ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 листопада 2016 року Справа № 914/921/16

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.
Шевчук С.Р.,
розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства закритого типу "СВІТАНОК"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 (головуючий суддя Малех І.Б., судді Желік М.Б., Костів Т.С.)
у справі№ 914/921/16 Господарського суду Львівської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА Україна Т.О.В."
доАкціонерного товариства закритого типу "СВІТАНОК"
простягнення 279962,95 грн. та зобов'язання повернути майно,
В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.06.2016 у справі №914/921/16 позов задоволено частково: стягнуто з Акціонерного товариства закритого типу "СВІТАНОК" на користь позивача 253359,01 грн. боргу, та 5178,38 грн. судового збору. Зобов'язано Акціонерне товариство закритого типу "СВІТАНОК" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями "ДОКА Україна Т.О.В." майно отримане за договором оренди майна №14.57 від 14.10.2014, в кількості 144 одиниці. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 у даній справі рішення Господарського суду Львівської області від 08.06.2016 в справі №914/921/16 скасовано в частині відмови в позові про стягнення 26603,94 грн. боргу. Прийнято в цій частині нове рішення, яким стягнуто з відповідача на користь позивача 26603,94 грн. В решті рішення Господарського суду Львівської області від 08.06.2016 в справі №914/921/16 залишено без змін. Стягнуто на користь позивача 5551,69 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 6106,85 грн. - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, відповідач звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та постанову суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України, розглянувши касаційну скаргу та додані до неї документи, встановила наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 ГПК України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, заявником на підтвердження сплати судового збору додано платіжне доручення № 596 від 28.10.2016 про сплату 3482,02 грн.

Однак вказане платіжне доручення не може вважатися належним доказом сплати судового збору, оскільки у ньому невірно вказані реквізити для зарахування коштів до Державного бюджету України, а саме зазначено інший рахунок отримувача: 3006, що є порушенням порядку сплати судового збору при поданні касаційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з довідкою Вищого господарського суду України №09.03-02/4539/16 від 18.11.2016 кошти, сплачені платіжним дорученням № 596 від 28.10.2016 до спеціального фонду Державного бюджету України за кодом класифікації доходів бюджету 22030104 "Судовий збір (Вищий господарський суд України,070)" не зараховано.

Відповідно до 2.3. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку.

Як роз'яснено у п. 2.22. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 (зі змінами й доповненнями) якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі або (за необхідності) документів, що підтверджують звільнення від його сплати, заява (скарга) повертається господарським судом з підстав, передбачених ГПК, а саме: статтею 435, пунктом 4 частини першої статті 63, пунктом 3 частини першої статті 97, пунктом 4 частини першої статті 1113. За відсутності у відповідному платіжному документі належних платіжних реквізитів або неправильного їх зазначення заява (скарга) так само повертається господарським судом без розгляду. При цьому в ухвалі, що виноситься господарським судом з даного приводу, має бути зазначено правильні платіжні реквізити для перерахування сум судового збору.

Відповідно до листа Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві № 06-08/512-1512 від 07.02.2012 реквізити для сплати судового збору за подання касаційної скарги до Вищого господарського суду України є наступними:

рахунок отримувача - 0007

банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві

отримувач коштів - УДКСУ у Печерському районі м. Києва

код банку отримувача - 820019

код отримувача за ЄДРПОУ - 38004897

код бюджетної класифікації 22030004 (змінено на 22030104 відповідно до наказу Державної казначейської служби України від 14.01.2016 № 13, яким затверджено Зміни до Довідника відповідності символу звітності коду класифікації доходів бюджету, затвердженого наказом Державного казначейства України від 15.01.2007 №5),

символ звітності банку 254.

Порядок і розмір сплати судового збору в Україні встановлено Законом України "Про судовий збір" із змінами і доповненнями.

Положенням ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (з урахуванням змін та доповнень) визначені ставки судового збору, зокрема, за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Цією ж частиною вказаного Закону ставку судового збору, зокрема, за подання до господарського суду:

- позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати

- позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" (п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7)

Відповідно до п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Скаржник звернувся з касаційною скаргою, в якій оскаржує рішення судів за позовними вимогами про стягнення 279962,95 грн. (ціна позову з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, поданої 04.05.2016) та зобов'язання повернути майно. Таким чином, заявник скарги повинен був сплати судовий збір, виходячи з загальної ціни позову та з розміру ставок, що підлягали сплаті при поданні позовної заяви, а також визначені законом за подання касаційної скарги на рішення суду в спорі майнового характеру.

Тобто лише за касаційне оскарження рішень судів в частині вимог про стягнення 279962,95 грн. підлягає сплаті судовий збір у розмірі 5039,33 грн. (4199,44 грн. * 120%). При цьому за касаційне оскарження рішень судів в частині вимог про витребування майна судовий збір заявником не сплачено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання позову у даній справі було сплачено судовий збір у загальному розмірі 5551,69 грн., а саме: 4173,69 грн. за вимогами про стягнення (виходячи з ціни позову у 278245,23 грн. до збільшення розміру позовних вимог) та 1378,00 грн. судового збору за вимогами про зобов'язання повернути майно.

Відповідно до п. 2.15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 (зі змінами) судовий збір, законом передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Між тим, із доданого до касаційної скарги платіжного доручення № 596 від 28.10.2016 на суму 3482,02 грн. вбачається, що скаржником судовий збір сплачено у меншому розмірі та не за належними реквізитами, що є підставою для повернення скаржнику поданої касаційної скарги на підставі п. 4 ч.1 ст. 1113 ГПК України.

Таким чином, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Разом з тим, касаційна інстанція зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 1113 ГПК України, скаржник не позбавлений можливості повторного подання касаційної скарги після усунення зазначених недоліків в загальному порядку, тобто з дотриманням вимог процесуального законодавства, зокрема, приписів розділу ХІІ-1 ГПК України.

Керуючись статтями 86, 111, пунктом 4 частини 1 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В:

Повернути Акціонерному товариству закритого типу "СВІТАНОК" касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 у справі №914/921/16 та додані до неї документи без розгляду.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
С.Р. Шевчук