ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Справа № 914/1674/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод б/н від 15.09.2016 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 17.08.2016 року

у справі № 914/1674/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькспецсталь, м. Дніпропетровськ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод, м. Львів

про: стягнення суми основного боргу в розмірі 1910624,00 грн., пені у розмірі 58916,52 грн., 3% річних у розмірі 9553,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 66871,84 грн.

за участю представників:

від позивача: .- ОСОБА_2-представник;

від відповідача: ОСОБА_3 - представник;

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Відповідно до ст.74-1 Господарського процесуального кодексу України судове засідання проводилось в режимі відеоконференції, за допомогою технічних засобів відеозапису. Носій відеозапису відеоконференції є додатком до протоколу судового засідання і після закінчення судового засідання приєднується до матеріалів справи.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 17.08.2016р. у справі № 914/1674/16 (суддя Пазичев В.М.) уточнені (зменшені) позовні вимоги задоволено. Стягнено з Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтнии завод на користь ТОВ Донецькспецсталь суму основного боргу в розмірі 1 353 624,00 грн., суму інфляційних втрат в розмірі 66 871,84грн., пеню у розмірі 58 916,52грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 9 553,12грн., та судовий збір у розмірі 30 689,48грн. Провадження в частині стягнення 557 000,00грн. суми основного боргу припинено.

ПрАТ «Львівський локомотиворемонтний завод подано апеляційну скаргу б/н від 15.09.2016 р., в якій просить скасувати рішення суду в частині стягнення 151 120,00грн. основного боргу та прийняти нове рішення, яким в стягненні з відповідача на користь позивача 151 120,00грн. відмовити, посилаючись на те, що рішення прийнято з неповним дослідженням доказів, з порушенням норм матеріального на процесуального права. Зокрема, скаржник зазначив, що судом першої інстанції не враховано факт оплати скаржником відповідної заборгованості по договору поставки ВЗК-001/16, що становить 151 120,00грн.

ТОВ Донецькспецсталь у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення, з підстав зазначених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 13 січня 2016 року між ПАТ Львівський локомотиворемонтний завод (покупець) та ТОВ Донецькспецсталь (постачальник) укладено договір поставки № ВЗК-001/16 (а.с.16-19).

Відповідно до п.1.1 договору постачальник взяв на себе зобов'язання поставляти покупцеві товар, зазначений в специфікації до договору, а покупець - прийняти і оплатити такий товар. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами видаткових накладних.

Виконання умов договору підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними (а.с.21-24).

Всього за договором було поставлено товару на загальну суму 2 80 624,00 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки за товар здійснюються протягом 30 календарних днів після поставки продукції.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що відповідачем здійснено часткову оплату боргу за поставлений товар на суму 892 000, 00 грн.: за видатковою накладною № 4 від 14.01.2016 року повністю і за видатковою накладною № 13 від 15.02.2016 року до договору частково, у сумі 290 440,00 грн.

Сума боргу позивачем розрахована з урахуванням інфляційних втрат, пені та трьох відсотків річних за весь період прострочення платежу, згідно ст.ст. 546, 549, 550, 625 ЦК України та п. 7.3 договору і складає 2 045 965,48грн., з яких основна заборгованість 1 910 624,00грн., сума інфляційних нарахувань становить 66 871,84грн., пеня у розмірі 58 916,52грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 9 553,12грн.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що в разі несвоєчасної оплати за поставлений товар, відповідач сплачує позивачеві пеню в розмірі облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції позивачем уточнено (зменшено) суму позовних вимог, просить суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 1 353624,00 грн., пені у розмірі 58 916,52 грн., 3% річних у розмірі 9 553,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 66 871,84 грн., а провадження по справі в частині стягнення 557 000,00 грн. основного боргу припинити, у звязку із частковою оплатою відповідачем суми боргу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема із правочинів.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.712 ЦК України, що кореспондується із ст. 265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю - продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вказана норма Цивільного Кодексу кореспондує із ст. 193 ГК України відповідно до ч. 1 якої суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

У відповідності до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст.625 ЦК України).

Пунктом 7.1. договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законом та договором.

Перевіривши розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про підставність стягнення з відповідача пені у розмірі 58 916,52 грн., 3% річних у розмірі 9 553,12 грн., інфляційних втрат у розмірі 66 871,84 грн.

Щодо стягнення судом першої інстанції з відповідача основного боргу в розмірі 1 353 624,00 грн. судова колегія зазначає наступне.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, враховуючи уточнення (зменшення) позовних вимог, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 1 353 624,00 грн. є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Враховуючи обставини сплати боргу відповідачем, що викладені у заяві позивача від 16.08.2016 року за вх. № 33623/16, а також те, що такі дії не порушують прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, судом припинено провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 557 000,00 грн. на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції судовою колегією встановлено, що згідно платіжних доручень №5085 від 12.08.2016р. на суму 3 944,00грн. та №5091 від 12.08.2016р. на суму 147 176,00грн. відповідачем сплачено борг згідно договору в сумі 151 120,00грн. Зазначену заборгованість відповідач сплатив після подачі позовної заяви (після 10.06.2016 року). Зазначені докази сплати боргу не були подані сторонами в ході розгляду справи в суді першої інстанції.

Згідно ч. 1.1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, оскільки зазначені платежі згідно платіжних доручень №5085 від 12.08.2016р. на суму 3 944,00грн. та №5091 від 12.08.2016р. на суму 147 176,00грн. сплачено відповідачем після подання позову та порушення провадження у справі, однак до прийняття рішення по суті, в цій частині провадження у справі підлягає припиненню на підставі ч. 1 ст. 80 ГПК України, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог в сумі 151 120,00грн. скасуванню.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно приписів статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 статті 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.101 ГПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу ПАТ Львівський локомотиворемонтний завод б/н від 15.09.2016 р. задоволити частково.

Рішення Господарського суду Львівської області від 17.08.2016р. у справі № 914/1674/16 скасувати в частині стягнення 151 120грн. основного боргу. В цій частині припинити провадження у справі.

В решті рішення Господарського суду Львівської області від 17.08.2016р. у справі № 914/1674/16 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Донецькспецсталь (49005, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 5, поверх 3, , р/р 7410 в ПАТ Укрсоцбанк м. Дніпропетровськ, МФО 300023) в доход Державного бюджету (код класифікації доходів бюджету 22030001, рахунок отримувача УДКСУ у Личаківському районі м.Львова; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38007620; Банк отримувача ГУДКСУ у Львівській області; Код банку отримувача (МФО) 825014; рахунок отримувача 2006) 33 758,43грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Місцевому господарському суду видати наказ.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Справу направити у Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.