РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016Справа №910/16790/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПродЗерноПром" м. Києва

до Публічного акціонерного товариства "Український будівельно-інвестиційний банк" м. Києва

про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання вчинити дії,

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача: Кузнецова А.В.,

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ :

у вересні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ПродЗерноПром" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Гросер" (далі-поручитель) та відповідачем був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстрований в реєстрі за № 4047.

Згідно з цим договором в рахунок забезпечення виконання його (позичальника) зобов'язань перед відповідачем (кредитодавцем), які виникли з кредитного договору № LV/U/04-0281 від 22 липня 2014 р., поручитель передав відповідачу в іпотеку земельну ділянку площею 0,8013 га (кадастровий номер :06:006:0016) та нежилі приміщення площами 16665,8 м2 та 220,8 м2 по вул. Броварській, 11 у м. Борисполі, Київської області.

20 травня 2015 р. він листом № 131/05 направив відповідачу пропозицію про купівлю-продаж вищевказаного заставленого майна.

В установлений строк його пропозицію про купівлю указаного майна розглянуто не було.

Посилаючись на те, що така бездіяльність відповідача суперечить вимогам ч. 2 ст. 3 Закону України "Про банки і банківську діяльність", постанови Правління Національного банку України від 7 листопада 2013 року № 444 "Про затвердження Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Національному банку України", ст. 24 Закону України "Про звернення громадян" просив задовольнити позов, визнати бездіяльність відповідача неправомірною, зобов'язати відповідача розглянути його пропозицію та надати відповідь на його лист № 131/05 від 20 травня 2015 р.

Понесені по справі господарські витрати просив покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, його представник у судове засідання не з'явився, про час і місце його проведення повідомлений у встановленому порядку, через канцелярію суду подав заяву про відкладення розгляду справи.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів неможливості призначення для участі у справі іншого представника, суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України у відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що листом № 131/05 від 20 травня 2015 р. позивач запропонував відповідачу укласти договір про купівлю-продаж земельної ділянки площею 0,8013 га (кадастровий номер :06:006:0016) та нежилих приміщень площами 16665,8 м2 та 220,8 м2 по вул. Броварській, 11 у м. Борисполі, Київської області.

Указане майно належало Товариству з обмеженою відповідальністю "Гросер" (поручителем) та було передане в іпотеку відповідачу в рахунок забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № LV/U/04-0281 від 22 липня 2014 р., укладеним між позивачем (позичальником) та відповідачем (кредитодавцем).

Це підтверджуються поясненнями позивача, наявним у матеріалах справи вищевказаним листом.

Як пояснив позивач, відповідач всупереч вимог ч. 2 ст. 3 Закону України "Про банки і банківську діяльність", ч. 7 розділу 3 постанови Правління Національного банку України від 7 листопада 2013 року № 444 "Про затвердження Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Національному банку України", ст. 24 Закону України "Про звернення громадян" його пропозицію про купівлю указаного майна не розглянув, відповіді не надав.

Заявлені у справі вимоги зводяться до захисту його прав, пов'язаних з наміром придбати у відповідача нерухоме майно, яке було передано тому в заставу.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Загальні умови та порядок укладення договорів врегульовані гл. 53 ЦК України, гл. 20 ГК України.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 638, ч. 1 ст. 641 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства, вчинення оферти не зумовлює обов'язку іншої особи, яка одержала пропозицію укласти договір, вчиняти акцепт або надавати відповідь про відмову від такого, або якимось іншим чином реагувати на пропозицію цієї особи, окрім випадків, коли укладення договору є обов'язковим для сторін на підставі закону.

З матеріалів справи вбачається, що запропонований позивачем договір не є обов'язковим для укладення між сторонами.

Захист прав особи у переддоговірному спорі у відповідності до вимог ст.ст. 16, 649 ЦК України, ст. 187 ГК України здійснюється судом шляхом укладення між сторонами відповідного договору, під час укладення якого виникли розбіжності.

Заявлені ж позивачем вимоги не спрямовані на захист його прав у спосіб, визначений чинним законодавством.

Посилання позивача на вимоги Закону України "Про банки і банківську діяльність", постанови Правління Національного банку України від 7 листопада 2013 року № 444 "Про затвердження Інструкції про порядок розгляду звернень та особистого прийому громадян у Національному банку України", Закону України "Про звернення громадян" є безпідставними, оскільки дотримання зазначених вимог чинного законодавства не стосується цивільних прав позивача, про захист яких заявлений позов.

За таких обставин, у задоволенні позову відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі господарські витрати стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "ПродЗерноПром" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар