КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2016 р. Справа№ 910/10102/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

За участю секретаря судового засідання Москаленко Г.С.

представників сторін:

від позивача - Кравченко А.В., дов. № 432 від 19.10.2016 р.;

від відповідача - Чернюшок Ю.І., дов. № 684 від 12.07.2016 р.,

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова

компанія «Довіра та Гарантія»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 22.07.2016 року

у справі № 910/10102/16 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова

компанія «Довіра та Гарантія»

до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4

про визнання права первісного іпотекодержателя щодо

предмета іпотеки

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.07.2016 року по справі № 910/10102/16 у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2016 року по справі № 910/10102/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.08.2016 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 14.09.2016 року.

07.09.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

14.09.2016 року через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 14.09.2016 року було оголошено перерву в розгляді справи на 19.10.2016 року.

19.10.2016 року, у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному, розгляд справи не відбувся.

У зв'язку з виходом головуючого судді Ткаченка Б.О. з лікарняного, ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 року розгляд справи призначено у судовому засіданні на 09.11.2016 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення по суті спору.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2016 року по справі № 910/10102/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» у поясненнях, наданих у судовому засіданні, заперечував проти доводів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, просив суд відмовити в задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення місцевого господарського суду як таке, що прийняте з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, свої пояснення надав у відзиві.

Колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку судового рішення першої інстанції по даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників присутніх сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

20.07.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Агробанк» (далі - ЗАТ «Агробанк») та ОСОБА_5 був укладений договір про надання кредитної лінії № 55.840.07.17.М, за умовами якого банк надав ОСОБА_5 кредит на загальну суму 830 000,00 доларів США.

20.07.2007 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за цим Кредитним договором, між ЗАТ «Агробанк» та ОСОБА_6 був укладений Іпотечний договір № 55.840.07.17.М.1, за умовами якого ОСОБА_6 передав ЗАТ «Агробанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме: швацький цех з адміністративно-побутовими приміщеннями № 1, загальною площею 1 419,4 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

26.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Восток», який є правонаступником ЗАТ «Агробанк» (далі - ПАТ «Банк Восток») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») було укладено договір відступлення права вимоги № 7, за умовами якого ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора щодо зобов'язань ОСОБА_5 за Договором про надання кредитної лінії № 55.840.07.17.М від 20.07.2007 року.

Крім того, 20.12.2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено Договір про відступлення права за Договором іпотеки № 55.840.07.17.М.1 від 20.07.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. За умовами цього Договору ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло права іпотекодержателя за вказаним правочином.

Проте, 10.05.2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено Договір купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Поповою І.В. та зареєстровано в реєстрі за № 471, за умовам якого право власності на швацький цех з адміністративно-побутовими приміщеннями № 1, загальною площею 1 419,4 м2 набув ОСОБА_4

15.11.2012 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Дане рішення суду набрало законної сили. Доказів протилежного представниками сторін суду не надано.

29.03.2013 року, в забезпечення кредитних зобов'язань фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 за рамковою угодою № FW1501.357, між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» (далі - відповідач, банк, ПАТ «ПроКредит Банк») було укладено Іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_4 передав спірне нерухоме майно в іпотеку ПАТ «ПроКредит Банк».

29.03.2013 року ПАТ «ПроКредит Банк» було внесено відповідні записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідними витягами.

17.02.2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - позивач, Компанія, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») був укладений Договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань, зокрема за Договором про надання кредитної лінії № 55.840.07.17.М від 20.07.2007 року.

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» стверджує, що на підставі вказаних договорів право вимоги за Договором про надання кредитної лінії № 55.840.07.17.М від 20.07.2007 року та Іпотечним договором № 55.840.07.17.М.1 від 20.07.2007 року ним було набуто, зокрема, право первісного іпотекодержателя щодо предмета іпотеки.

З огляду на зазначене, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» стверджує, що зміна власника спірного майна ОСОБА_6 на ОСОБА_4 з подальшою передачею його у наступну іпотеку ПАТ «ПроКредит Банк», порушує його право первісного іпотекодержателя.

Враховуючи вказане, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за ним право первісного іпотекодержателя щодо предмета іпотеки.

Заперечуючи проти позову, Банк зазначив, що на момент укладання з ОСОБА_4 Іпотечного договору від 29.03.2013 року у Державному реєстрі прав на нерухоме майно були відсутні реєстраційні записи щодо будь-яких обтяжень спірного майна. До того ж відповідачем надані суду копії відповідних витягів за результатами пошуку інформації про зареєстровані речові права, їх обтяження на об'єкт нерухомого майна, з яких вбачається, що станом на 29.03.2013 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні будь-які обтяження на об'єкт спірного майна.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

При цьому, ст. 4 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація іпотеки здійснюється в Державному реєстрі прав на нерухоме майно особою, на яку відповідно до законодавства покладені функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя.

Приписами ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що взаємні права й обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Згідно з ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Докази державної реєстрації іпотеки та обтяження спірного майна згідно Іпотечного договору від 20.07.2007 року суду надані не були, представником позивача в судовому засіданні було підтверджено відсутність такої реєстрації.

З огляду на зазначені положення, суду першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено наявності законних підстав для визнання за ним права первісного іпотекодержателя нерухомого майна - швацького цеху з адміністративно-побутовими приміщеннями № 1, загальною площею 1 419,4 м.кв., розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, слід звернути увагу на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України від 17.02.2016 року у справі № 199/30/15, якою залишено без змін ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області та рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 02.04.2015 року, було відмовлено в задоволенні позову про визнання його первісним іпотекодержателем, з огляду на те, що договір купівлі-продажу від 10.05.2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 не визнано недійсним, а нотаріусу надано документи для вчинення реєстраційної дії відповідно до ст. 55 Закону України «Про нотаріат».

Проте, колегія суддів дійшла висновку, що в позові слід відмовити з наступних обставин.

Укладаючи 17.02.2014 року Договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань, зокрема за Договором про надання кредитної лінії № 55.840.07.17.М від 20.07.2007 року з ТОВ «Кредекс Фінанс» сторони відступили право вимоги лише за Договором про надання кредитної лінії № 55.840.07.17.М від 20.07.2007 року.

За умовами Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань ТОВ «Кредекс Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги до боржників, а останнє набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення та сплачує ТОВ «Кредекс Фінанс» за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором.

Відповідно до абз. 2 п. 3.1.3 Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань, відступлення права вимоги за Договорами забезпечення, що засвідчені нотаріально, здійснюється шляхом укладення сторонами нотаріально засвідчених договорів відступлення права вимоги за такими договорами. Таке відступлення здійснюється протягом п'ятнадцяти днів з наступного дня після укладення Договору.

Згідно з реєстром прав вимог до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами від 17.02.2014 року ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права вимоги лише за Договором про надання кредитної лінії № 55.840.07.17.М від 20.07.2007 року.

Сам Договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань та реєстр прав вимог укладений в простій письмовій формі.

Доказів того, що було відступлено право вимоги за Іпотечним договором № 55.840.07.17.М.1 від 20.07.2007 року, та такий правочин посвідчено нотаріально, суду не надано.

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» як на підставу позову посилається саме на Договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань від 17.02.2014 року

За таких обставин, позивач не набув право вимоги чи взагалі будь-яке інше право за Іпотечним договором № 55.840.07.17.М.1 від 20.07.2007 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову саме у зв'язку з передчасністю даного позову з огляду на відсутність у позивача доказів набуття права вимоги за Іпотечним договором.

Судова колегія звертає увагу, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не позбавлена права у майбутньому звернутися з відповідним позовом про захист своїх прав у випадку набуття належним чином та у встановлений законом спосіб права вимоги за Іпотечним договором.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Обставини, викладені Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2016 року по справі № 910/10102/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 49, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.07.2016 року по справі № 910/10102/16 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/10102/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець

Повний текст рішення складено 14.11.2016 року.