національного автомобільно-дорожного університету (вул. Петровського, 25, м. Харків 61002, ) 78 000,00 грн. основного боргу, 8 871,44 грн. 3% річних, 4 992,00 грн. інфляційних втрат, та 1 378,00 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05 грудня 2016 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу вул. Петровського, 25, м. Харків 61002

3 - відповідачу вул. 600-річчя, 17, м. Вінниця 21021