РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016Справа №910/14902/16
За позовом товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

про стягнення 57 065,25 грн.

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Ліповуз Д.І. - представник за довіреністю

від відповідача - Штельмах В.Ю. -представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення 57 065,25 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.08.2016 року порушено провадження у справі № 910/14902/16.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексцеденту сум №91-017/06-06 від 01.03.2006 року щодо оплати частки у сумі страхових відшкодувань на підставі підписаних з позивачем рахунків-бордеро збитків.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що позивачем не було направлено відповідачу пакету документів, передбачених п.3.2.3. Договору перестрахування у відповідності до вимог пункту 3.4.3. Договору. Відповідачем заявлено про застосування наслідків пропущення позивачем строку позовної давності, з огляду на те, що частка перестраховика не сплачена з 2007 року, остання вимога про сплату частки перестраховика датована 12.05.2009р., в зв'язку з чим позивачем пропущено трирічний строк позовної давності. Також відповідач у відзиві зазначив, що нарахування пені не може перевищувати шестимісячний строк її нарахування з дня прострочення.

В судових засіданнях 29.09.2016 року, 01.11.2016 року оголошувалися перерви.

У судовому засіданні 08.11.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.03.2006 року між товариством з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (перестрахувальник) та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Україна», правонаступником якого є приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (перестраховик) укладено договір облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексцеденту сум №91-017/06-06 від 01.03.2006 року (надалі - Договір).

Відповідно до п.1.2. Договору предметом цього договору є облігаторне (обов'язкове) пропорційне перестрахування перестраховиком на засаді ексцеденту сум частини відповідальності перестрахувальника, прийнятої ним за Договорами добровільного страхування наземних транспортних засобів (КАСКО транспортних засобів).

Згідно з п. 1.3. Договору його дія розповсюджується на всі договори добровільного страхування засобів наземного транспорту (КАСКО транспортних засобів), які укладені перестрахувальником зі страхувальниками (юридичними та фізичними особами).

Відповідно до п. 2.13 Договору відповідальність перестраховика за кожним Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, який підпадає під дію цього договору, починається та закінчується одночасно з відповідальністю Перестрахувальника.

Відповідно до п. 9.1. Договору він набирає чинності з 01.03.2006р. і діє по 31.12.2006р. (з урахуванням положень п. 9.3 Договору).

Згідно з п.9.2.Договору перестраховик несе відповідальність за всіма Договорами добровільного страхування наземних транспортних засобів, що прийняті на страхування перестрахувальником починаючи з 01.01.2005 року, підпадають під дію цього Договору відповідно до умов, викладених в п. 1.3. та п. 2.7. цього Договору, та зазначені у щомісячних Рахунках-бордеро премій.

Відповідно до п.9.3. дія цього договору закінчується 31 грудня 2006 р. в частині передачі перестрахувальником ризиків на перестрахування перестраховику. Всі права та обов'язки сторін за цим Договором залишаються діяти до врегулювання всіх претензій страхувальників (вигодонабувачів) за такими договорами страхування, а також до моменту повного виконання перестраховиком своїх зобов'язань перед перестрахувальником.

У відповідності до п.п.3.2.1. Договору перестрахувальник зобов'язаний на умовах, викладених у розділі 2 цього Договору, передавати перестраховику в перестрахування частину відповідальності за договором страхування наземних транспортних засобів, які підпадають під дію цього договору.

Відповідно до п.3.4.1. Договору перестраховик зобов'язаний на умовах, викладених у розділі 2 цього Договору, приймати від перестрахувальника в перестрахування частину відповідальності за Договорами добровільного страхування наземних транспортних засобів, які підпадають під дію цього договору.

Згідно з п.2.12 Договору основний документообіг між сторонами здійснюється шляхом оформлення Перестрахувальником щомісячних Рахунків-бордеро премій (Додаток 2 до цього Договору), Рахунків- бордеро збитків (Додаток № 3 до цього Договору) та щоквартального Переліку збитків, які заявлені, але не сплачені (Додаток № 4 до цього Договору).

Відповідно до п.3.2.2.Договору рахунки-бордеро та бордеро, після їх підписання, є невід'ємними частинами цього Договору.

Згідно з п.4.1.Договору перестраховик, в межах свого обсягу відповідальності, приймає участь у відшкодуванні всіх збитків за договорами страхування наземних транспортних засобів, які підпадають під дію цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем було підписано наступні Рахунки-бордеро премій:

1. № 06-06/09 за вересень 2006 року, відповідно до якого Відповідач прийняв на страхування: Договір добровільного страхування №06/05-133-22410 від 08.09.2006р., страхувальник - ОСОБА_3, застрахований транспортний засіб Bentley, НОМЕР_1; Договір добровільного страхування № 06/05-133-23600 від 22.09.2006р., страхувальник - ОСОБА_4, застрахований транспортний засіб ВМW, НОМЕР_2.

2. №06-06/10 за жовтень 2006 року, відповідно до якого відповідач прийняв на страхування: Договір добровільного страхування №06/05-133-24790 від 10.10.2006р., страхувальник - ОСОБА_5, застрахований транспортний засіб Mitsubishi, НОМЕР_3; Договір добровільного страхування №06/01-008-00435 від 30.10.2006р., страхувальник ОСОБА_6, застрахований транспортний засіб ТОYОТА, НОМЕР_4.

3. №06-06/11 за листопад 2006 року, відповідно до якого відповідач прийняв на страхування: Договір добровільного страхування №06/01-008-00441 від 03.11.2006р., страхувальник ОСОБА_7, застрахований транспортний засіб Subary, НОМЕР_5; Договір добровільного страхування №06/05-133-27120 від 06.11.2006р., Страхувальник ОСОБА_8, застрахований транспортний засіб ТОYОТА Lexus, НОМЕР_6; Договір добровільного страхування №06-Z/02-010-00902 від 23.11.2006р., страхувальник ОСОБА_9, застрахований транспортний засіб DAF 95 XF 480 д.р.н. НОМЕР_7.

У відповідності до п. 4.2 Договору відшкодування перестраховиком своєї частки збитків позивачу здійснюється шляхом оплати складеного перестрахувальником Рахунку-бордеро збитків (за умови надання перестрахувальником документів, передбачених в п. 3.2.3. цього Договору), в який включаються всі збитки, що врегульовані перестраховиком за звітний період (місяць) і в яких перестраховик, згідно умов цього договору, зобов'язаний прийняти участь.

Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та відповідачем було підписано Рахунок-бордеро збитків №18 за вересень 2006 року до якого включено частки перестраховика (відповідача) у сумі страхових відшкодувань виплачених перестрахувальником (позивачем) за договором добровільного страхування:

- №06/01-008-00435 від 30.10.2006р., страхувальник ОСОБА_6, застрахований транспортний засіб ТОYОТА, НОМЕР_4. в розмірі 6 182,88 грн.;

- №06-Z/02-010-00902 від 23.11.2006р., страхувальник ОСОБА_9, застрахований транспортний засіб DAF 95 XF 480 д.р.н. НОМЕР_7 в розмірі 2 337,96 грн.

Між позивачем та відповідачем було підписано Рахунок-бордеро збитків № 20 за листопад 2006 року до якого включено частки перестраховика (відповідача) у сумі страхових відшкодувань виплачених перестрахувальником (позивачем) за договором добровільного страхування:

- №06/01-008-00441 від 03.11.2006р., страхувальник ОСОБА_7, застрахований транспортний засіб Subary, НОМЕР_5, в розмірі 315,53 грн.

- №06/05-133-27120 від 06.11.2006р., страхувальник ОСОБА_8, застрахований транспортний засіб ТОYОТА Lexus, НОМЕР_6 в розмірі 918,88 грн.

Між позивачем та відповідачем було підписано Рахунок-бордеро збитків № 21 за грудень 2007 року до якого включено частки перестраховика (відповідача) у сумі страхових відшкодувань виплачених перестрахувальником (позивачем) за договором добровільного страхування:

- №06/05-133-23600 від 22.09.2006р., страхувальник ОСОБА_4, застрахований транспортний засіб ВМW, НОМЕР_2, в розмірі 1174,49 грн.

- №06/05-133-24790 від 10.10.2006р., страхувальник ОСОБА_5, застрахований транспортний засіб Mitsubishi, НОМЕР_3 в розмірі 6459,69 грн.

- №06/05-133-22410 від 08.09.2006р., страхувальник - ОСОБА_3, застрахований транспортний засіб Bentley, НОМЕР_1 в розмірі 4413,03 грн.

Всього по вищезазначеному рахунку - бордеро збитків частка відповідача склала - 21 802,46 грн.

Відповідно до п. 3.2.2. Договору перестрахування, Рахунки-бордеро та Бордеро, після їх підписання, є невід'ємними частинами цього Договору.

За підписаними Рахунками - бордеро збитків та переліком збитків, які заявлені але не сплачені, відповідно до умов п. 3.4.3. Договору перестрахування, відповідач зобов'язаний сплатити свої частки у сумах страхових відшкодувань, у строки зазначені в п.3.4.3. Договору перестрахування.

Звертаючись з позовом до суду позивач вказує, що відповідач вищезазначені Рахунки-бордеро та Бордеро підписав, прийнявши на себе відповідальність у вигляді сплати частки у сумі страхових відшкодувань, проте в порушення умов Договору перестрахування оплату не здійснив, в зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 57 065,25 грн, з яких 21 802,46 грн сума основного боргу, 3 968,05 грн - пеня, 26800,45 грн - інфляційні втрати та 4494,29 грн - 3 % річних.

Відповідно ст.526 ЦК України та ч.1 ст.193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3.4.3 Договору перестрахування перестраховик зобов'язаний протягом 10-ти робочих днів з дня отримання від перестрахувальника Рахунку-бордеро збитків та пакетів документів на виплату страхових відшкодувань (перелік зазначений в п. 3.2.3.) сплатити перестрахувальнику свою частку у сумі страхового відшкодування, зазначену в такому Рахунку-бордеро збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було направлено на адресу відповідача копії документів, складених в процесі врегулювання вищезазначених збитків разом з листами-вимогами про сплату частки у сумі страхових відшкодувань за №09/1529 від 08.04.2009 року, № 09/1719 від 24.04.2009 року, які було отримано 28.04.2009 року та листом за № 09/1928 від 12.05.2009 року, який було отримано 18.05.2009 року.

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано доказів відшкодування позивачу своєї частки страхового відшкодування збитків згідно підписаних Рахунків-бордеро збитків, у встановлений пунктом 3.4.3 Договору перестрахування строк, наявність заборгованості в розмірі 21 802,46 грн не спростував, в зв'язку з чим суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 21 802,46 грн суми боргу.

Посилання відповідача на те, що позивачем не було направлено відповідачу пакету документів, передбачених п.3.2.3. Договору перестрахування у відповідності до вимог пункту 3.4.3. Договору безпідставні, оскільки позивачем направлялися відповідачу листи-вимоги № 09/1529 від 08.04.2009 року, № 09/1719 від 24.04.2009 року та 09/1928 від 12.05.2009 року, які містять описи додатків, в які включені документи, по страхових випадках, та які були отримані відповідачем, що підтверджується описами вкладення.

Відповідно до положень п. 3.2.6. Договору перестрахування перестрахувальник зобов'язаний надати на вимогу перестраховика копії документів, що стосуються окремого страхового випадку. Обсяг документів, які перестраховик має право вимагати від перестрахувальника, обмежується переліком, зазначеним в п. 3.2.3.3. цього договору.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач звертався до позивача із вимогою про надання копій документів, що стосуються страхових випадків.

Відповідачем у відзиві на позов заявлено про застосування наслідків пропущення строків позовної давності до вимог позивача про стягнення 21 802,46 грн - суми основного боргу, 3 968,05 грн - пені, 26800,45 грн - інфляційних втрат та 4494,29 грн - 3 % річних.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування, згідно з п.3 ч. 1 ст.980 ЦК України можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ч.1 ст.984 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Згідно з ч.2 ст.984 ЦК України страхувальником може бути фізична або юридична особа.

За договором перестрахування страховик, який уклав договір страхування, страхує в іншого страховика (перестраховика) ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником. Страховик, який уклав договір перестрахування, залишається відповідальним перед страхувальником у повному обсязі відповідно до договору страхування ( ст. 987 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про страхування" перестрахування одним страховиком (цедентом, перестрахувальником) на визначених договором умовах ризику виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником у іншого страховика (перестраховика) резидента або нерезидента, який має статус страховика або перестраховика, згідно з законодавством країни, в якій він зареєстрований.

Отже, виходячи зі змісту договору перестрахування він за своєю правовою природою є договором страхування, оскільки страховик страхує в іншого страховика ризик виконання частини своїх обов'язків перед страхувальником.

Пунктом 5 частини першої ст.268 ЦК України передбачено, що позовна давність не поширюється на вимогу страхувальника (застрахованої особи) до страховика про здійснення страхової виплати (страхового відшкодування).

Оскільки, за договором перестрахування позивач є застрахованою особою і ним заявлена вимога до відповідача, який є страховиком, то на вимоги позивача про стягнення частки страхового відшкодування за договором облігаторного пропорційного перестрахування наземних транспортних засобів на засаді ексцеденту сум № 91-017/06-04 не поширюється позовна давність передбачена ст.257 ЦК України.

В зв'язку з порушенням грошового зобов'язання відповідачем по сплаті частки страхового відшкодування за Договором перестрахування, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 4494,29 грн - 3 % річних, 26800,45 грн - інфляційні втрати, 3 968,05 грн - пеню.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як визначено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, позивач має право вимагати сплату боргу з урахування індексу інфляції та трьох процентів річних, що є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3 % річних за період з 02.09.2009 року по 14.07.2016 року з суми боргу 21802,46 грн, в зв'язку з чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 4494,29 грн.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за період з 02.09.2009 року по 14.07.2016 року, в зв'язку з чим вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в розмірі 26800,45 грн.

Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 3 968,05 грн на підставі п.11.3. Договору перестрахування.

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до п.11.3. Договору перестрахування сторони несуть відповідальність одна перед одною за несвоєчасне виконання передбачених цим Договором розрахунків у вигляді сплати пені в розмірі 0,1 % від суми платежу, що прострочений, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, за кожен день затримки.

Спеціальна позовна давність в один рік відповідно до приписів пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України застосовується, зокрема , до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З огляду на те, що листи № 09/1529 від 08.04.2009 року, вих. № 09/1719 від 24.04.2009 року отримано 28.04.2009 року та лист № 09/1928 від 12.05.2009 року отримано 18.05.2009 року, строк оплати частки перестрахувальника по зазначеним випадкам, з врахуванням п.3.4.3 Договору, настав 15.05.2009 року та 01.06.2009 року відповідно.

Враховуючи те, що позивач звернувся з даним позовом до суду 15.08.2016 року, ним пропущено однорічний строк позовної давності до вимог про стягнення пені, в зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 968,05 грн пені задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м.Київ, Подільський район, вул.Іллінська, буд. 8, ) на користь товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Альфа-Гарант" (01133, м.Київ, бульвар Лесі Українки, будинок 26, ) 21802 (двадцять одна тисяча вісімсот дві) грн 46 коп - суми основного боргу, 3 % річних в розмірі 4494 (чотири тисячі чотириста дев'яносто чотири) грн 29 коп, інфляційні втрати в розмірі 26 800 (двадцять шість тисяч вісімсот) грн 45 коп та 1282 (тисячу двісті вісімдесят дві) грн 18 коп - витрати по сплаті судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 15.11.2016.