ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Справа № 5015/4158/11

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Українська залізниця (надалі ПАТ Українська залізниця) в особі регіональної філії Львівська залізниця, за вих. № НЮ-436 від 15.07.2016р. (вх. № ЛАГС 01-05/3585/16 від 19.07.2016р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 30.06.2016р.

у справі № 5015/4158/11

за позовом: ПАТ Українська залізниця, м. Київ в особі регіональної філії Львівська залізниця, м. Львів

до відповідача: Рудненської селищної ради, смт. Рудно, м. Львів, Львівська

область

за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерства інфраструктури України, м. Київ

за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного

майна України по Львівської області, м. Львів

за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Обласного комунального підприємства Львівської

обласної ради Бюро технічної інвентаризації та експертної

оцінки, м. Львів

про визнання права державної власності

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреністьб/н від 18.05.2016р.);

від відповідача: не зявився;

від третьої особи: не зявилися.

Представнику позивача розяснено права та обовязки, передбаченні ст.ст.20, 22, 28 ГПК України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу та заяв про відвід суддів від учасників судового процесу не надходило.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Львівської області у справі № 31/130-2010 від 19.11.2010 р. за позовом ДТГО «Львівська залізниця» в особі відокремленого підрозділу «Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 6» м. Львів до Рудненської сільської ради, смт. Рудно, м. Львів, Львівська область, за участю третіх осіб, які не заявляють вимог на предмет спору: Міністерство транспорту та зв»язку України, РВ Фонду держмайна України по Львівській області, ОКП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права державної власності у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2011 року вищевказане рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.06.2011 р. рішення

господарського суду Львівської області у справі № 31/130-2010 від 19.11.2010 р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.01.2011 року скасовано, матеріали справи направлено на новий розгляд до господарського суду Львівської області. Скасовуючи вказані судові акти, суд касаційної інстанції зазначив, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанції не дослідили всіх обставин, що стосуються спірного майна, не встановили правовідносин, які обумовлюють виникнення права власності на спірне майно із посиланням на законодавство, яке діяло на момент їх виникнення.

При новому розгляді рішенням господарського суду Львівської області від 30.06.2016р. у справі № 5015/4158/11 (суддя-доповідач ОСОБА_3, судді Іванчук С.В., Блавацька-Калінська О.М.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до оціночного акту № 31 від 26.04.1945 р., що міститься в інвентаризаційній справі, наданої Львівським МБТІ спірні будівлі за адресою: селище Рудно, м. Львів, вул. Короленка, 1 побудовані у 1936 році, були у власності міськкомгоспу на підставі акту націоналізації. В подальшому, згідно з наявними в інвентаризаційній справі документами, власником спірної будівлі визначено Рудненську селищну раду депутатів трудящих. Судом першої інстанції взято до уваги рішення господарського суду Львівської області від 21.09.2015 р. у справі № 914/2065/15, яким відмовлено в задоволенні позові ДТГО «Львівська залізниця» про визнання недійсними рішення виконавчого комітету Рудненської селищної ради депутатів трудящих № 21 від 13.11.1968р., свідоцтва про право власності серії КММ № 001394 від 13.11.1968р. (дублікат) та скасування його реєстрації, рішення Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова Львівської області від 26.02.2010р. № 840, яким оформлено право власності на будівлю котельні, яка розміщена за адресою вул. Короленка, 1 в м. Рудно, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.05.2010р. та його реєстрація від 11.05.2010р. за № 26073848.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця подано апеляційну скаргу, в якій вказано, що оскаржуване рішення господарського суду Львівської області є необґрунтованим та незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи та зібраним доказам, просить його скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема, скаржник не погоджується з висновком суду щодо того, що спірна будівля перебувала у власності міськкомунгоспу, оскільки це суперечить законодавству, що діяло у спірний період. Покликається на Конституцію УРСР 1937 року, згідно з якою комунальні підприємства та житловий фонд у містах і промислових пунктах належав до державної власності, тобто було всенародним добром. Скаржник звертає увагу, що згідно з п.2 рішення Рудненської селищної ради від 13.11.1968 року про затвердження реєстру № 1 на домоволодіння , відповідач просив Львівське МБТІ зареєструвати вказане домоволодіння саме на праві державної власності, а не комунальної. Також скаржник вважає необґрунтованим покликання суду першої інстанції на рішення господарського суду Львівської області у справі № 914/2065/15 від 21.09.2015 р. як на преюдиційне у даній справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2016р. справу № 5015/4158/11 розподілено до розгляду судді - доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 22.07.2016р. поновлено строк на подання апеляційної скарги ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця, прийнято її до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 13.09.2016р.

У звязку з перебуванням члена колегії суддів по розгляду справи 5015/4158/11 судді Мирутенка О.Л. у відпустці, 12.09.2016р. здійснено автоматичну заміну складу колегії суддів, суддю Мирутенка О.Л. замінено на суддю Якімець Г.Г.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 04.10.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.10.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 08.11.2016р.

В судовому засіданні представник ПАТ Українська залізниця в особі регіональної філії Львівська залізниця підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить рішення місцевого господарського суду від 30.06.2016р. скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, участі уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Треті особи також відзивів на апеляційну скаргу не подали, участі уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вимог місцевого господарського суду Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Львівської обласної ради було долучено інвентаризаційну справу на будівлю за адресою: Львівська область, смт. Рудно, вул. Короленка,1.

Відповідно до оціночного акту № 31 від 26.04.1945р., що міститься в інвентаризаційній справі будівлі за адресою: селище Рудно, м. Львів, вул. Короленка, 1, побудовані у 1936 році, знаходилися у власника міськкомгоспу (горкомхоз) на підставі акту націоналізації і перебували у користуванні квартиронаймачів.

Разом з тим, в інвентаризаційній справі міститься виписка з рішення виконкому Рудненської селищної ради депутатів трудящих № 21 від 13.11.1968р., яким вирішено затвердити реєстр №1 від 13.11.1968р. домовласників, що належать Рудненській селищній раді депутатів трудящих по вул. Короленка, будинок №1. Пункт 2 вищезазначеного рішення містить прохання до Львівського бюро технічної інвентаризації зареєструвати вказане домоволодіння за Рудненською селищною радою депутатів трудящих.

26.09.1997р. селищний голова Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова звернувся з листом № 142р до начальника Львівського обласного бюро технічної інвентаризації з проханням виготовити технічну документацію на будинок № 1 по вул. Короленка в смт. Рудно та видати дублікат реєстраційного посвідчення.

02.06.1998р. селищний голова Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова звернувся з листом № 54 до начальника Львівського обласного бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки з проханням повідомити про те, на чиєму балансі знаходиться будинок № 1 по вул. Короленка в смт. Рудно, у відповідь на що, 05.06.1998р. листом № 1286 повідомлено, що згідно з рішенням Рудненського селищного виконкому № 21 від 13.11.1968р., будинок № 1 по вул. Короленка в смт. Рудно зареєстрований на праві власності за Рудненським селищним виконкомом.

Крім того, судом встановлено, що 17.02.1999р. Львівська дистанція цивільних споруд Львівської залізниці звернулася з листом за № 102 до начальника Львівського обласного бюро технічної інвентаризації з проханням видати довідку, кому належить будинок № 1 по вул. Короленка в смт. Рудно, в якому до 1997 року знаходився дошкільний виховний заклад № 38 Львівської залізниці та який ліквідований у звязку з відсутністю коштів на його утримання. У відповідь на що, залізницю повідомлено, що зазначена будівля зареєстрована на праві власності за Рудненським селищним виконкомом (довідка від 17.02.1999р. № 102).

08.10.2002р. листом за № 202 селищний голова Рудненської селищної ради звернувся до Львівського обласного бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки з проханням видати дублікат свідоцтва про право власності на будинок № 1 по вул. Короленка в смт. Рудно.

Зазначений дублікат свідоцтва видано на підставі рішення виконкому Рудненської селищної ради депутатів трудящих №21 від 13.11.1968р. Також в матеріалах справи (та в інвентаризаційній справі) мститься ОСОБА_3 з реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме на будинок № 1 на вул. Короленка в смт. Рудно за Рудненською селищною радою Залізничного районну м. Львова на підставі Дубліката свідоцтва про право власності на будинок від 25.10.2002 р.

26.02.2010р. рішенням Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова Львівської області за № 840 оформлено право власності на будівлю котельні, що знаходиться за адресою: вул. Короленка, 1 в м. Рудно, площею 23,8 кв.м.

На підставі зазначеного вище рішення видано свідоцтво на право власності на нерухоме майно: будівлю котельні, що знаходиться за адресою: вул. Короленка, 1 в м. Рудно, площею 23,8 кв. м, за територіальною громадою смт. Рудно в особі Рудненської селищної ради, форма власності комунальна. На підставі вказаного свідоцтва прийнято рішення про реєстрацію права власності згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 26073848 від 11.05.2010р., реєстраційний № 30381009.

У червні 2015 року Державне територіально-галузеве обєднання Львівська залізниця звернулась до господарського суду Львівської області з позовом до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова та Виконавчого комітету Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Рудненської селищної ради депутатів трудящих № 21 від 13.11.1968р.; визнання недійсним свідоцтва про право власності серії КММ № 001394 від 13.11.1968р. (дублікат) та скасування його реєстрації на будівлю за адресою: вул. Короленка, 1 в м. Рудно; визнання незаконним та скасування рішенням Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова Львівської області від 26.02.2010р. № 840, яким оформлено право державної власності на будівлю котельні, яка розміщена за адресою вул. Короленка, 1 в м. Рудно та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.05.2010р. та скасування його реєстрації від 11.05.2010р. за № 26073848 (справа зареєстрована за № 914/2065/15).

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.09.2015р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.11.2015р. у задоволенні позову в частині позовних вимог до Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова відмовлено. Провадження в частині позовних вимог до виконавчого комітету Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.02.2016р. у справі № 914/2065/15 рішення господарського суду Львівської області від 21.09.2015р. та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.11.2015р. у справі № 914/2065/15 залишено без змін, а касаційну скаргу Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця" без задоволення. Ухвалою Верховного суду України від 17.05.2016р. у допуску справи № 914/2065/15 до провадження Верховного Суду України відмовлено.

При прийнятті постанови, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи та організації мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно ч.2 ст.21 ГПК України позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

З вищенаведеного вбачається, що правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, прокурор та юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позивач у апеляційній скарзі зазначає, що спірні відносини виникли не у період з 1937р. по 1990р., а набагато пізніше, а саме з 1997-1998р.

Проте, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до постанови Верховної ОСОБА_6 СРСР від 1 листопада 1939 р. Про включення Західної України до складу СРСР та Закону Верховної ОСОБА_6 УРСР від 15 листопада 1939 р. Про прийняття Західної України до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки Західну Україну включено до складу УРСР, а відтак на територію Західної України поширено дію законодавства Української РСР та СРСР.

На підставі прийнятих Народними Зборами Західної України від 26-28 жовтня 1939 року Декларацій проводилась конфіскація та націоналізація майна на Західній Україні.

Відповідно до ст. 4 Конституції Української РСР від 30 січня 1937 року (діяла на момент виникнення спірних відносин) економічну основу УРСР становлять соціалістична система господарства і соціалістична власність на знаряддя та засоби виробництва, що утвердилися в наслідок ліквідації капіталістичної системи господарства, скасування приватної власності на знаряддя та засоби виробництва і знищення експлуатації людини людиною. Згідно з ст. 5 Конституції УРСР соціалістична власність в УРСР має або форму державної власності (всенародне добро), або форму кооперативно-колгоспної власності (власність окремих колгоспів, власність кооперативних об'єднань). Статтею 6 Конституції УРСР встановлено, що земля, її надра, води, ліси, заводи, фабрики, шахти, рудні, залізничний, водний і повітряний транспорт, банки, засоби зв'язку, організовані державою великі сільськогосподарські підприємства (радгоспи, машинно-тракторні станції і т. п.), а також комунальні підприємства і основний житловий фонд у містах і промислових пунктах є державною власністю, тобто всенародним добром. Відповідно до ст. 6 Конституції УРСР 1937 р. землі її надра, води, ліси, заводи, фабрики, шахти, рудники, залізничний, водний і повітряний транспорт, банки, засоби звязку, організовані державою великі сільськогосподарського підприємства (радгоспи, машинно-тракторні станції і т.п.), а також комунальні підприємства і основний житловий фонд у містах і промислових пунктах є державною власністю, тобто всенародним добром. Наведені норми Конституції УРСР дослівно відповідають ст.ст. 4, 5, 6 Конституції (Основному Закону) ОСОБА_6 Радянських Соціалістичних Республік, затвердженої Надзвичайним VIII з їздом ОСОБА_6 РСР від 5 грудня 1936 року.

Відповідно до ст. ст. 54, 58, 60 Конституції Української РСР органами державної влади в областях, округах, районах, містах, селищах, станицях і селах УРСР є ОСОБА_6 депутатів трудящих. Виконавчими та розпорядчими органами обласних ОСОБА_6 депутатів трудящих, районних, міських, селищних і сільських ОСОБА_6 депутатів трудящих є обирані ними виконавчі комітети в складі: голови, його заступників, секретаря і членів. Виконавчі комітети ОСОБА_6 депутатів трудящих (області, району, міста, селища, села) здійснюють керівництво культурно-політичним та господарським будівництвом на своїй території на основі постанов відповідних ОСОБА_6 депутатів трудящих та вищестоящих державних органів.

Відповідно до статті 86 Цивільного кодексу РСР (в редакції 1963 року) право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно статті 87 Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), соціалістичною власністю є: державна (загальнодержавна) власність; колгоспно-кооперативна власність; власність профспілкових та інших громадських організацій.

Статтею 89 Цивільного кодексу Української РСР було встановлено, що державна власність - основна форма соціалістичної власності. Держава є єдиним власником всього державного майна. Підстави набуття (припинення) права власності визначаються за законодавством, чинним на час виникнення відповідних правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, відповідно до оціночного акту №31 від 26.04.1945 року, що міститься в інвентаризаційній справі будівля за адресою: селище Рудно, м. Львів, вул. Короленка, 1, побудована у 1936 році, знаходилася у власника міськкомгоспу (горкомхоз) на підставі акту націоналізації і перебувала у користуванні квартиронаймачів.

Поняття комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та підстави її набуття було передбачено ст. 7 Закону Української РСР Про місцеві ради народних депутатів та місцеве самоврядування від 07.12.1990 р., відповідно до якої до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць належить майно, яке передається безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, майно, яке створюється і купується органами місцевого самоврядування за рахунок належних їм коштів, а також майно, вказане в Законі України Про власність.

Відповідно до норм ст.ст. 4, 31, 32, 33, 35 Закону Української Радянської Соціалістичної Республіки Про власність від 7 лютого 1991 року N 697-XII, в редакції яка діяла станом на 24.10.1991р., та у подальших його редакціях, власність в Українській РСР виступала в таких формах: індивідуальна (згодом приватна), колективна, державна (загальнодержавна і комунальна). Всі форми власності були рівноправними. Власник на свій розсуд володів, користувався і розпоряджався належним йому майном, мав право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він міг використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом, діяльності, зокрема, передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Всім власникам забезпечувались рівні умови здійснення своїх прав. Суб'єктами права комунальної власності були адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських ОСОБА_6 народних депутатів. Управління державним майном від імені народу (населення адміністративно-територіальної одиниці) здійснювала відповідно Верховна ОСОБА_6 Української РСР і місцеві ОСОБА_6 народних депутатів Української РСР, а також уповноважені ними державні органи. До обєктів права комунальної власності на той час належало майно, що забезпечує діяльність відповідних ОСОБА_6 і утворюваних ними органів; кошти місцевих бюджетів, державний житловий фонд, об'єкти житлово-комунального господарства; майно закладів народної освіти, культури, охорони здоров'я, торгівлі, побутового обслуговування; майно підприємств; місцеві енергетичні системи, транспорт, системи зв'язку та інформації, включаючи націоналізоване майно, передане відповідним підприємствам, установам, організаціям; а також інше майно, необхідне для забезпечення економічного і соціального розвитку відповідної території.

Аналогічні правові норми закріплено у ст.ст. 4, 31-35 Закону України Про власність від 14.10.1992 р. та у подальших його редакціях, які діяли до 01.08.2003 р. і далі.

Тимчасовим положенням Про Фонд державного майна України, затвердженим постановою Верховної ОСОБА_6 України від 7 липня 1992 р., яка втратила чинність згідно із Законом України від 9 грудня 2011 року N 4107-V, до відання Фонду державного майна України не віднесено питання розпорядження обєктами права комунальної власності.

За таких обставин у суду відсутні докази того, що дитячий дошкільний заклад, який знаходився за адресою: смт. Рудно, вул. Короленка, 1 належав до сфери відання Фонду державного майна України, а не відповідної місцевої ОСОБА_6 народних депутатів, а відтак і докази порушення прав та охоронюваних законом інтересів.

Як зазначалося вище, рішенням Рудненської селищної ради депутатів трудящих від 13.11.1968р. № 21 оформлено права власності будинків та будівель житлового фонду, які знаходяться на адресою: вул. Короленка, 1. смт. Рудно за Рудненською селищною радою. Житловий будинок, який знаходився на вул. Короленка, 1. смт. Рудно станом день прийняття рішення № 21 від 13.11.1968 р., належав до державної власності та не входив до складу майна підприємств, установ і організацій та інших обєктів союзного підпорядкування, майнових комплексів, що були загальнодержавною власністю.

Відповідно до оціночного акта від 26.02.1945 р., який знаходиться в матеріалах справи (Том 3, а.с. 51-52) будівля, яка розташована на вул. Короленка, буд. 1 в смт. Рудно, м. Львів, Львівська область на підставі акта націоналізації належить на праві власності міському комунальному господарству.

В оціночному акті № 31 від 26.04.1945р. (Том 3, а.с. 53-54) зазначено, що будівля, яка розташована на вул. Короленка, буд. 1 в смт. Рудно, м. Львів, Львівська область на підставі акта націоналізації знаходиться у володінні міськкомунгоспу та користувачем житлової будівлі вказано квартиронаймачів.

Рішенням виконавчого комітету Рудненської селищної ради депутатів трудящих від 13.11.1968р. № 21 вирішено затвердити реєстр від 13.11.1968р. № 1 домовласників, що належать Рудненській селищній раді депутатів трудящих за адресою Львівська область, смт. Рудно, вул. Короленка, буд. № 1. Пункт 2 вказаного рішення містить прохання до Львівського бюро технічної інвентаризації зареєструвати вказане домоволодіння за Рудненською селищною радою депутатів трудящих. Копія виписки з рішення Рудненської селищної ради депутатів трудящих від 13.11.1968р. № 21 міститься в матеріалах інвентаризаційної справи на будівлю за адресою: Львівська область, смт. Рудно, вул. Короленка, 1 та в матеріалах справи № 5015/4158/11(31/130) (Том 3, а.с. 62).

Рудненська селищна рада листом від 02.06.1998р. за вих. № 54 звернулася до Львівського обласного бюро інвентаризації та експертної оцінки з проханням повідомити про те, на чийому балансі знаходиться будинок № 1, який знаходиться на вул. Короленка, 1, смт. Рудно, а також з якого року та згідно з якого рішення. Листом за вих. № 54 від 02.06.1998 р. Львівське обласне бюро інвентаризації та експертної оцінки повідомило, що згідно з рішенням Рудненського селищного виконкому від 13.11.1968 р. № 21 будинок № 1 на вул. Короленка в смт. Рудно зареєстрований на праві власності за Рудненським селищним виконкомом.

Листом від 17.02.1999 р. за вих. № 102 Дистанція цивільних споруд на ст. Львів звернулась до Львівського бюро інвентаризації з проханням видати довідку кому належить будинок за адресою: вул. Короленка, 1, смт. Рудно, в якому до 1997 р. розміщався дошкільний виховний заклад № 38 Львівської залізниці і був ліквідований у звязку з відсутністю коштів на його утримання. Відповідно до довідки за вих. № 432 від 24.02.1999 р., виданої ОДКБТІ та ЕО Дистанції цивільних споруд Львівської залізниці згідно з рішенням Рудненського селищного виконкому від 13.11.1968 р. № 21 будинок на вул. Короленка в смт. Рудно зареєстрований на праві власності за Рудненським селищним виконкомом.

Листом за вих. № 202 від 08.10.2002 р. селищний голова Рудненської селищної ради звернувся до Львівського ОДК БТІ та ЕО з проханням видати дублікат свідоцтва про право власності на будинок № 1, який розташований на вул. Короленка в смт. Рудно. Дублікат свідоцтва про право власності на зазначене майно видано на підставі рішення виконавчого комітету Рудненської селищної ради депутатів трудящих від 13.11.1968 р. № 21.

Листом від 27.01.2010 р. за вих. № 54 Управління будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд № 6 ДТГО Львівська залізниця звернулось до Рудненської селищної ради з проханням винести рішення про присвоєння адреси та оформлення свідоцтва про право власності на будівлю літ. Б-1 релейної будки в смт. Рудно, загальною площею 20,6 кв. м. Листом від 19.03.2010 р. за № 172/вих Рудненська селищна рада надала інформацію про те, що будівлі, які розташовані на вулиці Короленка, 1 в смт. Рудно зареєстровані на праві власності за Рудненською селищною радою згідно з Свідоцтвом (дублікатом) про право власності серія КММ № 001394 від 13.11.1968 р.

В матеріалах справи знаходиться копія ОСОБА_3 з реєстру прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 31359917 від 31.08.2010р., відповідно до якого, власником будинку за адресою: вул. Короленка, 1 в смт. Рудно загальною площею 382,8 кв. м. є Рудненська селищна рада Залізничного району м. Львова на підставі Дублікату свідоцтва про право власності на будинок від 25.10.2002 року, виданого Рудненською селищною радою на підставі рішення виконкому Рудненської селищної ради депутатів трудящих № 21 від 13 листопада 1968 р., номер витягу 27162382 від 31.08.2010 року, реєстраційний номер 31359917, номер запису 123 в книзі 1.

В матеріалах справи також знаходиться Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за номером інформаційної довідки 56409983 від 31.03.2016 р. Відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно будівля котельні літ. В-1 загальною площею 23,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, смт. Рудно, вул. Короленка, буд. 1 належить на праві власності Рудненській селищній раді на підставі свідоцтва про право власності від 11.05.2010 р., виданого Рудненською селищною радою на підставі рішення 1-пленарного засідання 9-ої сесії 5-го демократичного скликання від 26.02.2010 р. № 840; будинок загальною площею 382,8 кв. м., що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Львів, смт. Рудно, вул. Короленка, буд. 1 належить на праві власності Рудненській селищній раді на підставі дубліката свідоцтва про право власності від 25.10.2002 р., виданого Рудненською селищною радою на підставі рішення виконкому від 13 листопада 1968 р.

Як зазначалося вище, Рішенням Рудненської селищної ради Залізничного району м. Львова Львівської області № 840 від 26.02.2010 р. оформлено право власності на будівлю котельні площею 23,8 кв. м, що знаходиться за адресою: вул. Короленка, 1 у смт. Рудно за територіальною громадою смт. Рудно в особі Рудненської селищної ради. Відповідно до виписки з рішення Рудненської селищної ради (Том 3 а.с. 62) Рудненська селищна рада вирішила затвердити реєстр № 1 від 13 листопада 1968 р. домоволодінь, які належать Рудненській селищній раді адресою: вул. Короленка, 1 у смт. Рудно та просила Львівське міжміське бюро технічної інвентариціії зареєструвати вказане домоволодіння на праві власності за Рудненською селищною радою.

На підставі зазначеного рішення, 11.05.2010р. видано свідоцтво на право власності на нерухоме майно будівлю котельні площею 23,8 кв. м., що знаходиться за адресою: вул. Короленка, 1 у м. Рудно за територіальною громадою смт. Рудне в особі Рудненської селищної ради, форма власності комунальна, копія свідоцтва міститься в матеріалах справи.

Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за реєстраційним № 30381009 від 11.05.2010 р. власником будівлі котельні, яка знаходиться за адресою: вул. Короленка, 1 в смт. Рудно загальною площею 23,8 кв. м. є Рудненська селищна рада Залізничного району м. Львова на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 11.05.2010 р.

Порядок реєстрації будинків та домоволодінь в містах та селищах міського типу Української РСР на момент прийняття рішення виконавчим комітетом Рудненської селищної ради від 13.11.1968 р. № 21 регулювався Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р.

Згідно з п. 1 вказаної Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих ОСОБА_6 депутатів трудящих.

Відповідно до п. 4 Інструкції реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим ОСОБА_6 депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої ОСОБА_6 депутатів трудящих.

Пунктом 14 Інструкції встановлено, що при винесенні виконкомом рішення про оформлення права власності на будинок або домоволодіння, що належить місцевій ОСОБА_6 депутатів трудящих, державній, кооперативній або громадській установі, підприємству чи організації, бюро технічної інвентаризації, на підставі цього рішення, провадить реєстрацію будинку або домоволодіння та видає реєстраційне посвідчення.

Відтак виконком Рудненської селищної ради депутатів трудящих в межах своєї компетенції прийняв рішення про реєстрацію спірної будівлі на праві державної власності за Рудненською селищною радою.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не погоджується з твердження скаржника стосовно необґрунтованості покликання суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення на рішення господарського суду Львівської області у справі № 914/2065/15 від 21.09.2015 р. як на преюдиційне у даній справі. Вищевказаним рішенням суду підтверджується саме правомірність оформлення права власності на спірне майно за Рудненською селищною радою.

Позивач у апеляційній скарзі вказує, що господарський суд першої інстанції не взяв до уваги Постанову Кабінету міністрів України «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)» від 05.11.1991р. № 311.

Згідно з вищевказаною Постановою затверджено перелік державного майна України, яке передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності) та встановлено, що державне майно України, яке не належить до комунальної власності, є загальнодержаною (республіканською) власністю. Майно залізничного транспорту, яке знаходиться в повному господарському віданні залізниць до комунальної власності не передається.

Відповідно до ст.89 ЦК Української РСР державна власність основна форма соціалістичної власності. Держава є єдиним власником всього державного майна. Підстави набуття (припинення) права власності визначаються за законодавством, чинним на час виникнення відповідних правовідносин.

Згідно з ст.7 Закону Української РСР Про місцеві ради народних депутатів та місцеве самоврядування від 07.12.1990 року до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць належало майно, яке передавалось безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, майно, яке створювалось і купувалось органами місцевого самоврядування за рахунок належних їм коштів, а також майно, вказане в Законі України Про власність.

Статтями 31, 32 ЗУ Про власність передбачалось, що комунальна власність належала до державної власності. Суб'єктами права комунальної власності були адміністративно-територіальні одиниці в особі обласних, районних, міських, селищних, сільських ОСОБА_6 народних депутатів.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем Державним територіально-галузевим обєднанням Львівська залізниця не доведено належними та допустимими доказами своє право на спірне майно, оскільки воно не перебувало в останнього у повному господарському віданні, так само як і не зазначено позивачем обставин, які б засвідчували факт порушення його прав відповідачем щодо оформлення права власності на спірне майно.

При цьому, посилання скаржника на те, що у спірному приміщенні до 1997 року знаходився дошкільний виховний заклад №38 Львівської залізниці, який ліквідований у звязку з відсутністю коштів на його отримання не може свідчити про належність самого будинку №1 по вул. Короленка у смт Рудно на праві власності чи іншому праві саме позивачу Державному територіально-галузевому обєднанню Львівська залізниця. Позивачем не надано суду доказів, які б засвідчували, що спірна будівля побудована, реконструйована позивачем, а також доказів, що йому надавалася земельна ділянка під зазначені цілі, розроблялася відповідна проектно кошторисна документація.

Поряд з тим, не беруться до уваги і твердження скаржника про знаходження спірної будівлі на його балансі, оскільки, баланс це форма бухгалтерського обліку, визначення складу та вартості майна і не свідчить про знаходження майна у власності (володінні) підприємства (організації). Знаходження майна на балансі підприємства не може свідчити про право власності на нього.

Посилання скаржника на передачу залізниці в повне господарське відання все державне майно, що перебувало на балансі підприємства, колегія суддів до уваги не бере, адже, в установчому договорі від 24 жовтня 1991 року відсутній перелік майна, що передається у повне господарське відання залізниці.

Крім того, судом встановлено, що в Інвентаризаційній справі міститься звернення начальника дистанції цивільних споруд на ст. Львів від 17.02.1999 року №102 до Львівського БТІ з проханням надати інформацію, кому належить будинок по вул. Короленка, 1 у смт Рудно, що свідчить про те, що у позивача не було інформації та підтверджуючих документів належності йому спірної будівлі.

З огляду на все наведене вище, позивачем не доведено право державної власності на спірну будівлю, що знаходиться за адресою: вул. Короленка, 1 в смт. Рудно, відтак, колегія суддів і не вбачає в даному випадку порушення прав позивача,.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржниками всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Львівської області від 30.06.2016р. у справі № 5015/4158/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Бойко С.М.

ОСОБА_1