ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 рокуСправа № 912/3746/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/3746/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь",

про стягнення 21456,40 грн

за участю представників:

від позивача - начальник юридичного сектору виробничого підрозділу "Одеська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Одеська залізниця" ОСОБА_1, довіреність від 27.10.2016;

від відповідача - ОСОБА_2, довіреність №7 від 04.10.2016.

Публічне акціонерне товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" (надалі - ПАТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" ) звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" (надалі - ТОВ "Бантишівський щебінь") 21456,40 грн, з яких 19405,00 грн штрафу та 2051,40 грн додаткових витрат.

Ухвалою від 12.10.2016 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та порушив провадження у справі, справу призначив до розгляду у судовому засіданні 08.11.2016, витребував від сторін необхідні для розгляду справи по суті докази.

Присутній у судовому засіданні 08.11.2016 представник позивача підтримав позов в повному обсязі.

Відповідач надав до господарського суду відзив на позов, зі змісту якого вбачається, що останній позов визнає в повному обсязі. Крім того, відповідачем подано до господарського суду клопотання про зменшення суми штрафу (а.с.31), відповідно до якого останній просить зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій з 19405,00 грн до одного розміру провізної плати, що складає 3881,00 грн.

Представник відповідача, який брав участь у судовому засіданні 08.11.2016, повністю підтримав позицію, викладену у відзиві та клопотанні.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

04.05.2016 ТОВ "Бантишівський щебінь" за накладною №40635294 зі станції Новоукраїнка Одеської залізниці було відправлено вагон №95304150 з вантажем - щебінь гранітний, станція призначення ОСОБА_1 - Застава 1 філії Одеської залізниці, одержувач вантажу - ТОВ "Силикат ЛТД", власник вантажу - ТОВ "Вестт-ТД". У вказаній накладній у відомості вагонів в графі "Маса вантажу" відмічено масу вантажу в вагоні №95304150 - 65000 кг.

05.05.2016 на станції Котовськ при прибутті вагону та одночасному його зважуванні, складено акт загальної форми ГУ-23 №5477, яким зафіксовано факт невідповідності маси вантажу, вказаної в перевізних документах (ТНГЛ), показанням ваг.

Так, в акті загальної форми ГУ - 23 №5477 зафіксовано, що у вагоні №95304150 згідно протоколу зважування, вага брутто становить 92,2 т, тара - 21,5 т, нетто - 70,7 т. По документах маса вантажу становить 65,0 т. Завантажено більше вантажопідйомності. Різниця завантаження 5750 кг. Комерційну несправність не усунуто, вагон відчеплено для перевірки (а.с.11).

Відповідно до Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за №567/6855, за результатами контрольного зважування 05.05.2016 складено комерційний акт № АЭ № 859272/13.

Зазначеним актом встановлено, що згідно протоколу зважування у вагоні №95304150 виявилося понад вантажопідйомність 3550 кг. Вагон у технічно справному стані. Маса вантажу при завантаженні визначалася відправником на вагонних вагах (150 т). В розділах комерційних актів "Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку" зазначено, що вагони подані на комісійне зважування на підставі акта загальної форми станція Котовськ №5477 від 05.05.2016. Згідно документів у вагоні №95304150 значиться вантаж - щебінь гранітний, вага відправника 65000 кг, тара 21500 кг, вантажопідйомність 65 т. При комісійному зважуванні на справних вагонних електромеханічних вагах ВВ 150Э-143 станція Котовськ виявилося вага брутто - 90050 кг, тара 21500 кг, нетто 68550 кг, що більше маси зазначеної у документах на 3550 кг, більше вантажопідйомності на 3550кг (а.с.23).

06.05.2016 з урахуванням статті 32 Статуту залізниць України та пункту 4.3. Збірника тарифів, надлишок вантажу вивантажено з вагону силами та засобами вантажовідправника та вивезено за межі станції автомобілем вантажовідправника, державний номер НОМЕР_1. Після вивантаження вагон №95304150 переважено на справних статистичних вагонних вагах с. Котовськ ВВ-150Е-143, повірених 05.11.2015 (а.с.19). Вага вагону №95304150 після вивантаження надлишку склала: брутто - 86500 кг, тара - 21500 кг, нетто - 65000.

Отже, комерційним актом підтверджено факт неправильного зазначення маси вантажу у накладній та факт завантаження вагонів понад його вантажопідйомність.

Вирішуючи спір у даній справі господарський суд виходить з наступного.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб.

Відповідно до статті 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Пунктом 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса.

Відповідно до пункту 2.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, зокрема графи "Маса вантажу", якщо вона визначена відправником, та "Спосіб визначення маси".

Згідно з пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, загальна маса вантажу визначається зважуванням (на вагонних, вантажних, елеваторних та інших вагах) або іншим способом. Тип ваг указується в накладній.

У накладній № 40635294 зазначено, що вантаж завантажено вантажовідправником, яким є ТОВ "Бантишіський щебінь" (відповідач у справі). Маса визначена на вагонних вагах (150 т).

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Отже залізниця має право перевіряти правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, як на станції відправлення, так під час перевезення та на станції призначення, проте не зобов'язана перевіряти масу вантажу при прийнятті до перевезення у всіх вагонах. Натомість нормою статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що саме вантажовідправник несе відповідальність за правильність відомостей, зазначених ним у накладній.

Відтак, вантажовідправник є відповідальною особою за правильне зазначення в накладній відомостей про масу вантажу.

За накладною №40635294 відправником є ТОВ "Бантишіський щебінь" (відповідач у справі), яке є відповідальною особою за правильність відомостей, вказаних у накладній.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами. Аналогічну норму містить стаття 129 Статуту, відповідно до якої обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Комерційним актом №859272/13 від 05.05.2016, що складений Одеською залізницею, засвідчено факт неправильного зазначення у залізничній накладній №40635294 від 05.05.2016 маси вантажу у вагоні №95304150.

Вказаний комерційний акт в розумінні статті 129 Статуту залізниць України та статті 34 Господарського процесуального кодексу України є належним та допустимим доказом наявності обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, під час залізничного перевезення.

Комерційний акт № 859272/13 від 05.05.2016 ні вантажовідправником, ні вантажоодержувачем не оспорювався. Доказів зворотного матеріали справи не містять і на такі обставини сторони не посилаються.

Виявлена невідповідність маси вантажу сталася внаслідок неправильного зазначення відправником відомостей у залізничній накладній.

Згідно зі статтею 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно накладної № НОМЕР_2 провізна плата за вагони №95304150 складає 3881,00 грн. Звідси, сума штрафу складає 3881,00 грн х 5 = 19405,00 грн. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 19405,00 грн. пред'явлені правомірно.

Відповідач погодився з обґрунтованими розрахунками позивача та визнав позов в повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Господарський суд враховує, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Поряд з цим враховується, що відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу.

Статтею 83 Господарського процесуального кодексу України господарському суду надано право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафу, мотивоване, зокрема, скрутним фінансовим становищем, що підтверджується бухгалтерською довідкою №07/11-16 від 07.11.2016 (а.с. 72).

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як роз'яснено у підпункті 3.17.4 пункту 3.17. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи питання про зменшення неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, заявленого до стягнення з відповідача, господарський суд враховує його доводи, фінансовий стан, добросовісну поведінку, визнання позову в тому числі щодо стягнення додаткових витрат (збитків), які заподіяні позивачу.

Таким чином, господарський суд прийшов до висновку, що даний випадок є винятковим та вважає, що розмір штрафу може бути зменшено до двократної провізної плати, що становить 7762,00 грн.

Щодо додаткових витрат у сумі 2051,40 грн, заявлених позивачем до стягнення, то господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 6.2 Роз'яснення Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" із подальшими змінами та доповненнями передбачено, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки. Збитки (додаткові витрати), завдані залізниці через допущені відправником порушення, зазначені у статтях 118 та 122 Статуту, підлягають відшкодуванню відправником незалежно від сплати ним штрафу, оскільки згідно із статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Відповідно до акта загальної форми № 17 позивач поніс додаткові витрати на суму 2051,40 грн, які включають плату за користування, збір за маневрову роботу, перевантаження та телеграфний збір (а.с. 13).

Вказані витрати розраховані відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, що затверджений Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317.

Відповідно до вимог Правил складання актів (стаття 129 Статуту), що затверджені наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Позивачем дотримано вищевказаний порядок, а тому господарський суд приймає акт загальної форми №17, як належний доказ у справі.

Крім того господарський суд враховує вимоги частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до яких майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Поряд з цим, настання цивільно-правової відповідальності за завдання матеріальної шкоди іншій стороні можливе лише за встановлення наявності усієї сукупності ознак складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправності діяння, факту заподіяння шкоди, причинного зв'язку між протиправним діянням і шкодою, вини.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправними діями чи бездіяльністю заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Оскільки саме внаслідок перевантаження вагону, відповідальність за яке несе вантажовідправник (стаття 24 Статуту), відбулося заподіяння збитків залізниці, що полягало у необхідності здійснення останньою дій, визначених у акті загальної форми № 17 (плата за користування, маневрова робота, перевантаження), то господарський суд вважає доведеним факт завдання шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача і за його вини.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є буд-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено. що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене господарський суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення 2051,40 грн додаткових витрат підлягає задоволенню.

Отже, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" підлягають задоволенню господарським судом частково, а саме в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" 7762,00 грн штрафу, 2051,40 грн додаткових витрат.

В іншій частині в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 78, 82 - 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бантишівський щебінь" (Кіровоградська область, м. Новоукраїнка, вул. Короленка, 2а, ідентифікаційний код 35712147) на користь Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815), в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська,19, ідентифікаційний код філії 40081200) - 7762,00 грн штрафу, 2051,40 грн додаткових витрат, а також 1378,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 14.11.2016.

Суддя О.Б. Шевчук