донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.11.2016 справа №905/1999/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:ОСОБА_1
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за довіреністю № ББУ/ОДО93/СЛ/15 від 10.12.2015,
від відповідача-1: від відповідача-2:не з`явився, не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Красний Лиман Донецької області,

на рішення господарського суду Донецької області

від04.10.2016 року

по справі№905/1999/16

за позовомТовариство з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська", м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області,
до відповідача-1: відповідача-2:Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Красний Лиман Донецької області, Державного підприємства "Донецька залізниця", м. Донецьк,
простягнення 8 835 грн. 35 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з додатковою відповідальністю "Шахта "Білозерська", м. Добропілля, м. Білозерське Донецької області (далі ТДВ "Шахта "Білозерська", позивач), звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Красний Лиман Донецької області (далі ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця", відповідач-1), вартості нестачі вугілля в розмірі 8 835 грн. 35 коп.

В процесі розгляду даної справи місцевим господарським судом ухвалою від 27.07.2016 залучено до участі у справі другого відповідача - Державне підприємство "Донецька залізниця", м. Донецьк (далі ДП "Донецька залізниця", відповідач-2).

Рішенням господарського суду Донецької області від 04.10.2016 позов до відповідача-1 задоволено в повному обсязі, стягнуто з відповідача-1 на користь позивача 8 835 грн. 35 коп. вартості нестачі вантажу, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн. 00 коп.; в задоволенні позовних вимог до відповідача-2 відмовлено.

Рішення суду мотивовано невиконанням належним чином відповідачем-1 своїх зобовязань за договором перевезення, оскільки останній не забезпечив збереження ввіреного йому вантажу, що підтверджено матеріалами справи та встановлено факт правонаступництва ПАТ "Українська залізниця" відносно ДП "Донецька залізниця".

Не погодившись з рішенням господарського суду Донецької області, ПАТ "Українська залізниця" в особі РФ "Донецька залізниця" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційної скаргою, в якій просить вказане рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог до відповідача-1 відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Так, заявник апеляційної скарги вважає, що у відповідності з вимогами чинного законодавства при реорганізації (злитті) юридичних осіб перехід прав і обовязків до новоутвореної юридичної особи відбувається на підставі передавального акту, який між ДП "Донецька залізниця" та ПАТ "Українська залізниця" відсутній, а тому, останнє не набуло прав та зобовязань ДП "Донецька залізниця", оскільки положення Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та Постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 не передбачають "автоматичного" правонаступництва без проведення інвентаризації майна та затвердження передавальних актів.

Також, скаржник стверджує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 № 604 процедура реорганізації підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції призупинена до закінчення проведення антитерористичної операції.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представник позивача в судовому засіданні в усній формі проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Відповідач-2 письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, представники відповідача-1 та відповідача-2 в судове засідання не зявились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст. 811 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

ТДВ "Шахта "Білозерська" зі станції відправлення Добропілля Донецької залізниці за залізничною накладною № 50475219 на станцію Моспине Донецької залізниці здійснило відправлення вагонів № 56214968, № 55022644 з вантажем вугілля камяне марки г газове на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Моспинське вуглепереробне підприємство".

Відповідно до вказаної накладної позивачем у вагоні: - № 56214968 зазначено масу вантажу 68200 кг; - у вагоні № 55022644 69400 кг; вантаж у вагони завантажено вантажовідправником, що підтверджуеться електронним цифровим підписом ОСОБА_5

На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці залізницею було здійснено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у даних вагонах з масою вантажу, вказаною вантажовідправником у залізничній накладній № 50475219, про що складено комерційні акти: - № РА № 011935/1009/3 від 13.12.2015 р.; - РА № 011936/1010/4 від 13.12.2015.

Згідно з комерційним актом № РА № 011935/1009/3 від 13.12.2015 було проведено комісійне переважування вагону № 56214968 на справних 150-ти електронно-тензометричних вагах станції Нижньопридніпровськ-Взол Придніпровської залізниці (держ.повірка 15.10.2015) та встановлено наступне: вагон № 56214968 за документами вага брутто не вказано, нетто 68 200 кг, тара 23 100 кг, фактично при переважуванні брутто 79 400 кг, тара 23 100 кг, нетто 56 300 кг, що менше ваги, зазначеної у документі, на 11 900 кг. Завантаження у вагоні нижче бортів, рівномірне, маркування трьома продольними борознами. По ходу потяга над 2-6 люками наявні заглиблення довжиною - 6,5 м, по ширині вагону, глибиною - 0,6 м. На місці заглиблення маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Вагон бездверний, розвантажувальні люки з обох сторін зачинені. Течі вантажу немає. При повторному переважуванні вага підтвердилась. Відсутній вантаж у вагоні вміститися міг.

Згідно з комерційним актом № РА 011936/1010/4 від 13.12.2015 було проведено комісійне переважування вагону № 55022644 на справних 150-ти електронно-тензометричних вагах станції Нижньопридніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці (держ. повірка 15.10.2015 р.) та встановлено наступне: вагон № 55022644 за документами вага брутто не вказано, нетто 69 400 кг, тара 23 600 кг, фактично при переважуванні брутто 86 300 кг, тара 23 600 кг, нетто 62 750 кг, що менше ваги, зазначеної у документі, на 6 650 кг. Завантаження у вагоні нижче бортів, рівномірне, маркування трьома продольними борознами. По ходу потяга над 2-6 люками наявні заглиблення довжиною - 6,5 м,по ширині вагону, глибиною - 0,6 м. На місці заглиблення маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Вагон бездверний, розвантажувальні люки з обох сторін зачинені. Течі вантажу немає. При повторному переважуванні вага підтвердилася. Відсутній вантаж у вагоні вміститися міг.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України (далі Статут залізниць) накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України "Про залізничний транспорт" та ст. 110 Статуту залізниць визначено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 110 Статуту залізниць передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць. Згідно з частиною 2 цієї ж статті за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічна норма міститься у ст. 113 Статуту залізниць.

Відповідно до ст. 111 Статуту залізниць залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Частиною першою ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів посвідчуються актами.

За змістом ст. 129 Статуту залізниць обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення обставин невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Статтею 129 Статуту залізниць передбачено, що порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами. Правила складання актів затверджені наказом Міністерства транспорту України за № 334 від 28.05.2002.

За п. 4 Правил складання актів комерційні акти на місцях загального користування складаються у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу.

Пунктом 22 "Правил видачі вантажів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083, передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Так, на станції призначення був заповнений розділ "Є" комерційних актів: - РА № 011935/1009/3 від 13.12.2015; - РА № 011936/1010/4 від 13.12.2015 про те, що під час видачі вантажу різниці проти цих актів не виявлено. Зазначений розділ даних комерційних актів засвідчений штемпелем станції призначення та підписами уповноважених осіб.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати, судом така норма обґрунтовано визначена та склала 2%.

Статтею 130 Статуту залізниць встановлено, що право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно з ст. 133 Статуту залізниць передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відомостей про те, що недостача спірного вантажу мала місце не з вини перевізника, матеріали справи не містять.

В графі 20 залізничної накладної № 50475219 наявні відомості про те, що спірний вантаж був відправлений вантажовідправником вантажоодержувачу у вологому стані.

На зазначеній залізничній накладній міститься переуступний напис, який свідчить про передачу права на пред'явлення претензії та позову від ТОВ "Моспинське вуглепереробне підприємство" до ТДВ "Шахта "Білозерська", тобто, від вантажоодержувача до вантажовідправника. Переуступний напис засвідчений підписами директора і головного бухгалтера та скріплений печаткою вантажоодержувача.

Позивачем розраховано масу недостачі вантажу із застосуванням 2% норми природної втрати у кількості 15 798 кг вартістю 8 835 грн. 35 коп. Господарським судом розрахунок перевірено та визнано обґрунтованим.

З огляду на зазначене, вимоги позивача щодо стягнення на його користь з відповідача-1 вартості недостачі вантажу в сумі 8 835 грн. 35 коп. судом задоволені правомірно.

Щодо інших доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до п.п. 1, 2 Статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" останнє утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які організовані шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

В зазначеному додатку до таких підприємств віднесено Державне підприємство "Донецька залізниця".

Частиною 6 статті 2 Закону України "Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є правонаступником всіх прав та обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Згідно з ч. 2 п. 2 статуту Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" товариство є правонаступником всіх прав та обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту, перелічених в додатку № 1 до постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", у тому числі Державного підприємства "Донецька залізниця".

У розумінні ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України та ст. 19 Закону України "Про господарські товариства", у результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) юридична особа припиняється, майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що статус Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", як правонаступника відповідних підприємств залізничного транспорту (в тому числі відповідача 2) безпосередньо визначений вказаним спеціальним законом і можливість запровадження винятків чи обмежень щодо такого правонаступництва Закон не містить.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з наведеним в оскарженому рішенні суду системним аналізом норм Цивільного кодексу України щодо порядку реорганізації юридичних осіб та припинення, зокрема, шляхом злиття та особливостей здійснення (оформлення) цього процесу щодо підприємств та їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції (Постанова Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014).

Відповідно до умов зазначеної постанови Уряду майно, яке розташоване на тимчасово окупованій території та території проведення АТО, не включено до переліків і зведених актів інвентаризації майна, а відображено в балансі (крім зобовязань підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, їх структурних підрозділів, які розташовані на тимчасово окупованій території) і закріплено в частині активів за відповідачем 1 на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки.

Зазначене підтверджується передавальним актом від 05.08.2015, затвердженим Міністром інфраструктури України, головою та членами комісії з утворення ПАТ "Українська залізниця", а також головою та членами комісії з реорганізації ДП "Донецька залізниця".

Зведеним передавальним актом від 06.08.2015 підтверджено вартість та склад активів відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 604 від 12.11.2014.

Суд першої інстанції, враховуючи загальні норми Цивільного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" послався на пріоритет норми Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", який не покладає факт правонаступництва створеного ПАТ "Українська залізниця" в залежність від обовязкового попереднього припинення підприємств залізничного транспорту, в тому числі і ДП "Донецька залізниця".

Таким чином, системний аналіз норм законодавства та матеріали справи свідчать про те, що у разі злиття, без виключень, переходять усі права та обовязки юридичної особи, що припиняються у такий спосіб, до її правонаступника, тобто новоутвореного підприємства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду ґрунтується на повному і всебічному дослідженні всіх обставин справи, прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законним та обґрунтованим, а тому, підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Донецька залізниця", м. Красний Лиман Донецької області, на рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2016 по справі № 905/1999/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 04.10.2016 по справі № 905/1999/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: Н.В. Ломовцева

ОСОБА_3