ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.11.2016 Справа № 904/10276/16

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ларго", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про вжиття запобіжних заходів

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від заявника: не з'явився

Від відповідача: ОСОБА_1 представник - дов. б/н від 20.08.2015р.

Від Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації": не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з заявою про вжиття запобіжних заходів, в якій просив суд вжити запобіжні заходи до подання позову у вигляді витребування доказів, а саме: витребувати з архіву Комунального підприємства Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" правовстановлюючі документи та інформаційну довідку, якими визначено власника нежитлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, пр. 200- річчя Кривого Рогу, 3 прим. 198 за весь період діяльності архіву.

Вказана заява обґрунтована тим, що в період з 01.11.2013р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" було визначено управителем будинку, споруди або групи будинків і споруд у Саксаганському районі (обєкт №1) м. Кривого Рогу. Із вказаного часу функції з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд на території Саксаганського району, забезпечення функціонування будинку, споруди або групи будинків та прибудинкових територій відповідно до їх цільового призначення і збереження їх споживчих якостей, забезпечення потреб власників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень в отриманні житлово-комунальних послуг відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядку і правил були передані заявнику управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради. На підставі чого ТОВ "Житлосервіс-КР" з листопада 2013р. здійснює надання житлово-комунальних послуг на території Саксаганського району.

Між ТОВ "Житлосервіс-КР" та ТОВ "Ларго" на підставі рішення господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/4842/16 від 09.08.2016р. було визнано Договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій укладеним. ТОВ "Ларго" надало до суду копію Свідоцтва № 43676350 від 11.08.2015р. про право власності на вказане нежитлове приміщення. Натомість заявник вважає, що ТОВ "Ларго" також було власником нежитлового приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, пр. 200-річчя ОСОБА_2, 3 прим. 198 на момент початку обслуговування будинку та прибудинкової території ТОВ "Житлосервіс-КР", тобто з 01.11.2013р.

ТОВ "Житлосервіс-КР" не має змоги виявити з якого саме періоду ТОВ "Ларго" стало власником вказаного нежитлового приміщення, оскільки з 01.11.2013р. воно фактично знаходилося за вказаною адресою.

У період з 01.11.2013р. по 31.10.2016р. у ТОВ "Ларго" виникла заборгованість у розмірі 42 711,44 грн., яку підприємство не сплатило.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 15.11.2016р., заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 17.11.2016р.

В зв'язку з обмеженим, ст. 434ГПК України, дводеннимстроком розгляду заяви про вжиття запобіжних заходів, сторін було належним чином повідомлено про час та місце судового засідання.

Представник заявника в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник ТОВ "Ларго" в судовому засіданні заперечив проти заяви ТОВ "Житлосервіс-КР".

Представник КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" в призначене судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали заяви, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що заява ТОВ "Житлосервіс-КР" про вжиття запобіжних заходів, не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 43-1 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття, передбачених статтею 43-2 цього Кодексу, запобіжних заходів до подання позову.

Статтею 43-4 ГПК України обумовлено, що заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви. Господарський суд має право вимагати від заявника додати до заяви будь-який наявний у нього доказ про порушення або загрозу порушення його прав. У разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

За змістом статті 43-1 ГПК України, підставами вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 43-3 ГПК заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів. Такі обставини мають узгоджуватися з приписами статті 43-1 ГПК, а за змістом пункту 5 частини першої статті 43-3 і частини третьої статті 43-4 ГПК - також і підтверджуватись відповідними доказами, витребування й оцінка яких здійснюється господарським судом за загальними правилами ГПК про докази. Зокрема, заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43-2 ГПК України запобіжні заходи включають витребування доказів.

Згідно із п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 року № 01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Отже, запобіжні заходи за своєю правовою природою - це заходи, спрямовані на забезпечення відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії.

Відповідно до вимог розділу V-1 ГПК України підставами вжиття запобіжних заходів є обставини, які дозволяють заінтересованій особі стверджувати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення.

При цьому, заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Частиною першою статті 32 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності застосування запобіжних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, наявністю зв'язку між видом запобіжного заходу і предметом позовної вимоги, суд дійшов висновку, що доводи заявника не підтверджуються ні посиланнями на докази, ні їх наявністю, а отже, є необґрунтованими.

Наведені заявником доводи щодо необхідності витребування доказів з архіву КП ДОР "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" не містять посилань на обставини, які згодом зроблять неможливим або утруднять стягнення грошових коштів з боржника - ТОВ "Ларго". Посилання заявника, як на загрозу неможливості виконання судового рішення на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ "Ларго" не погасило заборгованість, вважається судом безпідставним.

Суд вважає, що заявником не подано доказів порушення чи загрози порушення його прав та не обґрунтовано неможливість подання позову в даний час.

Згідно частини 6 статті 43-4 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 Господарського процесуального кодексу України, а також невиконання вимог, передбачених частиною 3 цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Керуючись ст. ст. 43-1, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс-КР" про вжиття запобіжних заходів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ларго"- відмовити.

Інформацію про дату та час розгляду справи можна отримати за електронною адресою суду: http://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/spisok/csz/

Суддя ОСОБА_3