ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р.Справа № 922/3093/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ", м. Харків
про стягнення 130159,05 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дов. від 29.12.2015 року

відповідача - ОСОБА_2, дов. від 03.10.2016 року

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 130159,05 грн. завданих збитків за договором № НОМЕР_1 від 02 червня 2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні 01 листопада 2016 року та у наданому запереченні на відзив підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 01 листопада 2016 року та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 01 листопада 2016 року було оголошено перерву до 08 листопада 2016 року до 11 годин 40 хвилин.

08 листопада 2016 року судове засідання було продовжено у тому ж складі суду.

Представник позивача у судовому засіданні 08 листопада 2016 року та у наданому запереченні на відзив підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 08 листопада 2016 року та у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 08 листопада 2016 року було оголошено перерву до 15 листопада 2016 року до 11 годин.

15 листопада 2016 року судове засідання було продовжено у тому ж складі суду.

Представник позивача у судовому засіданні та у наданому запереченні на відзив підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, у відзиві на позовну заяву та у додатковому поясненні до відзиву проти заявлених позовних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено, що позивачем було виявлено завищену вартість робіт виконаних відповідачем по договору № НОМЕР_1 від 02 червня 2015 року, а саме: в порушення пункту 4.6.2 ДБН А.2.2-3-2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво", пункту 4.1 ДСТУ Б В.1.2.-16:2013 Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності обєктів будівництва, пунктів 6.1.2, 6.2.2, 5.2.2, 7 таблиці Д.1, пункту 8 таблиці Е.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2003 Настанова щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва, пункту 6.4.7 ДСТУ Б Д.1.1-1:2003 в актах виконаних робіт відповідачем застосовано кошторисний прибуток в розмірі К=3,82 грн./люд.год. замість К=2,71, адміністративних витрат в розмірі К=1,52 грн./люд.год. замість К=1,23, що призвело до завищення вартості робіт на загальну 130159,05 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ" в порушення пункту 7 таблиці Д.1, пункту 8 таблиці Е.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2003 "Настанови щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва" в актах виконаних робіт застосовано кошторисний прибуток в розмірі К=3,82 грн./люд.год. замість К=2,71, адміністративних витрат в розмірі К=1,52 грн./люд.год. замість К=1,23, що призвело до завищення вартості робіт на загальну суму 130159,05 грн. Однак, згідно пункту 7 таблиці Д.1 обєктом будівництва та видом робіт є "ремонт житла, обєктів соціальної сфери, комунального призначення та благоустрою", також згідно пункту 8 таблиці Е.1 обєктом будівництва та видом робіт є "ремонт житла, обєктів соціальної сфери, комунального призначення та благоустрою".

Предметом договору між УМГ "Київтрансгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ" від 02 червня 2015 року № НОМЕР_1 є виконання ремонту ізоляційного покриття Магістрального Газопроводу ЄДК Ду-1000 (МГ ЄДК ду-1000) на 179,050-180,897 км (L=1847м) в Диканському ЛВУМГ, який не відноситься до житла або обєктів соціальної сфери комунального призначення та благоустрою.

Згідно підпункту 2.3. пункту 2 основних умов документації конкурсних торгів на закупівлю робіт "ремонт ізоляційного покриття МГ ЄДК Ду-1000 на 179,050-180,897 км. (L=1847m) в Диканському ЛВУМГ" передбачені цим договором послуги виконавець надає в умовах діючого виробництва, яке є обєктом підвищеної небезпеки. ОСОБА_3, згідно пункту 1 додатку №3 до документації конкурсних торгів, технічна частина що надається учасником державної закупівлі вказаних робіт, повинна містити такі документи зокрема, як копія діючого дозволу Держгірпромнагляду України або його територіального органу на виконання робіт підвищеної небезпеки.

Враховуючи вищевказане, замовник робіт визначив, що дані роботи відносяться до робіт підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 1 пункту 6 Постанови Кабінету Міністрів України № 557 від 27 квітня 2011 року "Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності" до V категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: згідно із Законом України "Про об*єкти підвищеної небезпеки" є об'єктами підвищеної небезпеки.

Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, обєкт будівництва "Ремонт ізоляційного покриття Магістрального газопроводу ЄДК Ду-1000 на 179,050-180,897км (L=1847м) в Диканському ЛВУМГ" є обєктом підвищеної небезпеки (згідно документанії конкурсних торгів) та відноситься до об'єктів будівництва V категорії складності.

Діючим законодавством встановлено, що обовязок по визначенню категорій складності об*єкту та класу наслідків покладено на проектувальника та замовника обєкту будівництва під час проектування, при цьому категорія та клас не змінюються протягом всього часу експлуатації обєкту. Так пункт 2-4 Постанови Кабінету Міністрів України N 557 від 27 квітня 2011 року "Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності" проектувальник і замовник повинні визначити та обґрунтувати в проектній документації категорію складності об'єкта будівництва.

Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкта будівництва.

Клас наслідків (відповідальності) об'єкта будівництва визначається згідно з вимогами ДБН В.1.2-14-2009 "Загальні принципи забезпечення надійності та конструктивної безпеки будівель, споруд, будівельних конструкцій та основ" за рівнем можливих економічних збитків і (або) інших втрат, пов'язаних з припиненням експлуатації або втратою цілісності об'єкта.

Для цього розроблено ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 "Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва" - Настанова, що призначена для замовників та проектувальників для визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об*єктів будівництва; для застосування розробниками будівельних норм та стандартів; для використання експертами при проведенні експертизи проектів будівництва і підрозділами інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю для визначення процедур проведення підготовчих робіт, виконання будівельних робіт та при прийманні завершених будівництвом обєктів в експлуатацію.

Згідно пункту 4.16 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 визначено, що незалежно від класифікації за ознаками таблиці 1 слід встановлювати клас наслідків (відповідальності) не меншим ніж: СС3 - для об'єктів підвищеної небезпеки, ідентифікованих згідно з Законом України "Про обєкти підвищеної небезпеки" від 18 січня 2001 poку N 2245-ІІІ.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про обєкти підвищеної небезпеки" об'єкт підвищеної небезпеки - об*єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

Для цілей Закону України "Про обєкти підвищеної небезпеки" небезпечна речовина - хімічна, токсична, вибухова, окислювальна, горюча речовина, біологічні агенти та речовини біологічного походження (біохімічні, мікробіологічні, біотехнологічні препарати, патогенні для людей і тварин мікроорганізми тощо), які становлять небезпеку для життя і здоров'я людей та довкілля, сукупність властивостей речовин і/або особливостей їх стану, внаслідок яких за певних обставин може створитися загроза життю і здоров*ю людей, довкіллю, матеріальним та культурним цінностям.

ОСОБА_3 України "Про обєкти підвищеної небезпеки" визначає, що аварія на об'єкті підвищеної небезпеки - небезпечна подія техногенного характеру, що виникла внаслідок змін під час експлуатації об'єкта підвищеної небезпеки (наднормативний викид небезпечних речовин, пожежа, вибух тощо) і яка спричинила загибель людей чи створює загрозу життю і здоров'ю людей та довкіллю на його території і/або за його межами.

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 27 квітня 2011 року "Про затвердження Порядку віднесення об*єктів будівництва до IV і V категорій складності", як нормативно-правовим актом вищою юридичної сили, ніж державні будівельні норми, окремо визначено елементи об'єктів будівництва IV і V категорій складності.

До IV категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: розраховані на постійне перебування більш як 300 осіб та (або) періодичне перебування більше 500 осіб; становлять можливу небезпеку для більш як 10000 осіб, які перебувають поза об'єктом; у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 15000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж регіонального рівня; можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини місцевого значення.

До V категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які мають хоча б одну з таких ознак: згідно із Законом України "Про об'єкти підвищеної небезпеки" є об'єктами підвищеної небезпеки; розраховані на постійне перебування більш як 400 осіб та (або) періодичне перебування понад 1000 осіб; становлять можливу небезпеку для більш як 50000 осіб, які перебувають поза об'єктом; у разі аварії або неможливості (недоцільності) подальшої експлуатації: можуть спричинити збитки в обсязі понад 150000 мінімальних розмірів заробітних плат; можуть призвести до припинення функціонування об'єктів транспорту, зв'язку, енергетики та інженерних мереж загальнодержавного значення; можуть призвести до втрати об'єктів культурної спадщини національного значення.

З огляду на вищевикладене, Магістральний Газопровід ЄДК Ду-1000 (МГ ЄДК Ду-1000) є об*єктом підвішеної небезпеки, та за усіма нормативними документами належить до обєктів V категорії складності, тому під час виконання робіт замовник, та підрядник зобовязані забезпечити найвищий рівень відповідальності адміністративного персоналу, з метою не допустити виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру, які за класом наслідків (відповідальності) спроможні спричинити надзвичайну небезпеку. Розмір коефіцієнту адміністративних витрат є показником, що відображує залежність професійного рівня залученого адміністративного персоналу будівельної організації, його якісного складу, та відповідальності ІТП від складності обєкту.

Таким чином, відповідно до пункту 1 додатку Д ДСТУ Н Б Д.1.1-3:2013 "Настанова щодо визначення загальновиробничих, адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва", затвердженого Міністерством регіонального розвитку будівництва та житлово - комунального господарства України від 27 серпня 2013 року №405 (ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2013), під час виконання робіт з ремонту ізоляційного покриття Магістрального Газопроводу ЄДК Ду-1000 (МГ ЄДК Ду-1000) цілком обґрунтовано використання показника адміністративних витрат в розмірі 1,79 грн/люд.-год., як для об*єктів будівництва V категорії складності. Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ" застосовує в кошторисних розрахунках розмір адміністративних витрат будівельних організацій в розрахунку на 1 люд.год. загальної кошторисної трудомісткості будівельних робіт К=1,52 грн/люд.год, що є нижчим за державно встановлений рівень, та цілком відповідає нормам чинного законодавства України.

ОСОБА_3, нарахування кошторисного прибутку цілком обґрунтовано має відповідати пункту 1 додатку - Е ДСТУ - Н Д.1.1-3:2013 в розмірі 7,76 грн/люд.-год., як для обєктів будівництва V категорії складності.

Матеріали справи свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ" застосовує в кошторисних розрахунках кошторисний прибуток за категоріями складності обєкту будівництва та видам робіт в розмірі К=3,82 грн/люд.год,, що є нижчим за державно встановлений рівень, та цілком відповідає нормам чинного законодавства України.

Суд вважає, що твердження позивача про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ" було порушено пункт 7 таблиці Д.1, пункт 8 таблиці Е.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2003 "Настанови щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва" є необґрунтованим та не відповідає вимогам чинного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що при проведенні перевірки позивача ОСОБА_4 фінансовою інспекцією України було зроблено висновок № 05-21/27 від 22 квітня 2016 року, згідно якого встановлено завищення вартості робіт при проведенні робіт за договором в порушення ДБН Д.1.1.-1-2000.

У постанові Вищого господарського суду від 06 жовтня 2015 року по справі № 922/1471/15 зазначено, що сам по собі акт фінансової інспекції не може бути належним і допустимим доказом порушення зобовязання відповідачем, а виявленні за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності Товариства порушення, можуть бути підставою притягнення до відповідальності винних посадових осіб у встановленому законом порядку.

Тобто наявність даного акту і висновку у ньому стосовно договірних відносин між Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ" не є підтвердженням порушення зобов'язання Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ".

Висновок Державної фінансової інспекції України №05-21/27 від 22 квітня 2016 року щодо завищення вартості робіт, у зв'язку із невірним застосуванням коефіцієнтів кошторисного прибутку та адміністративних витрат є необгрунтованим, таким що суперечить нормам законодавства, а саме Постанові Кабінету Міністрів України № 557 від 27 квітня 2011 року "Про затвердження Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності", яка є нормативно-правовим актом вищою юридичної сили, ніж державні будівельні норми, в якій окремо визначено елементи об'єктів будівництва IV і V категорій складності, до яких саме відноситься саме обєкт будівництва "Ремонт ізоляційного покриття Магістрального газопроводу ЄДК Ду-1000 на 179,050-180.897км (L=1847м) в Диканському ЛВУМГ".

Суд вважає, що у висновку Державної фінансової інспекції України №05-21/27 від 22 квітня 2016 року та позовній заяві не надано роз'яснень та нормативно-правового обґрунтування, чому та відповідно до яких норм коефіцієнти кошторисного прибутку та адміністративних витрат по роботах на Магістральному газопроводі ЄДК Ду-1000 повинні розраховуватись саме відповідно до пункту 7 таблиці Д.1, пункту 8 таблиці Е.1 ДСТУ-Н Б Д.1.1-3:2003 "Настанови щодо визначення загальновиробничих і адміністративних витрат та прибутку у вартості будівництва", які застосовуються до обєктів будівництва та видом робіт є "ремонт житла, обєктів соціальної сфери, комунального призначення та благоустрою".

Позивач у своїй позовній вимозі посилається на пункт 3.3.12 ДБН Д.1.1-1-2000, у якому зазначено, що при виявленні у розрахунках за виконані роботи, безперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівництва загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок.

Але вартість виконаних робіт у даному випадку не підлягає уточненню, оскільки розрахунок вартості робіт проведений із врахуванням усіх вимог законодавства, а саме застосування показників при визначеній категорії складності об'єкта будівництва.

Матеріали справи свідчать про те, що за результатами зустрічної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ" ОСОБА_4 фінансовою інспекцією в Харківській області з питання документального підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків з Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" та його філій за період з 01 червня 2014 року по завершений звітній місяць 2016 року, порушень у застосуванні коефіцієнтів кошторисного прибутку та адміністративних витрат встановлено встановлено не було, що підтверджується довідкою №06-12/33з від 01 квітня 2016 року.

По ідентичних роботах, які виконувались Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ" по договору № від 30 листопада 2015 року (реконструкція газопроводу Шебелинка-Славянськ) укладеного із філією УМГ "Харківтрансгаз", фінансовою інспекцією підтверджено обґрунтованість нарахування на покриття адміністративних витрат в розмірі 1,79 грн./люд.-год. та кошторисного прибутку в розмірі 7,76 грн./люд.-год., як для обєктів будівництва V категорії складності.

Договір № НОМЕР_1 від 02 червня 2015 року є укладеним, усі умови договору, в тому числі і вартість робіт, сторонами була узгоджена.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. За приписами статтей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Укладений сторонами договір, як встановлено попередніми судовими інстанціями, недійсним ні повністю, ані в частині ціни договору не визнавався і зміни до нього не вносилися.

Приймаючи до уваги, що сторонами у справі було укладено договір надання послуг, а кошти, які Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРУБРЕМОНТ", отримано останнім як оплату належно виконаних за договором робіт, суд вважає, що такі кошти набуто за наявності правової підстави - договору, і вони не можуть вважатися ні збитками, ані безпідставно набутим майном.

Зі змісту статтей 614, 623 Цивільного кодексу України, статті 226 Господарського кодексу України вбачається, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: порушення зобов*язання, збитки, причинний зв*язок між порушенням зобов*язання та збитками, вина.

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим субєктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобовязання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобовязання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, безпідставне перерахування коштів не є втратами, які мають компенсуватися шляхом відшкодування збитків.

Суд вважає, що позивачем не доведено жодної складової правопорушення у вигляді заподіяння збитків.

Аналогічні положення закріплені у постанові Вищого господарського суду України від 29 вересня 2015 року по справі № 910/3716/15-г, та у постанові Вищого господарського суду України від 19 вересня 2015 року по справі № 910/2300/15-г, де однією стороною спору зі стягнення суми збитків з виконавця робіт виступає позивач - Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "КИЇВТРАНСГАЗ" Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ".

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об"єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, не підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та такими, що не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 49 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав державне мито покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 18.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_5