ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р. Справа № 911/3318/16

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз»

до Комунального підприємства «Калитянський»

про стягнення 17 159,11 грн

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. №1-184 від 22.12.2015);

від відповідача ОСОБА_2 (дов. №115 від 16.11.2016).

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (далі - позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства «Калитянський» (далі - відповідач) про стягнення 17 159,11 грн заборгованості, з яких 14 880,70 грн основного боргу, 1 810,06 грн пені, 311,57 грн інфляційних втрат та 156,78 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за типовим договором розподілу природного газу та заяви-приєднання до нього №09420VLP25BT016 від 01.01.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 17.10.1016 порушено провадження у справі № 911/3318/16, розгляд справи призначено на 17.11.2016.

15.11.2016 через канцелярію господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов відзив №112 від 15.11.2016 (вх. №23627/16) на позовну заяву, згідно якого повідомив, що 17.10.2016 була здійснена оплата у розмірі 14 880,70 грн, а тому просить відмовити в задоволенні позову в цій частині.

17.11.2016 до канцелярії господарського суду Київської області від представника позивача надійшов лист (вх. №23780/16), згідно якого просив у звязку з частковою оплатою відповідача припинити провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 14 880,70 грн та долучив документи.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

У судовому засідання 17.11.2016 представник позивача підтримав позов з урахуванням клопотання про припинення провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 14 880,70 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 17.11.2016 заперечив проти задоволення позову в частині стягнення штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2016 між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (Оператор газорозподільної системи) та Комунальним підприємством «Калитянський» (Споживач), шляхом підписання заяви-приєднання №09420VLP25BT016 від 01.01.2016, укладено типовий договір №09420VLP25BT016 розподілу природного газу, який є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать Споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Згідно з п. 2.1. договору за цим договором Оператор зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до п. 6.1, 6.2 договору оплата вартості послуги Оператора з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

Згідно п. 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ.

Пунктом 12.1. договору передбачено, що він укладається на невизначений строк.

Відповідно до постанови НКРЕКП №3171 від 29.12.2015 тариф на послуги розподілу природного газу з 01.01.2016 складав 642,24 грн за 1 000 куб.м. з ПДВ.

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач за період січень-березень 2016 року надав послуги з розподілу природного газу на загальну суму 55 945,53 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2016, від 29.02.2016 та від 31.03.2016, підписаними та скріпленими печатками обох сторін договору.

Відповідач всупереч умов договору лише частково розрахувався за надані послуги, здійснивши при цьому станом на 11.10.2016 (дату звернення з позовом до суду) оплату у розмірі 41 064,83 грн, що не заперечується сторонами.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до банківської виписки по рахунку відповідачем після звернення позивача з позовною заявою, а саме 17.10.2016, сплачено 14 880,70 грн заборгованості.

Відтак станом на дату розгляду спору у відповідача перед позивачем відсутня основна заборгованість згідно договору.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу є публічним. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором.

Згідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона взяла на себе обовязок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно абз. 1, 3 п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання (стосовно відповідних актів органів місцевого самоврядування про це зазначено також у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009), то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору. Водночас юридична оцінка актів державних та інших органів, прийнятих з питань скасування та внесення змін до згаданих індивідуальних правових рішень, має здійснюватися господарським судом з урахуванням частини другої статті 4 ГПК.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що оскільки відповідач після звернення позивача з позовною заявою до суду сплатив суму боргу у розмірі 14 880,70 грн, що є предметом спору у справі №911/3318/16, відтак у зазначеній справі відсутній предмет спору в цій частині, а тому провадження у справі №911/3318/16 в частині стягнення 14 880,70 грн основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, у звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання з оплати наданих послуг, позивачем за період з 01.04.2016 по 29.09.2016 нараховано 1 810,06 грн пені на суму боргу 10 451,81 грн.

Відповідно до 8.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, він сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення платежу.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку пені, арифметично вірний розмір пені, нарахованої за період з 01.04.2016 по 29.09.2016 становить 1 815,07 грн. Отже, вимога позивача про стягнення 1 810,06 грн пені підлягає задоволенню повністю, оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання за договором, позивачем за період квітень-серпень 2016 нараховано 311,57 грн інфляційних втрат та за період з 01.04.2016 по 30.09.2016 - 156,78 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданому ним розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних, арифметично вірний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих за період квітень серпень 2016 року для інфляційних втрат та за період з 01.04.2016 по 30.09.2016 для 3% річних становить 311,57 грн та 156,78 грн відповідно. Відтак, вимоги про стягнення 311,57 грн інфляційних втрат та 156,78 грн 3 % річних є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення 17 159,11 грн заборгованості, з яких 14 880,70 грн основного боргу, 1 810,06 грн пені, 311,57 грн інфляційних втрат та 156,78 грн 3% річних підлягають частковому задоволенню, зокрема, провадження в частині стягнення 14 880,70 грн основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України та суд задовольняє вимоги позивача в частині стягнення 1 810,06 грн пені, 311,57 грн інфляційних втрат та 156,78 грн 3% річних

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, п. 1-1 ст. 80, ст. 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі №911/3318/16 в частині стягнення з Комунального підприємства «Калитянський» 14 880 (чотирнадцять тисяч вісімсот вісімдесят гривень) 70 коп. основного боргу.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Калитянський» (07420, Київська обл., Броварський район, смт Калита, вул. Ювілейна, буд. 4; ідентифікаційний код 31781077) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (08150, Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Шевченка, буд. 178; ідентифікаційний код 20578072) 1 810 (одну тисячу вісімсот десять гривень) 06 коп. пені, 311 (триста одинадцять гривень) 57 коп. інфляційних втрат, 156 (сто пятдесят шість гривень) 78 коп. 3% річних та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень) 00 коп. судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення та підписання, і може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено: 22.11.2016

Суддя В.М. Антонова