РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016Справа № 910/17644/16

Суддя Господарського суду міста Києва Павленко Є.В., за участі секретаря судового засідання Коновалова С.О., розглянувши матеріали справи за позовом заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 8 (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс" (далі - Товариство) про повернення земельної ділянки,

за участі представників:

прокуратури: Скляра Д.Ю. посвідчення від 3 лютого 2016 року № 041074,

позивача: Візір А.С. за довіреністю від 12 вересня 2016 року № 225-КМГ-2921,

відповідача: не з'явилися,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У вересні 2016 року Прокурор звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради до Товариства про зобов'язання повернути Київській міській раді самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,003 га, яка розташована на перетині вулиці Робітничої та вулиці Рахманінова у Святошинському районі міста Києва (обліковий код земельної ділянки 75:032:015), яка використовується відповідачем без будь-яких правовстановлюючих документів для експлуатації та обслуговування газозаправного пункту і споруди операторської, привівши земельну ділянку у придатний для використання стан.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27 вересня 2016 року порушено провадження у справі № 910/17644/16. Розгляд даної справи призначено судом на 20 жовтня 2016 року.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 20 жовтня 2016 року відклав розгляд справи на 17 листопада 2016 року.

17 листопада 2016 року, до початку судового засідання, до Господарського суду міста Києва, на вимогу ухвали суду надійшов лист Прокуратури, в якому останній зазначив, що Департаментом земельних ресурсів (Київської міської державної адміністрації) проведено повторне обстеження спірної ділянки, а також додав до вказаного листа докази, які підтверджують факт самовільного зайняття відповідачем вказаної ділянки.

У судовому засіданні 17 листопада 2016 року представники прокуратури та Київської міської ради підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач явку свого повноважного представника не забезпечив, проте надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з відрядженням його повноважного представника.

Однак, до вказаного клопотання відповідачем не було додано жодних доказів перебування представника у відрядженні. Тому суд відмовляє в задоволенні даного клопотання у зв'язку з його необґрунтованістю.

Слід також зазначити, що відповідач не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами 1-5 статті 28 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 ГПК України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Проте таких документів Товариство суду не надало.

Ухвали суду про порушення провадження у даній справі від 27 вересня 2016 року та про відкладення розгляду справи від 20 жовтня 2016 року надіслані відповідачу за адресою, вказаною у позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Отже, за змістом статті 64 ГПК України відповідач завчасно та належним чином повідомлений про місце, дату та час судового засідання. Крім того, йому надавалося достатньо часу для подання заяв, клопотань, письмових пояснень та додаткових документів.

За таких обставин суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) на підставі листів Київської місцевої прокуратури № 8, було проведено перевірку земельної ділянки, що розташована на перетині вулиці Робітничої та вулиці Рахманінова у Святошинському районі міста Києва (обліковий код земельної ділянки 75:032:015) щодо дотримання вимог земельного законодавства, про що складено акти від 6 вересня 2016 року № 16-1493-08 та від 15 листопада 2016 року № 16-1953-08.

Відповідно до зазначених актів перевірки встановлено, що на спірній земельній ділянці, яка розташована на перетині вулиці Робітничої та вулиці Рахманінова у Святошинському районі міста Києва (обліковий код земельної ділянки 75:032:015), влаштований та експлуатується газозаправний пункт і споруда операторської Товариства орієнтовною площею 0,003 га. При цьому вбачається ознаки самовільного зайняття земельної ділянки.

Положеннями статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до статей 92-93 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Згідно зі статтею 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Нормами статті 9 ЗК України встановлено, що до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території віднесено, зокрема, розпорядження землями територіальної громади міста; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності.

Відповідно до статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами 2-3 статті 134 ЗК України.

Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки може відбуватись у тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Стаття 211 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення, зокрема самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно з пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 травня 2011 року № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Оскільки в матеріалах справи наявні належні докази, які підтверджують відсутність у відповідача оформлених у встановленому законом порядку правовстановлюючих документів на земельну ділянку площею 0,003 га, розташовану на перетині вулиці Робітничої та вулиці Рахманінова у Святошинському районі міста Києва, і даний факт у встановленому законом порядку не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про те, що останній самовільно зайняв цю земельну ділянку.

Відповідно до частини 1 статті 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Частиною 2 вищезазначеної статті передбачено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (частина 3 статті 212 ЗК України).

Таким чином, відповідач, не набувши у встановленому ЗК України порядку права користування земельною ділянкою площею 0,003 га на перетині вулиці Робітничої та вулиці Рахманінова у Святошинському районі міста Києва, безпідставно та неправомірно користується вказаною земельною ділянкою, у зв'язку з чим останній має звільнити цю ділянку, привівши земельну ділянку у придатний для використання стан.

Враховуючи те, що позивачем та прокурором на підставі належних та допустимих доказів було доведено факт самовільного зайняття спірної земельної ділянки відповідачем, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс" (08296, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Ворзель, вулиця Семеніївська, будинок 3, ідентифікаційний код 31626517) повернути Київській міській раді (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікаційний код 22883141) земельну ділянку площею 0,003 га, яка розташована на перетині вулиці Робітничої та вулиці Рахманінова у Святошинському районі міста Києва (обліковий код земельної ділянки 75:032:015), привівши земельну ділянку у придатний для використання стан.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс" (08296, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Ворзель, вулиця Семеніївська, будинок 3, ідентифікаційний код 31626517) на користь Прокуратури міста Києва (03150, місто Київ, вулиця Предславинська, будинок 45/9, ідентифікаційний код 02910019) судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22 листопада 2016 року

Суддя Є.В. Павленко