Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

« 21 » листопада 2016 року Справа №927/810/16

За первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОХОРСЬКЕ"

вул. Лесі Українки, 133, с. Прохори, Борзнянський район, Чернігівська область, 16445

До Відповідача-1 за первісним позовом: Дочірнього підприємства "КРАСНОСІЛЬСЬКЕ-МОЛОКО"

вул. Леніна, 112, с. Красносільське, Борзнянський район, Чернігівська область, 16443

Відповідача-2 за первісним позовом: Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області

вул. П.Куліша, 104, м. Борзна, Борзнянський район, Чернігівська область, 16400

Про визнання недійсним договору оренди землі

За зустрічним позовом: Дочірнього підприємства "КРАСНОСІЛЬСЬКЕ-МОЛОКО"

вул. Леніна, 112, с. Красносільське, Борзнянський район, Чернігівська область, 16443

До Відповідача-1 за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОХОРСЬКЕ"

вул. Лесі Українки, 133, с. Прохори, Борзнянський район, Чернігівська область, 16445

До Відповідача-2 за зустрічним позовом: Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області

вул. П.Куліша, 104, м. Борзна, Борзнянський район, Чернігівська область, 16400

Про визнання недійсним договору оренди землі

Суддя І.В. Кушнір

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від Позивача за первісним позовом (Відповідача-1 за зустрічним позовом): ОСОБА_1 представник, довіреність №б/н від 08.09.2015.

Від Відповідача-1 за первісним позовом (Позивача за зустрічним позовом): ОСОБА_2 представник, довіреність №б/н від 14.11.2016.

Від Відповідача-2 за первісним позовом (Відповідача-2 за зустрічним позовом): не зявився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю Прохорське заявлено позов до Дочірнього підприємства „Красносільське-молоко та Борзнянської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Дочірнім підприємством Красносільське-молоко та Борзнянською районною державною адміністрацією 13 січня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір оренди землі від 13.01.2014, укладений з порушенням приписів ч.1 ст.15 Закону України „Про оренду землі, а саме: під час його укладення не визначено ні кадастровий номер земельних ділянок, що не дає можливість ідентифікувати обєкт оренди, ні умови щодо передачі у заставу та внесення до статутного фонду право оренди земельної ділянки, що є обовязковими істотними умовами договору оренди землі. Крім того, Відповідачем-1 не виконано вимоги п.4 розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації від 22.01.2013 №8 „Про затвердження ДП „Красносільське-молоко технічних документацій із землеустрою та надання в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красносільської сільської ради, яким, зокрема, було надано Дочірньому підприємству „Красносільське-молоко в оренду строком на 10 років, до 2022 року включно, земельні ділянки не витребуваних земельних часток (паїв) загальною площею 443,03 га, з них: 300,76 га ріллі та 142,27 га кормові угіддя, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишньої колективної власності реформованого КСП ім. 13-річчя Жовтня на території Красносільської сільської ради, а також зобовязано Відповідача-1 в місячний термін з моменту прийняття розпорядження провести державну реєстрацію договору оренди землі та у пятиденний строк після державної реєстрації надати копію договору органу державної податкової служби в районі, оскільки Відповідач-1 здійснив реєстрацію даного договору лише у 2016 році.

Разом з тим, розпорядженням Борзнянської районної державної адміністрації від 23.05.2016 №195 „Про затвердження ТОВ „Прохорське технічної документації із землеустрою та надання в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) колишнього КСП „13-річчя Жовтня для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красносільської сільської ради, зокрема, надано Товариству з обмеженою відповідальністю „Прохорське в оренду строком на 10 років, до 2026 року включно, земельні ділянки не витребуваних земельних часток (паїв) загальною площею 353,3814 га, в т.ч.: ріллі - 236,4101 га, кормові угіддя 116,9713 га, з кадастровими номерами згідно додатків, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП „13-річчя Жовтня с. Красносільське на території Красносільської сільської ради. На виконання зазначеного розпорядження між Позивачем та Відповідачем-2 укладено договір оренди землі від 24.05.2016. Однак, Позивач не може скористатися своїм правом оренди земельних ділянок, оскільки дані земельні ділянки знаходяться у користуванні Відповідача-1, чим порушуються законні права і інтереси Позивача.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.08.2016 дану заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі №927/810/16, розгляд справи призначено на 08.09.2016.

Ухвалою суду від 08.09.2016 розгляд справи відкладено та призначено на 22.09.2016.

До початку судового засідання 22.09.2016 через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду Відповідачем-1 за первісним позовом подано зустрічний позов, в якому Дочірнє підприємство „Красносільське-молоко просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Прохорське та Борзнянською районною державною адміністрацією 24 травня 2016 року.

Враховуючи, що зустрічний позов взаємно повязаний з первісним підставою виникнення правовідносин сторін, оскільки обєктом договору оренди землі від 24.05.2016 є ті ж самі земельні ділянки, що визначені обєктом оренди у договорі оренди землі від 13.01.2014, зустрічний позов поданий до початку розгляду справи за первісним позовом по суті, ухвалою суду від 22.09.2016 прийнято до розгляду зустрічний позов Дочірнього підприємства „Красносільське-молоко до Товариства з обмеженою відповідальністю Прохорське та Борзнянської районної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди землі від 24 травня 2016 року та порушено провадження у справі за даним позовом, присвоївши номер основної справи, у якій він поданий, - №927/810/16.

Одночасно ухвалою від 22.09.2016 відкладено розгляд справи та призначено спільний розгляд зустрічного позову з первісним позовом на 11 жовтня 2016 року.

Обґрунтовуючи вимоги зустрічного позову Дочірнє підприємство „Красносільське-молоко зазначає, що Позивач за первісним позовом помилково визначає факт відсутності документів, зазначених у п.43 договору від 13.01.2014, що є невідємними його частинами, як недотримання істотних умов договору, що може слугувати для визнання його недійсним, оскільки всі частини вказаного договору є в наявності у відповідності до умов договору. Здійснити державну реєстрацію договору оренди землі, як похідного права та відобразити інформацію про орендаря в реєстрі речових прав станом на дату укладання договору оренди землі не було можливим. Тільки у 2016 році державні реєстратори і винятково у спецрозділі Державного реєстру речових прав почали відображати інформацію про реєстрацію іншого речового права (права оренди) земельних ділянок невитребуваних паїв. Станом на дату укладення договору оренди землі від 13.01.2014 його державна реєстрація проводилась винятково відділами Держземагентства у районі і сільськими радами на місцях. Відповідна інформація подавалась і до податкових органів. Про той факт, що Відповідачем-1 за первісним позовом було здійснено всі дії з реєстрації даного договору свідчить той факт, що він отримував від відділу Держземагентства у Борзнянському районі довідки за формою 6-зем про наявність у його користуванні земель невитребуваних паїв.

На підтвердження зазначеного Дочірнім підприємством „Красносільське-молоко надана копія довідки Відділу Держземагентства у Борзнянському районі вих.№ 01-13/313 від 11.02.2014 про наявність земель та розподіл між власниками і користувачами та угіддями (за даними форми 6-зем), які перебувають у користуванні ДП „Красносільське-молоко на території Борзнянського району Чернігівської області станом на 01.01.2014 року.

Відповідно до зазначеної довідки в оренді ДП „Красносільське-молоко на території Красносільської сільської ради перебувають невитребувані паї загальною площею 420,75 га, в тому числі рілля 282,27 га, сіножать 138,48 га.

У судовому засіданні 22.09.2016 представник Позивача за первісним позовом підтримав первісний позов.

Відповідач-1 за первісним позовом заперечив щодо позовних вимог за первісним позовом.

У судовому засіданні 22.09.2016 судом оглянуто надані представником Відповідача-1 оригінали договору оренди землі, укладеного між Дочірнім підприємством „Красносільське-молоко та Борзнянською районною державною адміністрацією 13 січня 2014 року, довідки Відділу Держземагентства у Борзнянському районі вих.№ 01-13/313 від 11.02.2014 про наявність земель та розподіл між власниками і користувачами та угіддями (за даними форми 6-зем), які перебувають у користуванні ДП „Красносільське-молоко на території Борзнянського району Чернігівської області станом на 01.01.2014 року, технічної документації із землеустрою всіх земельних ділянок (невитребуваних земельних часток (паїв), які надані Відповідачу-1 в оренду згідно договору оренди землі від 13 січня 2014 року. При цьому, судом встановлено, що у технічній документації із землеустрою містяться акти прийому-передачі земельних ділянок з кадастровими номерами.

Представник Відповідача-2 за первісним позовом (Відповідача-2 за зустрічним позовом) у судові засідання 08.09.2016, 22.09.2016, 11.10.2016 не зявився, хоча Відповідач-2 належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвал суду від 30.08.2016, 08.09.2016, 22.09.2016), наявні в матеріалах справи.

До початку судового засідання 22.09.2016 від Відповідача-2 за первісним позовом (Відповідача-2 за зустрічним позовом) надійшов відзив на первісний позов, у якому Відповідач-2 визнає первісні позовні вимоги та просить розгляд справи проводити без участі його представника.

Ухвалою суду від 22.09.2016 розгляд справи відкладено та призначено на 11.10.2016.

До початку судового засідання 11.10.2016 на виконання вимог ухвали суду від 22.09.2016 від Відділу Держгеокадастру у Борзнянському районі Чернігівської області надійшла письмова інформація, у якій повідомляється, що Відділом Держземагентства у Борзнянському районі дійсно була видана Дочірньому підприємству „Красносільське-молоко довідка вих.№ 01-13/313 від 11.02.2014 про наявність земель та розподіл між власниками і користувачами та угіддями (за даними форми 6-зем), які перебувають у користуванні ДП „Красносільське-молоко на території Борзнянського району Чернігівської області. Дана довідка була видана на підставі розпорядження Борзнянської районної державної адміністрації від 22.01.2013 №8 „Про затвердження ДП „Красносільське-молоко технічних документацій із землеустрою та надання в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красносільської сільської ради та наданого Відділу договору оренди землі від 13 січня 2014 року на земельні ділянки загальною площею 420,7501 га, в тому числі 282,2682 га - рілля, 138,4819 га - кормові угіддя, укладеного між Дочірнім підприємством „Красносільське-молоко та Борзнянською районною державною адміністрацією, які фактично використовувало господарство.

Водночас у довідці зазначено, що відповідно до ст. 6 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який вступив у дію 01 січня 2013 року, визначено органи, які здійснюють державну реєстрацію прав на нерухоме майно, статтею 28 цього Закону визначено порядок надання інформації з Державного реєстру прав. Тому, надану інформацію необхідно доповнити даними Державного реєстру прав.

Реєстрація договору оренди землі від 13 січня 2014 року на земельні ділянки загальною площею 420,7501 га, в тому числі 282,2682 га - рілля, 138,4819 га - кормові угіддя, укладеного між Дочірнім підприємством „Красносільське-молоко та Борзнянською районною державною адміністрацією Відділом не проводилася, так як відповідно до частини 1 та 2 статті 6 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 1 січня 2013 року систему органів державнлї реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України; центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політикуу сфері державної реєстрації прав; органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції в установленому законом порядку.

До початку судового засідання 26.10.2016 від Відповідача-2 за первісним позовом (Відповідача-2 за зустрічним позовом) надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, у якому викладені заперечення проти зустрічного позову та зазначено, що Відповідач-2 визнає вимоги за первісним позовом.

Обґрунтовуючи викладену у відзиві позицію, Відповідач-2 за первісним позовом (Відповідач-2 за зустрічним позовом) посилається на те, що ДП „Красносільське-молоко не вчинило жодних дій щодо державної реєстрації Договору у відповідності до Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №119 від 24.01.2000, чинного як на момент укладення Договору від 13.01.2014, так і на сьогодні, відповідно до якого сільськими, селищними, міськими радами здійснюється реєстрація договорів оренди земельної частки (паю), про що в книгу записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) вноситься відповідна інформація та дата внесення цього запису є датою державної реєстрації договору оренди. При цьому, на обох примірниках договору ставиться штамп із зазначенням дати реєстрації та номеру запису, а також з підписом особи, яка зареєструвала договір.

Крім того, Борзнянська РДА 05 травня 2016 року зверталась до Відділу Держгеокадастру у Борзнянському районі із запитом щодо статусу земельних ділянок, які знаходяться на території Красносільської сільської ради Чернігівської області (колишнє КСП ім. 13-річчя Жовтня), про що отримала відповідь, що державна реєстрація договорів оренди за земельними ділянками, які були надані у користування ДП „Красносільське-молоко згідно з розпорядженням Борзнянської РДА №8 від 22.01.2013 не проводилась.

Одночасно у відзиві заявлено клопотання про розгляд справи без участі представника Відповідача-2 за первісним позовом (Відповідача-2 за зустрічним позовом).

Разом з тим, представник Відповідача-2 за первісним позовом (Відповідача-2 за зустрічним позовом) зявився у судове засідання 26.10.2016 та підтримав заперечення проти зустрічного позову, визнавши при цьому позовні вимоги за первісним позовом.

До початку судового засідання 26.10.2016 представником Позивача за первісним позовом (Відповідача-1 за зустрічним позовом) через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду подані додаткові пояснення та відзив на зустрічну позовну заяву.

Крім того, представником Позивача за первісним позовом (Відповідача-1 за зустрічним позовом) через відділ документального забезпечення (канцелярію) суду подано клопотання про продовження строку розгляду справи.

У судовому засіданні 26.10.2016 судом було оголошено перерву до 31.10.2016.

У судове засідання 31.10.2016 з'явилися повноважні представники Позивача за первісним позовом (Відповідача-1 за зустрічним позовом), Відповідача-1 за первісним позовом (Позивача за зустрічним позовом), Відповідача-2 за первісним позовом (Відповідача-2 за зустрічним позовом).

Представник Дочірнього підприємства "Красносільське-молоко" надав клопотання про долучення документів до матеріалів справи копій актів приймання-передачі земельних ділянок, які було складено на виконання умов договору оренди землі від 13.01.2014 та копії довіреності, виданої представнику заступнику директора підприємства на підписання даних актів. Суд долучив надані документи до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 31.10.2016 задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Прохорське" про продовження строку розгляду справи. Строк розгляду спору продовжено до 15.11.2016 включно.

Разом з тим, у зв'язку з перебуванням судді Кушніра І.В. у період з 07.11.2016 по 16.11.2016 на плановому лікарняному та в період з 17.11.2016 по 18.11.2016 у відпустці, ухвалою суду розгляд справи відкладено на перший робочий день судді після закінчення зазначених лікарняного та відпустки, а саме 21.11.2016.

У судове засідання 21.11.2016 зявилися представники ТОВ «Прохорське» та ДП «Красносільське-молоко», які підтримали свої попередні позиції.

Представник Борзнянської РДА в дане судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце наступного судового засідання.

Враховуючи, що строк розгляду справи сплив, а всіма сторонами неодноразово були викладені їх позиції по даній справі, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами без участі представника Борзнянської райдержадміністрації.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, заслухавши пояснення представників сторін за первісним та зустрічним позовами, суд,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з виписки та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 06.07.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю "Прохорське" (Позивач за первісним позовом, Відповідач-1 за зустрічним позовом) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.02.2000, дата та номер запису в ЄДР 25.10.2005, 0000179.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 23.08.2016 Дочірнє підприємство „Красносільське-молоко (Відповідач-1 за первісним позовом, Позивач за зустрічним позовом) зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 18.05.2009, номер запису в ЄДР 0000537.

Розпорядженням Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області від 22.01.2013 №8 „Про затвердження ДП „Красносільське-молоко технічних документацій із землеустрою та надання в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красносільської сільської ради затверджено технічні документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки (не витребувані паї масив кормові та рілля), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ДП „Красносільське-молоко, які розташовані на території Красносільської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, та надано Дочірньому підприємству „Красносільське-молоко в оренду строком на 10 років, до 2022 року включно, земельні ділянки не витребуваних земельних часток (паїв) загальною площею 443,03 га, з них: 300,76га ріллі та 142,27 га кормові угіддя, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишньої колективної власності реформованого КСП ім. 13-річчя Жовтня на території Красносільської сільської ради.

Пунктом 4 вказаного розпорядження зобовязано ДП „Красносільське-молоко в місячний термін провести державну реєстрацію договору оренди землі та у пятиденний строк після державної реєстрації надати копію договору органу державної податкової служби в районі.

13 січня 2014 року між Борзнянською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та Дочірнім підприємством „Красносільське-молоко (Орендар) було укладено договір оренди землі (далі Договір-1).

Згідно з п.1 Договору-1 Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку за цільовим призначенням: землі сільськогосподарського призначення; за цільовим використанням (видом діяльності): ведення товарного сільськогосподарського виробництва не витребувані земельні частки паї, яка знаходиться на території Красносільської сільської ради за адміністративною межею села Красносільське.

Відповідно до п.2 Договору-1 в оренду передаються земельні ділянки загальною площею 420,7501 га, в тому числі: під ріллею 282,2682 га, кормові угіддя 138,4819 га.

За умовами п.8 Договору-1, його укладено на 10 років до 2022 року включно.

Відповідно до п.п.15-16 Договору-1 земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з п.43 Договору-1 він набирає чинності після підписання сторонами та його реєстрації (за можливістю).

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки (об'єкта оренди), що надається в оренду від 13.01.2014 Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове (на 10 років до 2022 року включно), платне користування земельні ділянки, які знаходяться на території Красносільської сільської ради за межами населенного пункту с. Красносільське площею 420,7501 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У матеріалах справи міститься копія акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 13.01.2014, що складений між сторонами Договору-1 про те, що межі земельної ділянки, яка є власністю Орендодавця, з кадастровими номерами згідно документації із землеустрою, встановлені і визначені в натурі (на місцевості). Місце розташування земельних ділянок визначено відповідно до документації із землеустрою загальною площею 420,7501 га. Дані земельні ділянки, що являють собою землі колишньої колективної власності КСП ім. 13-річчя Жовтня розміщені на території Красносільської сільської ради за межами села Красносільське.

Дочірнім підприємством "Красносільське-молоко" надані копії актів прийому-передачі земельних ділянок в оренду (Додаток до договору оренди землі від 13.01.2014), які було складено на виконання умов договору оренди землі від 13.01.2014 та копію довіреності, виданої представнику ДП "Красносільське-молоко" на підписання даних актів.

Вказані акти датовані 13.01.2014, підписані представниками сторін (Орендодавець-Борзнянська районна державна адміністрація в особі голови ОСОБА_3, Орендар - ДП "Красносільське-молоко" в особі директора ОСОБА_4В.), скріплені печатками та містять кадастрові номери земельних ділянок.

Відповідно до довіреності №б/н від 13.01.2014, виданої Дочірнім підприємством "Красносільське-молоко", ОСОБА_4 надано право підписати від імені Довірителя акти приймання-передачі земельних ділянок на виконання Договору оренди землі (не витребуваних часток (паїв), укладеного з Борзнянською райдержадміністрацією 13 січня 2014 року. Дана довіреність видана без права передоручення та діє до 31.12.2016.

Розпорядженням Борзнянської районної державної адміністрації від 23.05.2016 №195 „Про затвердження ТОВ „Прохорське технічної документації із землеустрою та надання в оренду невитребуваних земельних часток (паїв) колишнього КСП „13-річчя Жовтня для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красносільської сільської ради, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок не витребуваних паїв (на місцевості) з метою надання в оренду ТОВ „Прохорське для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП „13-річчя Жовтня с. Красносільське на території Красносільської сільської ради, та надано Товариству з обмеженою відповідальністю „Прохорське в оренду строком на 10 років, до 2026 року включно, земельні ділянки не витребуваних земельних часток (паїв) загальною площею 353,3814 га, в т.ч. ріллі - 236,4101 га, кормові угіддя 116,9713 га, з кадастровими номерами згідно додатків, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього КСП „13-річчя Жовтня с. Красносільське на території Красносільської сільської ради.

24 травня 2016 року між Борзнянською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Прохорське (Орендар) укладено договір оренди землі (далі Договір-2).

Згідно з п.1 Договору-2 Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Красносільської сільської ради Борзнянського р-ну, за межею села Красносільське.

Відповідно до п.2 Договору-2 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 353,3814 га, в тому числі: ріллі 236,4101 га, кормові угіддя 116,9713 га в задовільному стані.

За умовами п.8 Договору, його укладено на 10 років до 2026 року включно.

Відповідно до п.п.15-16 Договору земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення.

Згідно з п.43 Договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки (об'єкта оренди), що надається в оренду від 24.05.2016 Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове (на 10 років до 2026 року включно), платне користування земельні ділянки, які знаходяться на території Красносільської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області загальною площею 353,3814 га, в тому числі: рілля 236,4101 га, кормові угіддя 116,9713 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У матеріалах справи міститься копія акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 24.05.2016, складеного між сторонами Договору-2 про те, що межі земельної ділянки, яка є в розпорядженні з кадастровими номерами згідно документації із землеустрою, встановлені і визначені в натурі (на місцевості). Місце розташування земельних ділянок визначено відповідно до документації із землеустрою загальною площею 353,3814 га. Дані земельні ділянки, що знаходяться на території Красносільської сільської ради, Борзнянського району, Чернігівської області за межами села Красносільське.

26 липня 2016 року між Борзнянською районною державною адміністрацією (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Прохорське (Орендар) укладено угоду про внесення змін до договору оренди землі б/н від 24.05.2016, відповідно до якої доповнено договір оренди від 24.05.2016 пунктом 2.1., у якому наведений перелік земельних ділянок з кадастровими номерами, що передаються в оренду.

Крім того, згідно з вказаною угодою, зокрема, п.43 Договору оренди землі б/н від 24.05.2016 викладено у наступній редакції: "43. Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами."

Згідно з ч.ч.1,2 ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України:

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України:

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України:

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Досліджуючи первісні і зустрічні позовні вимоги та заперечення на них, суд в першу чергу відмічає наступне.

Одним з основних доводів первісного позову є не виконання ДП «Красносільске-молоко» п.4. Розпорядження Борзнянської РДА від 22.01.2013 №8 про реєстрацію спірного договору від 13.01.2014 та, що державна реєстрація речового права на земельні ділянки за спірним Договором від 13.01.2014 була здійснена лише наприкінці червня 2016 року. Тобто, на думку Позивача за первісним позовом, з моменту укладання Відповідачем-1 та Відповідачем-2 за первісним позовом спірного Договору (13.01.2014) та до моменту державної реєстрації речового права на земельні ділянки за цим Договором (кінець червня 2016 року), він є таким, що не вчинений (не укладений), та речового права, похідного від права власності, а саме права оренди земельних ділянок, у Відповідача-1 за первісним позовом у вказаний період за спірним Договором не було.

Стосовно даного доводу суд доходить наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст.210 Цивільного кодексу України, яка є незмінною з моменту прийняття даного Кодексу:

«Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.»

Відповідно до ч.2 ст.182 зазначеного Кодексу, в редакції, чинній на момент укладення обох спірних договорів.

«Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.»

Таким чином, ці статті визначають два абсолютно різні види державної реєстрації: реєстрацію правочинів та реєстрацію прав на конкретну нерухому річ.

Пунктом 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України», який набрав чинності з 01.01.2013, з Закону України «Про оренду землі» було, зокрема виключено ст.20 даного Закону, ч.1 якої до виключення передбачала, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Аналогічно Законом України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року, який також набрав чинності з 01.01.2013, було викладено в новій редакції:

1. Статтю 126 Земельного кодексу України, а саме, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В свою чергу ч.5 попередньої редакції цієї статті передбачала, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону.

2. Статтю 202 Земельного кодексу України, а саме, що Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Попередня редакція цієї статті передбачала наступне:

« 1. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель.

2. Державний реєстр земель складається з двох частин:

а) книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.»

б) Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.»

Таким чином, з 01.01.2013, тобто до моменту укладення обох спірних договорів, як з Земельного кодексу України, так і з Закону України «Про оренду землі» були виключені вимоги про необхідність державної реєстрації саме договорів оренди землі та положення щодо набрання чинності такими договорами саме з моменту їх державної реєстрації.

Також всіма сторонами підтримувалася думка, що принаймні перший зі спірних договорів оренди від 13.01.2014 мав бути зареєстрований у відповідності до Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2000 №119.

Дану думку суд вважає необґрунтованою з наступних підстав.

Земельна частка (пай) це умовна частка землі, визначена у результаті поділу земель, переданих у колективну власність, серед членів сільськогосподарського підприємства, в умовних кадастрових гектарах з відповідною грошовою оцінкою та без виділення в натурі у загальному масиві земель.

В свою чергу, згідно з ч.1 ст.79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ч.1 ст.79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно абз.5 п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 N7:

«При розгляді спорів про переукладення договорів оренди землі суди повинні враховувати, що згідно з пунктом 2.3 Типового договору оренди земельної частки (паю), затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 17 січня 2000 р. N5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2000 р. за N 101/4322, після виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання державного акта на право приватної власності на землю зобов'язання сторін припиняються відповідно до чинного законодавства. З часу отримання особою державного акта на право приватної власності на землю вона набуває статусу власника земельної ділянки, у зв'язку з чим змінився предмет оренди та статус сторін договору оренди, а тому договір оренди земельної частки (паю) припиняється. Враховуючи вимоги статей 203, 215 ЦК про недійсність правочину, переукладення договору оренди земельної частки (паю) після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки і одержання власником земельної частки (паю) державного акта на право власності на земельну ділянку можливе лише за наявності волевиявлення на те сторін.»

З викладеного вбачається, що земельна частка (пай), як умовна земельна частка без виділення в натурі, та земельна ділянка, яка вже виділена в натурі, є абсолютно різними предметами оренди.

Як вбачається з постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2000 №119, якою затверджено наведений Порядок реєстрації договорів оренди земельної частки (паю), ця постанова прийнята на виконання Указу Президента України від 3 грудня 1999р. N1529 "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки".

При цьому, п.п.1,2, ч.1 п.3 цього Порядку передбачають:

« 1. Цей Порядок визначає умови та процедуру реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) (далі - договори оренди).

2. Реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

3. Для реєстрації договору оренди орендодавець подає особисто або надсилає поштою до відповідного виконавчого комітету органу місцевого самоврядування:

· договір оренди у двох примірниках;

· сертифікат на право на земельну частку (пай).»

Таким чином, з цієї постанови вбачається, що вона стосується саме договорів оренди земельний часток (паїв), як умовних часток без виділення їх в натурі, які укладаються безпосередньо з власниками цих часток (паїв) і власність яких підтверджується відповідним сертифікатом.

Разом з тим, обидва спірні договори оренди були укладені на підставі ст.13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N899-IV, яка передбачає наступне:

«Нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, у разі якщо відоме їх місцезнаходження.»

Таким чином, в даному випадку вже йдеться про надання в оренду саме виділених в натурі земельних ділянок.

Як вбачається з предметів обох спірних договорів та доданих до них документів в оренду по цим договорам були передані саме виділені в натурі земельні ділянки.

Не витребуваними паями в даному випадку вони були названі не стільки по правовій природі земельної частки (паю), скільки по визначенню власності на них.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що зазначені спірні договори оренди не є предметом регулювання вищевказаної постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2000 №119, якою затверджено наведений Порядок реєстрації договорів оренди земельної частки (паю).

Згідно з ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі», в редакції, чинній на момент укладення обох спірних договорів:

«Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.»

Як зазначено вище, вимога про державну реєстрацію саме договорів оренди землі на момент укладення обох договорів вже була відсутня.

Таким чином, саме договори, які є предметом даного судового розгляду, є чинними з моменту їх укладення, тобто підписання сторонами та скріплення печатками, а саме з 13.01.2014 та 24.05.2016.

Даний висновок суду додатково підтверджується і укладеною 26 липня 2016 року між Борзнянською РДА та ТОВ „Прохорське (Орендар) угодою про внесення змін до договору оренди землі б/н від 24.05.2016, якою, зокрема, п.43 Договору оренди землі б/н від 24.05.2016 викладено у наступній редакції: "43. Цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами.", фактично вилучивши з нього положення про необхідність державної реєстрації даного Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України:

«Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.»

Відповідно до абз.2, 12 ч.1, ч.ч.2,4 ст. 15 Закону України „Про оренду землі у редакції, чинній на час укладення спірного Договору від 13.01.2014:

Істотними умовами договору оренди землі є:

· об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки);

· умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Невід'ємною частиною договору оренди землі є:

· план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду;

· кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів;

· акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

· акт приймання-передачі об'єкта оренди;

· проект відведення земельної ділянки у разі його розроблення згідно із законом.»

По-перше, як вбачається зі спірного Договору від 13.01.2014, інших представлених документів та пояснень представників сторін, предметом даного договору є приблизно до 400 окремих земельних ділянок.

Проте, безпосередньо сам спірний Договір від 13.01.2014 ні в главах «Предмет Договору» та «Обєкт оренди», ні в інших своїх главах не містить чіткого зазначення кадастрового номеру, місце розташування та розміру кожної з цих земельних ділянок.

Посилання ДП «Красносільське-молоко», що всі ці дані є в технічній документації та актах приймання-передачі кожної з цих земельних ділянок, які є невідємними частинами договору оренди, судом не приймаються з наступних підстав.

Дійсно ч.4 наведеної ст.15 визначає невід'ємними частинами договору оренди землі акт приймання-передачі об'єкта оренди та проект відведення земельної ділянки, проте не робить їх самим договором оренди землі.

Кожний з цих документів, є окремим документом з чітким цільовим призначенням.

Акт приймання-передачі об'єкта оренди засвідчує факт безпосередньої передачі обєкта оренди орендодавцем орендарю, а проект відведення земельної ділянки здійснює технічну фіксацію і оформлення на папері та в натурі на місцевості факт виділення окремої земельної ділянки.

В той час як сам договір оренди фіксує факт досягнення згоди сторонами з усіх істотних умов договору, і в першу чергу стосовно конкретного, чітко визначеного предмету.

Такі висновки суду додатково підтверджується і самою структурою наведеної статті 15 Закону України «Про оренду землі», частина 1 якої визначає істотні умови саме договору оренди землі, частина 2 одразу зазначає наслідки відсутності однієї з цих істотних умов, і лише 4 частина визначає фактично перелік додатків до самого договору оренди, які є його невідємними частинами, без зазначення про наявність якогось взаємозвязку чи взаємозамінності між вимогами ч.ч.1,2 та положеннями ч.4 даної статті.

По-друге, як вбачається зі спірного Договору від 13.01.2014, в ньому відсутня така істотна умова договору, як умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Посилання ДП «Красносільське-молоко», що така умова була відсутня в типовому договорі, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України, не може бути взята судом до уваги, оскільки вимоги саме закону не можуть скасовуватися чи змінюватися підзаконними нормативними актами, якими, зокрема, є і постанови Уряду.

При цьому, частина 2 наведеної статті 15 Закону України «Про оренду землі» прямо передбачає, що відсутність у договорі оренди землі навіть однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, саме є (а не може бути визнано) підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону, тобто дана норма не дає суду повноважень здійснювати самостійні оціночні судження, чи може відсутність тієї чи іншої істотної умови бути підставою для визнання недійсним договору оренди землі, чи ні.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, частиною 1 якої є вимога про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що спірний Договір від 13.01.2014 не відповідає вимогам абз.2, 12 ч.1 ст. 15 Закону України „Про оренду землі у редакції, чинній на час укладення цього Договору, а отже є правові підстави, передбачені ч.2 ст.15 Закону України „Про оренду землі у редакції, чинній на час укладення зазначеного Договору, та ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, для визнання цього Договору недійсним.

Разом з тим, згідно ч.1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України:

«Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.»

Згідно з п.2.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»:

«Якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.»

Відповідно до п.2.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" №6 від 17.05.2011 (із змінами) з позовами про визнання недійсними правочинів щодо земельних ділянок мають право звертатися сторони цих правочинів (договорів), а також інші зацікавлені особи, зокрема, особи, що мають право на придбання земельної ділянки, яка є предметом спірного договору. При цьому інтерес такої особи стосовно придбання у власність земельної ділянки має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам, а також відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надане в резолютивній частині Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004).

Як зазначено вище, суд дійшов висновку, що спірний Договір від 13.01.2014 укладений та є чинним саме з 13.01.2014.

Позивачем за первісним позовом ТОВ «Прохорське» не представлено суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, наявності у нього права або охоронюваного законом інтересу на спірні земельні ділянки саме станом на 13.01.2014, що давало б йому можливість звертатися з позовом саме про визнання недійним зазначеного Договору та саме з підстав його незаконності в момент укладення 13.01.2014.

За викладених обставин, не вбачається наявності всіх вищевказаних необхідних підстав для задоволення первісного позову ТОВ «Прохорське» про визнання недійсним спірного договору від 13.01.2014.

Згідно з ч.5 ст.6 Закону України «Про оренду землі» в редакції, чинній на момент укладення обох спірних договорів:

«Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.»

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України, у наведеній редакції:

«Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.»

Згідно зі ст.126 Земельного кодексу України у вказаній редакції:

«Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".»

Зазначені норми, по-перше, вимагають реєстрації прав на земельні ділянки, по-друге, додатково підтверджують висновок суду про не тотожність реєстрації правочинів та реєстрації прав на обєкти нерухомого майна, оскільки, зокрема, реєстрація правочину вимагає однієї реєстраційної дії, а реєстрація прав вимагає цієї дії щодо кожної окремої земельної ділянки, як окремого обєкту цивільних прав, яких до предмету договору може входити, як в даному випадку, і майже до 400.

Крім того, дана дія з реєстрації саме прав на земельну ділянку жодним чином не впливає як на вирішення питання визначення моменту укладення та вчинення договорів оренди землі, так і на вирішення питання законності таких договорів в момент укладення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N1952-IV, в редакції, чинній на момент укладення спірного Договору від 13.01.2014:

«Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління

Майном.»

Разом з тим, частиною 2 даної статті чітко визначалося, що

«Речові права на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті, є похідними і реєструються після державної реєстрації права власності на таке майно, крім випадків, передбачених статтею 4-1 цього Закону.»

Статтею 4-1 даного Закону виключення передбачалися лише для державної реєстрації речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності.

Проте, специфіка не витребуваних земельних ділянок (паїв) полягає в тому, що колективні сільськогосподарські підприємства, у колективній власності яких перебували ці земельні ділянки, припинили свою діяльність внаслідок розпаювання, а нові власники члени цих підприємств які приймали участь у розпаюванні, право власності на ці земельні ділянки на себе ще не оформили, а тому фактично нікому зареєструвати саме первинне в даному випадку право власності на них.

Землями державної та комунальної власності ці земельні ділянки на цьому перехідному періоді нормативно також не визнавалися.

Доказів юридичного чи фактичного (технічно можливого) врегулювання цієї колізії сторонами суду не представлено.

Лише в новій редакції вищевказаного Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», яка набрала чинності з 01.01.2016, була передбачена стаття 30 «Особливості державної реєстрації права оренди на нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки», яка визначила, що :

«Право оренди на нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, надані в оренду органами державної влади, органами місцевого самоврядування в порядку, визначеному статтею 13 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", здійснюється без державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки в Державному реєстрі прав.»

Як зазначало у своїх усних та письмових поясненнях ДП «Красносільське-молоко» тільки у 2016 році державні реєстратори і винятково у спецрозділі Державного реєстру речових прав почали відображати інформацію про реєстрацію іншого речового права (права оренди) земельних ділянок невитребуваних паїв, про що Підприємство дізналося лише коли ТОВ «Прохорське» почало реєструвати право оренди на орендовані Підприємством земельні ділянки.

З викладеного вбачається, по-перше, саме нормативна неможливість ДП «Красносільське-молоко» на протязі двох років з моменту укладення спірного Договору від 13.01.2014, тобто практично до укладення другого спірного Договору від 24.05.2016, зареєструвати свої права оренди на земельні ділянки по власному Договору.

По-друге, що спірний Договір від 13.01.2014 саме на момент укладення другого спірного Договору від 24.05.2016 був чинний, не визнаний недійсним судом, не розірваний сторонами або судом, а отже у ДП «Красносільське-молоко» за відсутності зареєстрованого права оренди на спірні земельні ділянки тим не менш залишався охоронюваний законом інтерес на отримання цього права по чинному договору оренди, яким йому вже передано в оренду ці земельні ділянки, шляхом реєстрації такого права за нормативної та фактичної можливості такої реєстрації, незалежної від волі та дій підприємства.

За таких обставин, укладення другого спірного Договору від 24.05.2016 з наступною реєстрацією ТОВ «Прохорське» права оренди спірних земельних ділянок на підставі цього договору порушило саме в момент укладення цього Договору вищевказаний охоронюваний законом інтерес ДП «Красносільське-молоко».

Не зважаючи на відсутність факту реєстрації прав оренди, згідно спірного Договору від 13.01.2014, чинного саме на момент укладення другого спірного Договору від 24.05.2016, ДП «Красносільське-молоко» є саме орендарем спірних земельних ділянок.

Згідно з ч.1 ст.27 Закон України «Про оренду землі»:

«Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.»

Відповідно до ч.ч.1,2 п. «в» ч.3 ст.152 Земельного кодексу України:

« 1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

в) визнання угоди недійсною.»

З урахуванням викладеного, вбачаються достатні правові підстави для задоволення зустрічного позову.

При цьому, суд вважає за необхідне відмітити наступне.

Як встановлено вище, на момент розгляду справи є чинними обидва спірні Договори оренди від 13.01.2014 та від 24.05.2016, предметом яких практично є одні і ті ж самі земельні ділянки.

Як вбачається з представлених сторонами документів та усних пояснень представників сторін на даний момент ТОВ «Прохорське» та ДП «Красносільське-молоко» на підставі вищевказаних договорів зареєстрували за собою права приблизно по половині цих земельних ділянок, не змігши зареєструвати іншу, оскільки це вже зробила друга сторона.

Зареєстровані кожною з вказаних сторін за собою земельні ділянки не розташовані єдиним масивом, а фактично розкидані не системним чином, а отже нормальне використання кожною з сторін цих зареєстрованих земельних ділянок представляється малоймовірним.

На думку суду, вина в створенні зазначеної тупикової ситуації лежить на всіх трьох сторонах даної справи.

Так, ДП «Красносільське-молоко» належним чином обґрунтувавши нормативні пробіли та недоліки у можливості державної реєстрації своїх прав, тим не менш не довів суду, що ці недоліки дійсно фактично перешкодили йому здійснення реєстрації його права, а саме не представив витребуваних судом письмових доказів, що підприємство зверталося до повноважних реєстраційних органів з приводу реєстрації своїх прав, отримало від них відмову в реєстрації з вищевказаних підстав, оскаржило дану відмову до суду чи в іншому, передбаченому чинним законодавством порядку, тощо.

Крім доведення своїх нормативно-правових обґрунтувань, такими діями Підприємство, на думку суду, протягом періоду з моменту укладення власного договору і до цього часу з явною очевидністю показало б іншим сторонам процесу, і в першу чергу Борзнянській райдержадміністрації, що воно займає активну позицію в цій ситуації і намагається всіма законними методами реалізувати свій охоронюваний законом інтерес на спірні земельні ділянки та перевести його у відповідне право оренди шляхом відповідної реєстрації.

Вина Борзнянської райдержадміністрації полягає в тому, що, по-перше, укладаючи спірний Договір від 24.05.2016 з ТОВ «Прохорське», Борзнянська РДА достеменно знала про наявність у неї на ті ж самі земельні ділянки не розірваного та не визнаного недійсним Договору оренди від 13.01.2014 з ДП «Красносільське-молоко», проте, уклало новий Договір з новим орендарем.

По-друге, основним сенсом договору оренди для орендодавця є отримання орендної плати.

Як було зазначено в письмових поясненнях ДП «Красносільське-молоко», ним постійно та в повному обсязі сплачувалися орендні платежі в розмірі, визначеному відповідним договором, і дані доводи Борзнянською РДА не спростовані.

Посилання райдержадміністрації, що визначений договором від 13.01.2014 розмір орендної плати не відповідає вимогам законодавства, судом не можуть бути прийняті, оскільки це є підставою для внесення змін до цього договору добровільно сторонами або в судовому порядку, чи, принаймні, визнання його недійсним в судовому порядку, якщо це порушення мало місце ще при укладенні договору, але не для укладення нового паралельного договору з новим орендарем при діючому попередньому договорі.

Вина ТОВ «Прохорське» полягає в тому, що отримання земельних ділянок в оренду передбачає ряд етапів, а саме, отримання дозволу на розробку проекту відведення чи технічної документації, безпосередньо розробка проекту чи документації та кінцеве їх затвердження з прийняттям рішення про передачу земельних ділянок в оренду.

Ці дії не могли відбуватися без участі Борзнянської РДА та Відділу Держземагентства у Борзнянському районі, яким, згідно наявних в матеріалах справи документів, було достеменно відомо про наявність діючого договору від 13.01.2014 з ДП «Красносільське-молоко».

З урахуванням викладеного, суд вважає вкрай малоймовірним, що про наявність цього діючого, не розірваного та не визнаного недійсним, договору було невідомо ТОВ «Прохорське» ще до моменту укладення власного нового договору, проте, останнє пішло на укладення власного договору і реєстрацію прав на земельні ділянки по ньому.

Згідно з п.6 ст.3 Цивільного кодексу України:

«Загальними засадами цивільного законодавства є:

6) справедливість, добросовісність та розумність.»

Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року N3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора висловив правову позицію, що: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

З урахуванням всього вищенаведеного, суд вважає, що самим найкращим, справедливим та розумним виходом з ситуації, що склалася, буде повернення всіх сторін по справі в попередній стан шляхом визнання недійсними обох спірних договорів.

Так судом було встановлено, що Позивачем за первісним позовом ТОВ «Прохорське» не представлено суду жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, наявності у нього права або охоронюваного законом інтересу на спірні земельні ділянки саме станом на 13.01.2014, що давало б йому можливість звертатися з позовом саме про визнання недійним зазначеного Договору та саме з підстав його незаконності в момент укладення 13.01.2014, а тому в задоволенні первісного позову ТОВ «Прохорське» про визнання недійсним спірного договору від 13.01.2014 має бути відмовлено повністю.

Разом з тим, судом було встановлено, що спірний Договір від 13.01.2014 не відповідає вимогам абз.2, 12 ч.1 ст. 15 Закону України „Про оренду землі, у редакції, чинній на час укладення цього Договору, а отже є правові підстави, передбачені ч.2 ст.15 Закону України „Про оренду землі, у редакції, чинній на час укладення зазначеного Договору, та ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, для визнання цього Договору не дійсним, а тому вважає за доцільне скористатися наданим йому п.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України правом визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству, та, враховуючи відсутність у зазначеному договорі, зокрема і, головної істотної умови любого договору його предмету, за власною ініціативою визнати недійсним спірний Договір від 13.01.2014.

Одночасно, враховуючи висновок суду, що спірний Договір від 13.01.2014 саме на момент укладення другого спірного Договору від 24.05.2016 був чинний, не визнаний недійсним судом, не розірваний сторонами або судом, а отже у ДП «Красносільське-молоко» за відсутності зареєстрованого права оренди на спірні земельні ділянки тим не менш залишався охоронюваний законом інтерес на отримання цього права по чинному договору оренди, яким йому вже передано в оренду ці земельні ділянки, шляхом реєстрації такого права за нормативної та фактичної можливості такої реєстрації, незалежної від волі та дій підприємства, а тому, укладення другого спірного Договору від 24.05.2016 з наступною реєстрацією ТОВ «Прохорське» права оренди земельних ділянок на підставі цього договору порушило саме в момент укладення цього Договору вищевказаний охоронюваний законом інтерес ДП «Красносільське-молоко», як орендаря по власному Договору, зустрічний позов про визнання недійсним спірного Договору від 24.05.2016 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Статтею 207 Господарського кодексу України унормовано, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. Виконання господарського зобов'язання, визнаного судом недійсним повністю або в частині, припиняється повністю або в частині з дня набрання рішенням суду законної сили як таке, що вважається недійсним з моменту його виникнення. У разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Згідно зі ст.236 Цивільного кодексу України:

« 1. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

2. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.»

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року по справі №3-826гс16, чинне законодавство не передбачає визнання недійсним правочину на майбутнє. У майбутньому можуть бути припинені виключно права та обовязки сторін за тим недійсним правочином, за яким ці права та обовязки передбачалися на майбутнє. Тобто визнання недійсним договору та визнання недійсним зобовязання не є тотожними поняттями, оскільки в силу прямої вказівки закону договір, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, а визнання недійсним зобовязання за цим договором стосується наслідків недійсності такого договору.

Відповідно до ст.44 Господарського процесуального кодексу України судовий збір належить до судових витрат, розмір, порядок сплати, повернення і звільнення від сплати якого регулюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір.

Згідно з ч.1 ст.4 вказаного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.2 п. 2. ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру встановлена ставка судового збору - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Позивачем за первісним позовом за подання позову сплачено 2756,00 грн. судового збору.

Позивачем за зустрічним позовом за подання позову сплачено 4134,00 грн. судового збору.

Як вбачається з позовних заяв (як первісної, так і зустрічної ) в кожній з них заявлена лише одна позовна вимога немайнового характеру визнання недійсним договору оренди землі.

Тобто, за подання як первісної, так і зустрічної позовної заяви, Позивачі відповідно повинні були сплатити судовий збір у розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, тобто по 1378 грн. за кожний позов.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України:

"Судовий збір покладається:

· у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

· у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору."

Відповідно до п.п.4.1. п.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; при задоволенні позову в повному обсязі відшкодування витрат позивача, що пов'язані зі сплатою судового збору, покладається на відповідача; в разі відмови у позові повністю ці витрати покладаються на позивача. Такі правила розподілу судового збору застосовуються у спорах як майнового, так і немайнового характеру.

На підставі викладеного, враховуючи, що у задоволенні первісного позову відмовлено повністю, судовий збір у розмірі 1378 грн. за розгляд первісного позову покладається на ТОВ «Прохорське».

Враховуючи визнання недійсним договору, що є предметом первісного позову, за власною ініціативою суду, судовий збір в розмірі 1378 грн. за це покладається на Відповідачів за первісним позовом пропорційно у рівних частинах.

Враховуючи повне задоволення зустрічного позову судовий збір в розмірі 1378 грн. покладається на Відповідачів за зустрічним позовом пропорційно у рівних частинах.

Керуючись ст.ст.4-3, 22, 33, 34, 43, 49, 82, п.1 ст.83, ст.ст.84-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Визнати за власною ініціативою суду недійсним договір оренди землі, укладений 13 січня 2014 року між Борзнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області (вул. П.Куліша, 104, м. Борзна, Борзнянський район, Чернігівська область, 16400, ідентифікаційний код 04061866) та Дочірнім підприємством "КРАСНОСІЛЬСЬКЕ-МОЛОКО" (вул. Леніна, 112, с. Красносільське, Борзнянський район, Чернігівська область, 16443, ідентифікаційний код 36375427), яким передано в оренду земельні ділянки не витребувані земельні частки паї, які знаходиться на території Красносільської сільської ради за адміністративною межею села Красносільське, загальною площею 420,7501 га, в тому числі: під ріллею 282,2682 га, кормові угіддя 138,4819 га, та припинити на майбутнє права та обовязки по даному договору.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства "КРАСНОСІЛЬСЬКЕ-МОЛОКО" (вул. Леніна, 112, с. Красносільське, Борзнянський район, Чернігівська область, 16443, ідентифікаційний код 36375427) в доход Державного бюджету України (рахунок 3002 в ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, отримувач: УК у м. Чернігові/м.Чернігів/22030101, , код бюджетної класифікації доходів 22030101) 689 грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Стягнути з Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області (вул. П.Куліша, 104, м. Борзна, Борзнянський район, Чернігівська область, 16400, ідентифікаційний код 04061866) в доход Державного бюджету України (рахунок 3002 в ГУДКСУ у Чернігівській області, МФО 853592, отримувач: УК у м. Чернігові/м.Чернігів/22030101, , код бюджетної класифікації доходів 22030101) 689 грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Зустрічний позов задовольнити повністю.

6. Визнати недійсним договір оренди землі, укладений 24 травня 2016 року між Борзнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області (вул. П.Куліша, 104, м. Борзна, Борзнянський район, Чернігівська область, 16400, ідентифікаційний код 04061866) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОХОРСЬКЕ" (вул. Лесі Українки, 133, с. Прохори, Борзнянський район, Чернігівська область, 16445, ідентифікаційний код 03796132), яким передано в оренду земельну ділянку, яка знаходиться на території Красносільської сільської ради Борзнянського р-ну, за межею села Красносільське, загальною площею 353,3814 га, в тому числі: ріллі 236,4101 га, кормові угіддя 116,9713 га, та припинити на майбутнє права та обовязки по даному договору.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОХОРСЬКЕ" (вул. Лесі Українки, 133, с. Прохори, Борзнянський район, Чернігівська область, 16445, ідентифікаційний код 03796132) на користь Дочірнього підприємства "КРАСНОСІЛЬСЬКЕ-МОЛОКО" ( вул. Леніна, 112, с. Красносільське, Борзнянський район, Чернігівська область, 16443, ідентифікаційний код 36375427) 689 грн. 00 коп. на відшкодування судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

8. Стягнути з Борзнянської районної державної адміністрації Чернігівської області (вул. П.Куліша, 104, м. Борзна, Борзнянський район, Чернігівська область, 16400, ідентифікаційний код 04061866) на користь Дочірнього підприємства "КРАСНОСІЛЬСЬКЕ-МОЛОКО" ( вул. Леніна, 112, с. Красносільське, Борзнянський район, Чернігівська область, 16443, ідентифікаційний код 36375427) 689 грн. 00 коп. на відшкодування судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 24 листопада 2016 року.

Суддя І.В. Кушнір