ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 року Справа № 904/8507/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя: Дармін М.О. (доповідач)

судді: Березкіна О.В., Сизько І.А.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №28/09/2 від 28.09.2016 р.;

від відповідача: представник не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ТК КРЕДИТ" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2016 року у справі № 904/8507/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ТК КРЕДИТ", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОРТЕКС-М", м. Дніпро

про стягнення

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті ухвали місцевого господарського суду:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2016 року у справі № 904/8507/16 (суддя Ярошенко В.І.) відмовлено в задоволенні клопотання Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ТК Кредит" про відстрочення сплати судового збору та повернуто позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Ухвала місцевого господарського суду обґрунтована відсутністю доказів оплати судового збору за подання позовної заяви.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору місцевий господарський суд виходив з того, що позивач не надав належних доказів в підтвердження утруднення оплати судового збору, крім того позивач не довів недостатності коштів банку для сплати судового збору, оскільки наданий позивачем кошторис витрат АТ КБ "ТК Кредит" на здійснення ліквідації за період з 01.07.2016р по 30.09.2016р. не підтверджує об'єктивно майновий стан останнього та складений ним самостійно, жодних первинних документів фінансової звітності позивач не надав. Такі обставини не мають характеру виключних, тому відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору.

Підстави з яких порушено питання про перегляд ухвали:

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, неповне дослідження доказів, невірне застосування норм матеріального права, просить ухвалу господарського суду скасувати та винести нову, якою прийняти справу до розгляду.

Апелянт посилається на те, що інформація про неплатоспроможність АТ КБ «ТК КРЕДИТ» (згідно Постанови НБУ № 60/БТ від 09.02.2016р.) опублікована на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та є загальновідомою і не потребує доказуванню. У звязку з початком процедури ліквідації скаржник не здійснює господарську діяльність, прибутків не отримує, знаходиться у скрутному фінансовому становищі. Таким чином, майновий стан АТ КБ «ТК КРЕДИТ» перешкоджає виконувати вчасно та в повному розмірі грошові зобовязання, в тому числі сплаті судового збору.

Скаржник зазначає, що фонд гарантування вкладів фізичних осіб або його уповноважена особа здійснює витрати на ліквідацію неплатоспроможного банку за рахунок коштів банку в межах кошторису витрат банку на здійснення ліквідації, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Згідно кошторису витрат банку в листопаді 2016р. останній матиме змогу сплатити судовий збір в максимальному, для подання позовної заяви до господарського суду, розмірі - 150 мінімальних заробітних плат, що підтверджує спроможність банку погасити заборгованість по сплаті судового збору в майбутньому. Також посилається на розгляд інших справ в судах України за позовами АТ КБ «ТК КРЕДИТ» до боржників банку про стягнення заборгованості, за якими банк сплатив та має сплатити значні суми судового збору. Крім того, у звязку з великою кількістю боржників, кошторис банку передбачає витрати на оплату послуг нотаріусів щодо вчинення виконавчих написів, які, відповідно до Закону України «Про нотаріат», не передбачають відстрочення сплати таких послуг.

На думку апелянта, відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони. Суд першої інстанції залишив поза увагою факт відсутності у банку на даний час суми коштів у розмірі 206 700, 00 грн., що виходить за межі кошторису витрат банку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Стаття 145 Господарського кодексу України містить поняття «майновий стан», під яким розуміється сукупність належних особі майнових прав та обовязків. Таким чином, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору. Враховуючи відсутність доходів у скаржника (фактичне припинення господарської діяльності), значну суму кредиторських вимог, обмежений кошторис на сплату судових витрат в розмірі 1 352, 85 грн. на жовтень 2016р., значну суму судового збору у даній справі 206 700, 00 грн., позивач фактично позбавляється права на звернення до суду для захисту своїх порушених прав, у звязку з чим має всі підстави просити суд про відстрочення сплати судового збору.

Доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу:

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.10.2016р. відновлено строк подання апеляційної скарги, призначено її розгляд в судове засідання на 08.11.2016р. колегією суддів: головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді Березкіна О.В., Сизько І.А.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 01.11.2016р. задоволено клопотання позивача про участь у судового засіданні в режимі відеоконференції, у звязку з чим судове засідання призначено на 09.11.2016р.

Судове засідання 09.11.2016р. проводилось в режимі відеоконференції.

Відповідач не забезпечив участь повноважного представника в судовому засіданні, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На думку колегії суддів неявка у судове засідання представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору за наявними матеріалами справи, які достатні для перегляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 09.11.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ТК Кредит" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортекс-М" про стягнення заборгованості у розмірі 20000000 грн.

Судовий збір за подання позовної заяви про стягнення заборгованості у розмірі 20000000 грн. повинен бути сплачений у сумі 206700 грн.

Доказів оплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі позивачем до суду не надано

До позовної заяви позивачем додано клопотання про відстрочення сплати судового збору від 21.09.2016 № 0138, у зв'язку з тяжким фінансовим становищем, перебуванням банку в процесі ліквідації 08.04.2016. З тексту клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору вбачається, що збільшення кошторису витрат на судові витрати можливе лише за погодженням з Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Доказів проведення такого погодження позивач місцевому господарському суду не надав.

У якості доказів тяжкого фінансового стану, позивачем надано до суду кошторис витрат АТ КБ "ТК Кредит" на здійснення ліквідації за період з 01.07.2016 по 30.09.2016 (а.с. 11).

Звертаючись до апеляційного господарського суду позивач окрім вищезазначеного кошторису, надав кошторис витрат АТ КБ «ТК КРЕДИТ» на здійснення ліквідації на період з 01.10.2016р. по 31.12.2016р., затверджений рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1980 від 29.09.2016р., з якого вбачається наявність у листопаді 2016 року 206 700,00 грн. на витрати на обовязкові платежі та податки, які за твердженням позивача є тією сумою, яка планувалася бути сплаченою в якості судового збору за подання даної позовної заяви (а.с. 62)

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Відповідно до частини 1 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до частини 2 статті 43 Господарського процесуального кодексу України ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки з наданих позивачем доказів неможливо дійти висновку про повідомлення ним місцевого господарського суду щодо проведення позивачем погодження із Фондом гарантування вкладів фізичних осіб збільшення кошторису витрат на судові витрати, наданий ПАБ КБ «ТК Кредит» кошторис витрат АТ КБ «ТК КРЕДИТ» (а.с. 62,63 ) не приймається до уваги колегію судів.

Згідно з ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Оскільки позивач не надав місцевому господарському суду належних в розумінні статті 34 ГПК України доказів в підтвердження тих обставин, що його майновий стан утруднює оплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а наданий кошторис (а.с. 34) не підтверджує об'єктивно майновий стан останнього та складений ним самостійно, жодних первинних документів фінансової звітності позивач не надав, то колегія суддів вважає висновок місцевого господарського суду, що позивачем не доведено недостатності коштів банку для сплати судового збору є вірним.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - державних банках.

Згідно з статтею 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Звертаючись до суду із клопотанням про відстрочення сплати судового збору, позивач не навів обґрунтованих підстав та не надав відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору; наведені ж позивачем обставини не мають характеру виключних, нічим не підтверджені.

Враховуючи викладене місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку що клопотання позивача не підлягає задоволенню.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого господарського суду не спростовують і не можуть бути підставою для скасування його рішення.

Перевіривши рішення місцевого господарського суду в повному обсязі у відповідності до вимог частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не знайшла інших підстав для його зміни або скасування.

Таким чином, оскільки, розглядаючи справу, господарський суд першої інстанції всебічно, повно і обєктивно зясував всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції у відповідності до п.1 ч. 1 ст.103 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Розподіл судових витрат у відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ТК КРЕДИТ" на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2016 року у справі № 904/8507/16 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2016 року у справі № 904/8507/16 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 14.11.2016р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В.Березкіна

Суддя І.А.Сизько