ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 р. Справа № 918/961/16

Господарський суд Рівненської області у складі судді Гудзенко Я.О., розглянувши позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Курозванівської сільської ради про стягнення 66 350, 40 грн.

За участі:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Поліщук Т.С. (дов. № 359/02-15 від 21.09.16 р.)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Курозванівської сільської ради (далі - відповідач) з вимогою про стягнення 66 350, 40 грн. витрат за проведення ремонтних робіт приміщення.

В обгрунтування позову підприємець посилається на ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 322, 509, 626, 638, 629, ч. 2 ст. 651, 776 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 18-, 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (далі - Закон).

05.09.2016 року судом позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 918/961/16 розгляд якої призначено на 22.09.2016 року.

Ухвалою суду від 22.09.16 р. розгляд справи відкладено.

18.10.2016 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 01.11.2016 року для подання додаткових пояснень.

До канцелярії суду 01.11.2016 року від відповідача надійшло клопотання про продовження строку розгляду спору відповідно до ст. 69 ГПК України на п'ятнадцять днів.

Судом клопотання задоволено та продовжено розгляд справи до 17.11.2016 року включно.

01.11.2016 року ухвалою суду розгляд справи було відкладено на 16.11.2016року.

Представник позивача в судове засідання 16.11.2016 року не з'явився, представник відповідача заперечив проти позовних вимог з підстав вказаних у відзиві на позов та з урахуванням додатковийх письмових пояснень.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 16.11.2016 року відповідно до ст. 85 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд Рівненської області,

ВСТАНОВИВ:

2 квітня 2003 року між Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - позивач, орендар) та Курозванівською сільською радою (далі- відповідач, орендодавець) було укладено договір оренди нежитлових приміщень (далі - Договір, а.с. 10-11), згідно якого Відповідач передав Позивачу в тимчасове користування нежитлові приміщення загальною площею 414,0 кв.м., за адресою АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що позивач уклав з ПМПФ "Спецрембуд" договори підряду на виконання ремонтно-будівельних робіт №17/03 від 17.03.07р., №02/08 від 02.08.07р., №01/04 від 01.04.08р., для проведення капітального ремонту орендованого приміщення, вартість робіт якого становила згідно поданих позивачем копій довідок про вартість робіт за березень, серпень 2007 року, квітень 2008 року - 66 350,40 грн.(а.с. 21-23).

Позивач зазначає, що вказана сума була ним оплачена підряднику, у підтвердження чого подає квитанції до прибуткових касових ордерів від 10, 17, 21, 27 серпня, 29, 30 березня 20-07 року та 13, 24 квітня 2008 року (а.с. 46, зворот).

До того ж, у підтвердження виконання робіт з ремонту орендованого приміщення ПМПФ "Спецрембуд" позивачем подано копії: актів приймання-виконання підрядних робіт від 30.03.2007 року на суму 15 856, 80 грн, 27.08.2007 року на 32 656, 80 грн., від 28.04.2008 року - 17 836, 80 грн, локальних кошторисів № 2-1-1 на загальні будівельні роботи приміщення дошкільного закладу від 20.03.2007 року на суму 15 857 грн., від 07.08.2007 року на суму 32 657 грн., від 02.04.2008 року - 14 864 грн., а також копії відомостей ресурсів (а.с. 24-45).

Пунктом 8.2 Договору передбачено, якщо Орендар здійснює за власний рахунок ремонт об'єкта оренди, він має право на відшкодування вартості проведених робіт та матеріальних затрат після припинення дії Договору.

Згідно із п.п. 4.1., 4.3. Договору термін оренди складає 15 років з моменту прийняття об'єкта, що орендується, за актом здачі-приймання та може бути скороченим лише за згодою сторін. В односторонньому порядку договір не може бути розірваним.

Однак, в п. 9.1 Договору сторонами уточнено підстави для одностороннього розірвання договору: однією із підтсаві є "згідно рішення сесії сільської ради від 28.03.2003 року № 9 в разі використання об'єкта за цільовим призначенням".

Відповідачем подано суду пояснення свідків від 11.11.2016 року (а саме продавця магазину, особи яка проводила ремонт, сільського голови, бухгалтера ради, підрядника тощо), додані до пояснень від 14.11.2016 року, в яких фізичні особи зазначають, що в магазині приватного підприємця ОСОБА_1, що знаходився в будівлі колишнього дитячого садочку за адресою: АДРЕСА_2, на їх думку, капітального ремонту не проводилось, проводився поточний ремонт приміщення.

З довідки Курозванівської сільської ради від 08.11.2016 року № 716 вбачається, що згідно рішення сесії сільської ради від 25.12.2007 року № 68 вулицю Комуністичну перейменовано на вулицю Лесі Українки.

У відзиві на позов від 18.10.2016 року відповідач вказав про те, що в 20011 році за його замовленням ПП "Сільбуд" розпочато будівельні роботи у вказаному приміщенні у підтвердження чого подано декларацію про початок виконання будівельних робіт від 13.07.2011 року (а.с. 67).

Судом встановлено, що рішенням Курозванівської сільської ради від 12.01.2011 року № 66, договір оренди б/н від 02.03.2003 року з позивачем розірвано в односторонньому порядку у зв'язку з нецільовим використанням даного приміщення (а.с. 13).

Однак, про вказане рішення ради позивачу стало відомо в січні 2014 року, після отримання листа ради від 30.01.2014 року № 62/02-15, що свідчить про те що його не було повідомлено ні про намір розірвати договір ні про факт його розірвання у 2011 році після винесення рішення, копію вказаного рішення ради позивач отримав разом з листом (а.с. 14).

Позивач в позові зазначає про те, що звернувся до відповідача з усними клопотаннями про відшкодування вартості проведених робіт в сумі 66 348,00 грн, проте відповідачем не було оплачено вартості робіт в добровільному порядку, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом.

Позивачем не було подано суду жодних доказів звернення до відповідача із письмовою вимогою сплатити вартість ремонту, а також надіслання до вимоги доказів у підтвердження обгрунтованості та здійснення таких витрат.

Відповідач позовних вимог не визнає, обгрунтовуючи відсутність погодження з радою як орендодавцем проведення ремонтних робіт та кошторису виконання таких робіт. Також відповідач вказує, що виконані позивачем ремонтні роботи не є капітальним ремонтом.

У поданому відзиві відповідач, згідно із ст. 786 ЦК України, просить застосувати строк позовної давності і зазначає про те, що стосовно вимог про відшкодування витрат на поліпшення речі застосовується позовна давність в один рік.

В свою чергу позивач надає письмові пояснення з урахуванням відзиву на позов, в яких зазначає, що предметом спору у даній справі є стягнення коштів за проведення ремонтних робіт, які є фактично капітальним ремонтом, проведеним ним саме у зв'язку із незадовільним станом орендованого приміщення, який не відповідав цільовому призначенню орендованого майна, а не за поліпшення приміщення.

Судом встановлено, що згідно акта передачі об'єкта оренди № б/н від 02.04.2003 року комісією у складі голови сільської ради, бухгалтера, орендаря, землевпорядника та депутата сільської ради було оглянуто об'єкт оренди та встановлено, що приміщення потребує капітального ремонту, вирішено передати половину дитячого садочка в оренду підприємцю ОСОБА_1 в стані в якому об'єкт знаходиться станом на 17.07.2003 року (а.с. 12).

Стаття 776 ЦК України визначає питання здійснення ремонту речі, переданої у найм, що є необхідним для експлуатації такої речі за призначенням, а положення ст. 778 цього Кодексу встановлює питання щодо поліпшення речі, яка є предметом договору найму, тобто проведення певних її змін, завдяки яким покращується її стан, корисність, комфортабельність, зовнішній вигляд тощо у порівнянні з тим станом, в якому річ знаходилася до передачі наймачеві.

За наслідками проведення наймачем ремонту відновлюються втрачені якісні характеристики майна без яких неможлива або значно ускладнена його подальша експлуатація, а в результаті поліпшень - покращується стан речі, який до таких покращень мав необхідні функціональні властивості, проте не був досить зручним в певних обставинах.

Капітальний ремонт направлений на відновлення стану речі передбачає проведення робіт по оновленню (заміні) або/і відновленню конструктивних елементів речі у зв'язку з їх істотним зносом або псуванням і потребує у зв'язку з цим значних втрат, а при поліпшенні річ набуває раніше не властивих їй корисних функцій, які підвищують ефективність її використання. Такої правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 14.01.2010 р. № 10/70-09-2044.

Частиною 2 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено: якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди.

Пунктом 2 Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891 (далі - Методика оцінки майна) визначено, що невід'ємні поліпшення орендованого майна - здійснені орендарем заходи, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого майна та (або) його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості.

Під поліпшеннями орендованої речі розуміється проведення певних її змін, завдяки яким істотно покращується її стан, корисність, комфортабельність, зовнішній вигляд тощо у порівнянні з тим станом, в якому річ знаходилася до передачі наймачеві (наприклад, проведення ремонту найнятого приміщення, встановлення на автомобілі додаткових приладів тощо). Здійснення поліпшень треба відрізняти від проведення наймачем ремонту, в результаті якого відновлюються якісні характеристики майна, втрачені ним під час найму.

Юридична доля поліпшень, зроблених наймачем, залежить від двох обставин: а) чи можуть поліпшення бути відокремлені від речі без її пошкодження; б) чи була надана згода наймодавця на проведення поліпшень.

З актів приймання виконаних підрядних робіт, копії яких містять матеріали справи, вбачається, що підрядником у приміщенні, яке орендував позивач, здійснено наступні роботи: виготовлено віконні решітки, монтаж віконних грат, зроблено кладку окремих ділянок стін, скління вікон, штукатурення поверхонь віконних та дверних укосів, поліпшене штукатурення внутрішніх поверхонь стін, улаштування бетонної стяжки, залізнення цементних покриттів, фарбування нових металевих грат, рам, труб, фарбування раніше пофарбованих вікон, дверей, фарбування у середині будівлі, фарбування підлог.

Вказані роботи суд оцінює як проведення ремонту приміщення, а не поліпшення об'єкта оренди.

Невід'ємні поліпшення орендованого майна, згідно Методики оцінки майна, це здійснені орендарем заходи, спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого майна та (або) його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості.

Основна відмінність капітального ремонту та поліпшення орендованого майна полягає в тому, що капітальний ремонт це комплекс ремонтно-будівельних робіт, без проведення якого приміщення неможливо використовувати за призначенням. В свою чергу, поліпшення орендованого майна передбачає не просто здійснення відновлення належного стану обєкта (як при ремонті), а наявність витрат у зв'язку з модернізацією, модифікацією, дообладнанням цього об'єкта, що зумовлює збільшення майбутніх вигод, які отримуються від використання такого майна. Тобто, при ремонті відбувається відновлення стану об'єкту оренди, його корисних властивостей, а при поліпшенні зміна майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 786 ЦК України перебіг позовної давності щодо вимог наймача починається з моменту припинення договору найму.

Згідно рішення Конституційного суду України від 03.07.2012 року № 14-рп/2012 у справі за конституційним зверненням ПП "НВФ "VD MAIS" щодо офіційного тлумачення положень ст. 786 ЦК України, положення вказаної норми щодо початку перебігу позовної давності в один рік слід розуміти так, що воно застосовується, зокрема, до вимог наймача про відшкодування витрат на поліпшення речі і не поширюється на інші вимоги наймача та наймодавця, які випливають з договору найму (оренди).

Частина 1 ст. 795 ЦК прив'язує початок дії договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) до підписання сторонами договору відповідного письмового документа (акта) про передачу наймачеві об'єкту оренди. Зазначене правило є диспозитивним та може бути змінене сторонами договору.

Також відповідним актом приймання-передачі має бути посвідчене і повернення предмету найму наймачем. Разом з об'єктом нерухомості наймач повертає наймодавцеві всі документи та інші речі (обладнання, устаткування, меблі тощо), які передавалися йому. Договір найму вважається припиненим з моменту підписання сторонами такого акта.

Вказаного акту сторонами не підписувалось.

Пунктом п. 7.1 Договору сторонами визначено, що орендар зобов'язується самостійно і за власний рахунок здійснювати капітальний ремонт об'єкта, що орендується, протягом терміну оренди (а.с. 10 зворот).

Згідно п. 8.2 договору у випадку коли орендар здійснив за власний рахунок ремонт об'єкта, що орендується, він має право на відшкодування вартості проведених робіт та матеріальних затрат після припинення дії договору (а.с. 11).

Відповідно до п. 9.1 Договору договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає, за винятком, зокрема, згідно рішення сесії сільської ради від 28.03.2003 року № 9 в разі використання об'єкта за цільовим призначенням.

З п. 2 рішення ради від 28.03.2003 року № 9, копія якого міститься в матеріалах справи, вбачається вказана вище підстава для розірвання договору (а.с. 65).

Відтак, судом встановлено, що договір укладений між сторонами спору було розірвано в односторонньому випадку згідно п. 9.1 Договору, ст. 653 ЦК України, акт повернення приміщення не складався, позивач дізнався про розірвання договору в січні 2014 року.

За вказаних вище обставин, з урахуванням проведення позивачем ремонту приміщення, а не його поліпшення, обставини щодо одностороннього розірвання договору відповідачем, і обставини щодо повідомлення позивача про такий факт - дати коли позивач про це дізнався, не підлягає застосуванню приписи ч. 2 ст. 786 ЦК України. У даному випадку строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом є загальним - три роки, згідно ст. 257 ЦК України і його сплив розпочався з наступного дня коли позивач 30.01.2014 року, з моменту коли позивач дізнався про розірвання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 776 ЦК України якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право: 1) відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за користування річчю, або вимагати відшкодування вартості ремонту; 2) вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Позивачем, як вже було вказано вище, не було подано суду доказів сплати вартості оренди приміщення, тобто не доведено витрати, понесені за оренду приміщення по АДРЕСА_1 за договором оренди приміщення від 02.04.2003 року, укладеним між сторонами у справі. В письмових поясненнях від 11.11.2016 року, поданих суду, позивач вказав про те, що квитанції про сплату орендної плати не збереглись.

Відповідач подав суду пояснення та докази відсутності здійснення позивачем оплат за користування приміщенням, а саме: копії мемориальних ордерів № 6 за січень, лютий, травень, липень, серпень, листопад, грудень 2007 року, лютий-травень, серпень, листопад 2008 року, з яких вбачається, що такого орендаря як ФОП ОСОБА_1 у Курозванівської сільської ради не було. Оригінали ордерів оглянуто судом в засіданні 16.11.2016 року. Інших доказів відповідачем суду не подано, з підстав їх відсутності у ради станом на день розгляду справи.

Із поданих позивачем доказів: акту об'єкта від 02.04.2003 року, актів приймання виконаних робіт вбачається, що позивачем в 2007-2008 роках було проведено ремонт приміщення.

Позивач вважає, що ним було проведено саме капітальний ремонт приміщення, а тому посилається на Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року № 150 і зазначає, що перелік виконаних ремонтних робіт, які були проведені Позивачем повністю підпадають під розділ 2 переліку "Капітальний ремонт" (в редакції 2004 року):

2.2. Стіни

2.2.1. Ремонт кам'яних стін та ремонт кам'яного облицювання цоколю та стін.

2.2.3. Мурування на розчині цеглин, що вивітрилися або випали, - більше 10 в одному місці.

2.2.10. Перемурування старих карнизів, парапетів, брандмауерів, приямків та виступних частин стін.

2.2.11. Перемурування окремих віконних та дверних перемичок, що зробилися непридатними.

2.4. Перегородки

2.4.1. Ремонт та відновлення старих перегородок.

2.4.2. Розбирання та встановлення нових перегородок.

2.4.6. Перестановка перегородок при переплануванні.

2.5. Перекриття та підлоги

2.5.1. Заміна старих міжповерхових перекриттів новими конструкціями або підсилення старих несучих елементів.

2.5.4. Перестилання підлог на лагах на перших поверхах з виправленням або заміною основи.

2.5.8. Відновлення бетонних, асфальтових, мозаїчних, плиткових, цементних, торцевих та інших видів підлог га їх основ.

2.5.9. Ремонт або улаштування нових залізобетонних перекриттів з готових настилів.

2.5.10. Поновлення бетонної основи для підлоги з улаштуванням нової підлоги замість зношеної.

2.8. Прорізи

2.8.1. Заміна віконних рам, дверних полотен та підвіконних дощок з фарбуванням та встановленням нових приладів і склінням.

2.8.2. Заміна новими віконних та дверних коробок, рам та косяків з наличниками або перев'язування їх з додаванням нових матеріалів з повним їх забиванням.

2.8.3. Ремон г окремих стулок віконних рам із склінням в обсязі більше 5% загальної кількості.

2.8.5. Пробивання нових та розширення існуючих віконних та дверних прорізів з виготовленням, установленням та фарбуванням нових віконних та дверних блоків.

2.8.8. Ремонт та заміна окремих елементів металевих та дерев'яних віконних ралі, каркасів дверей і воріт та їх фарбування.

2.9. Штукатурні та малярні роботи

2.9.1 Штукатурення стін та стель пайово або місцями більше 1 м-2,

2.9.2. Малярні та відбійні роботи, викликані ремонтом стель або штукатуренням стін.

2.9.3. Фарбування віконних рам, дверей, стель, стін та підлог після проведеного капітальної о ремонту цих конструкцій.

2.9.5. Відновлення або заміна облицювання поверхні стін у санвузлах та на кухнях з додаванням нового матеріалу.

2.9.6. Оббивання стін та стель сухою штукатуркою.

Заявляючи вимогу про відшкодування вартості ремонту приміщення позивач подає квитанції про оплату ПМПФ "Спецрембуд" вартості ремонту. З поданих квитанцій до прибуткового касового ордеру №№ 17/08, 10/08, 27/08, 21/08, 30/03, 29/03, 13/04, 24/04 не можна дійти однозначного висновку про те, що позивачем сплачувалось вказаному підприємству за послуги з ремонту саме орендованого приміщення. У квитанціях підставою для оплати зазначено - "за послуги". До того ж, вартість ремонту не була погоджена з відповідачем. Кошторис відповідачу позивачем не надсилався, протилежного позивачем не доведено.

В силу приписів ч. 3 ст. 773 ЦК України наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця.

Оренда державного та комунального майна є різновидом майнового найму, і при розгляді таких справ, застосовуються норми як Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і норми Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 776 названого Кодексу унормовано відносини щодо розподілу між сторонами договору найму обов'язків із здійсненню ремонту об'єкту найму. Так, поточний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймачем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом; капітальний ремонт речі, переданої у найм, провадиться наймодавцем за його рахунок, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладеним між сторонами договором оренди не узгоджено порядок відшкодування вартості ремонту.

На підставі поданих позивачем доказів суд дійшов висновку про те, що позивачем виконані роботи з ремонту орендованого майна, при цьому, порядок його виконання та вартість не узгоджувалися з орендодавцем.

Орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна (абз. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про оренду державного і комунального майна").

Вирішуючи спори, пов'язані з використанням орендарем прав, визначених ч. 3 ст. 773 і ст. 778 ЦК України та ч. 3 ст. 23 Закону "Про оренду державного та комунального майна", господарський суд повинен мати на увазі, що згода орендодавця на вчинення відповідних дій щодо орендованого майна має бути викладена у певній документальній формі, якщо така можливість не передбачена у самому договорі оренди (найму) (п. 5.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найма) майна").

Судом встановлено, що позивач не отримав дозволу орендодавця на проведення ремонтних робіт у тому обсязі, що ним було проведено, хоча п. 7.1 договору передбачено право орендаря на здійснення капітального ремонту об'єкту, крім того позивачем не погоджено кошторис витрат на ремонт приміщення, а сплата вартості такого ремонту підряднику позивачем суду не доведена, тому не може бути відшкодована у даній справі. Таким чином позивачем не доведено обставини щодо звернення до відповідача з метою узгодити вартість робіт та з вимогою відшкодувати таку вартість до подання позову.

У статті 877 ЦК України наведено поняття проектно-кошторисної документації; кошторис є основним документом при проведенні будівельних, ремонтних робіт, який затверджується сторонами до початку робіт і встановлює вартість будівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, відповідно до вказаних норм тягар доказування тієї чи іншої обставини покладається виключно на сторону, яка посилається на ті чи інші обставини (в даному випадку, доказування правомірності заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача компенсації за здійснений позивачем ремонт орендованого ним приміщення) належними та допустимим доказами.

Проте, позивачем не було представлено проектно-кошторисної документації, узгодженої з відповідачем, в тому числі щодо погодження останнім кошторису здійснюваного позивачем ремонту орендованого майна; за встановлених судом обставин та за відсутності у матеріалах справи погодженого з орендодавцем кошторису, належних доказів оплати вартості ремонту саме орендованого приміщення підряднику, а також сплати позивачем відповідачу орендних платежів, суд дійшов висновку про безпідставність заявленого позову.

У разі відмови у задоволенні позовних вимог судовий збір покладається на позивача згідно із ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 81-1, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення підписано 21.11.2016 року.

Суддя Гудзенко Я.О.