ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" листопада 2016 р.Справа № 924/645/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Головуючий суддя Магера В.В., суддя Гладій С.В., суддя Музика М.В., розглянувши матеріали

За позовом Заступника прокурора Хмельницької області, м. Хмельницький в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах Хмельницької обласної ради, м. Хмельницький;

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Компакт-Поділля, м. Хмельницький;

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача гр-на ОСОБА_1 ОСОБА_1, м. Хмельницький;

про зобов'язання ТОВ „Компакт-Поділля () повернути у комунальну власність спільних територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради () будівлі (літ. "А-2", "Д", "Ж", "З") загальною площею 704,8 кв.м. та будівлі (літ. "Б", "Б-1", "б", "б-1", "В", "Г") загальною площею 533,9 кв.м., що знаходяться по вул. Чехова, 25 у м. Хмельницький

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю №2351/01-15 від 24.12.2015р.;

від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю від 27.07.2016р.;

від 3-ї особи: - не прибув;

за участі ОСОБА_4 - прокурора відділу прокуратури області (служб.посвідчення №031297 від 12.01.2015р.)

Суть спору: заступник прокуратура Хмельницької області звернувся до суду із позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах - Хмельницької обласної ради, м. Хмельницький Товариства з обмеженою відповідальністю „Компакт-Поділля, м. Хмельницький про зобов'язання ТОВ „Компакт-Поділля () повернути у комунальну власність спільних територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області в особі Хмельницької обласної ради () будівлі (літ. "А-2", "Д", "Ж", "З") загальною площею 704,8 кв.м. та будівлі (літ. "Б", "Б-1", "б", "б-1", "В", "Г") загальною площею 533,9 кв.м., що знаходяться по вул. Чехова, 25 у м. Хмельницький. Разом із позовною заявою, прокурором до суду було подано заяву за вих.№05-1277-16 від 08.08.206р. про забезпечення позову. Відповідно до вказаної заяви, прокурор в порядку ст.ст.66-67 ГПК України просить суд заборонити ТОВ „Компакт-Поділля () вчиняти будь-які дії щодо відчуження (розпорядження) у будь-який спосіб складських та офісних приміщень загальною площею 2633,8 кв.м. (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01), що знаходяться по вул. Чехова, 25 у м. Хмельницький.

Прокурор та позивач у засіданні суду 15.11.2016р. позовні вимоги підтримали із підстав, викладених у позові.

15.11.2016р. прокурором подано суду письмові заперечення на клопотання відповідача про залишення позову без розгляду у яких зокрема зазначається, що відповідно до ст.121 Конституції України, на прокуратуру покладається з поміж іншого, представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно ст.2 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення і в рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999р. №3-рп/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) (далі-рішення КСУ) у справі за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України, щодо офіційного тлумачення положень ст.2 Арбітражного процесуального кодексу України, де суд вирішив, що прокурори та їх заступники у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, в чому саме відбулося порушення матеріальних чи інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Статтею 5 Конституції України регламентовано, що єдиним джерелом влади є народ.

Згідно приписів статті 2 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до ст.60 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні, районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об'єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою. Доходи від відчуження об'єктів права комунальної власності зараховуються до відповідних місцевих бюджетів і спрямовуються на фінансування заходів, передбачених бюджетами розвитку. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб'єктів.

Виходячи із цих положень, у системному зв'язку із положеннями Конституції України про те, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 26.03.2002р. визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати не будь-які питання суспільного життя, а питання саме місцевого значення, тобто такі, які пов'язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад і перелік яких визначено у Конституції і законах України.

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через обласні, сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі. З аналізу вказаних конституційних положень вбачається, що ці органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Такі ж положення закріплені У статті 4 Європейської хартії місцевого самоврядування, яка встановлює, що головні повноваження і функції органів місцевого самоврядування визначаються конституцією або законом; органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене із сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу; повноваження, якими наділяються органи місцевого самоврядування, як правило, мають бути повними і виключними.

Таким чином, держава делегувала органам місцевого самоврядування повноваження щодо розпорядження майном відповідних територіальних громад та наділила лише їх компетенцією щодо вирішення будь-яких питань що стосуються комунального майна. При цьому, не надавши повноважень жодному іншому органу щодо розпорядження майном комунальної власності, окрім органу місцевого самоврядування, держава законодавчо фактично закріпила повноваження органу виконавчої влади по розпорядженню майном територіальних громад лише за органами місцевого самоврядування, що також вбачається зі ст.5 Закону України „Про оренду державного і комунального майна, ст.3 Закону України „Про приватизацію державного майна та ст.327 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, вважає, що звернення заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради не суперечить положенням Господарського процесуального кодексу України та інших чинних нормативних актів.

При цьому, прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави Україна, а не в інтересах Хмельницької обласної ради, яка лише представляє державу в силу закону. Держава є позивачем у справі.

В питаннях оцінки „пропорційності ЄСПЛ, як і в питаннях наявності „суспільного, „публічного інтересу, також визнає за державою достатньо широку „сферу розсуду, за виключенням випадків, коли такий „розсуд не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справах „Спорронґ і Льоннорт проти Швеції, „Булвес АД проти Болгарії).

ЄСПЛ, оцінюючи можливість захисту права особи за статтею 1 Першого протоколу, загалом перевіряє доводи держави про те, що втручання в право власності відбулося в зв'язку з обґрунтованими сумнівами щодо законності набуття особою права власності на відповідне майно, зазначаючи, що існують відмінності між тією справою, в якій законне походження майна особи не оспорюється, і справами стосовно позбавлення особи власності на майно, яке набуте злочинним шляхом або стосовно якого припускається, що воно було придбане незаконно (наприклад, рішення та ухвали ЄСПЛ у справах „Раймондо проти Італії від 22.02.1994р., „Філліпс проти Сполученого Королівства від 05.07.2001р., „Аркурі та інші проти Італії від 05.07.2001р., „Ріела та інші проти Італії від 04.09.2001р., „ОСОБА_4 проти Російської Федерації від 06.11.2008р.).

Таким чином, стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права саме на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання „справедливого балансу в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання повернення майна, яке було відчужене з порушенням закону.

Відносно доводів відповідача щодо виключних підстав представництва інтересів держави повідомляю, що ст.23 Закону України „Про прокуратуру визначено виключно ті підстави, за наявності яких прокурор може звернутись до суду.

Враховуючи викладене, прокурор просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача щодо залишення позову без розгляду .

Представник відповідача у засідання суду 15.11.2016р. прибув, проти позову заперечив із підстав викладених у письмових поясненнях від 28.09.2016р.

26.10.2016р. відповідачем на адресу суду направлено клопотання про доручення до матеріалів справи технічних паспортів спірних приміщень та інших документів що зазначені у клопотанні.

Дані документи долучені до матеріалів справи.

14.11.2016р. Головним архітектором проекту реконструкції будівлі ОСОБА_5, на виконання вимог ухвали суду від 20.10.2016р., на адресу суду надано проект „Реконструкції складських та офісних приміщень з добудовою по вул. Чехова, 25 у м. Хмельницькому.

Дані документи також долучені до матеріалів справи.

3-я особа у судове засідання 15.11.2016р. не прибула, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направила, причини неявки суду не повідомила, будь-яких клопотань на адресу суду від останньої на час розгляду справи не надходило.

Згідно із п.1,2 ч.1 ст.77 ГПК України, господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, зокрема у звязку із незявленням в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу, неподання витребуваних доказів.

Розглянувши матеріали справи, приймаючи до уваги незявлення у засідання суду 3-ої особи, чи його представника, а також неподання витребуваних доказів, спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому суд вважає за необхідне з метою повного, всебічного та обєктивного дослідження усіх обставин відкласти розгляд справи на іншу дату.

Керуючись п.1,2 ч.1 ст.77, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

У Х В А Л И В:

Розгляд справи №924/645/16 відкласти на 14:30 "21" листопада 2016 р..

Зобов'язати третю особу гр-на ОСОБА_1 подати в судове засідання письмові пояснення по суті спору із документальним обґрунтуванням своїх доводів та докази, які є у третьої особи, а також в порядку ст.38 ГПК України витребувати у третьої особи робочий проект „Реконструкції складських та офісних приміщень з добудовою по вул. Чехова,25 у м.Хмельницькому.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Хмельницької області за адресою: м.Хмельницький, Майдан Незалежності, 1, зал № 318 .

Головуючий суддя Суддя СуддяОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

Віддрук. 2 прим.:

1 до справи;

2 3-й особі (29000, м.Хмельницький, вул.Інститутська, 14/2) рекоменд. з повідомленням;