ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року Справа № 925/195/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого:Короткевича О.Є. (доповідач у справі),
суддів:Коваленка В.М., Полякова Б.М.,
розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Черкаського обласного управління "АТ "Ощадбанк"
на постанову та ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 року Господарського суду Черкаської області від 10.08.2016 року
у справі Господарського суду № 925/195/16 Черкаської області
за заявоюГолови ліквідаційної комісії Приватного підприємства "Меблева фабрика "Роміра"
провизнання банкрутом,
в судовому засіданні взяли участь представники:

ПАТ "Державний ощадний банк України"- Кут М.В., Лесечко О.В.

Арбітражний керуючий Капля С.В.

Представник ОСОБА_7- ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року у справі № 925/195/16 (суддя - Боровик С.С.) затверджено мирову угоду від 29.07.2016 року, укладену між приватним підприємством "Меблева фабрика "Роміра" та комітетом кредиторів боржника та припинено провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13 вересня 2016 року (судді: Разіна Т.І. - головуючий, Остапенко О.М., Доманська М.Л.) апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Черкаського обласного управління "АТ "Ощадбанк" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року у справі № 925/195/16 - без змін.

Не погоджуючись з прийнятими у справі процесуальними актами, скаржник публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Черкаського обласного управління "АТ "Ощадбанк" звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, якою просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року та постанову Київської апеляційного господарського суду від 13 вересня 2016 року у справі № 925/195/16 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди.

Касаційну скаргу скаржник мотивує неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема, приписів статей 79, 81 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту Закон про банкрутство).

В свою чергу, ліквідатор Капля С.В. проти вимог касаційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві, вважає постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 вересня 2016 року та ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року законними, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права та просить їх залишити без змін, а в задоволенні касаційної скарги відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, провадження у справі № 925/195/16 про банкрутство приватного підприємства "Меблева фабрика "Роміра" порушено за спрощеною процедурою на підставі ст. 95 Закону про банкрутство, за умови дотримання боржником порядку добровільної ліквідації юридичної особи відповідно до цивільного та господарського законодавства.

Постановою місцевого господарського суду від 23.03.2016р. боржника визнано банкрутом та відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру з призначенням ліквідатором арбітражного керуючого Каплю Сергія Васильовича.

Ухвалою суду від 18 липня 2016 року затверджено реєстр вимог кредиторів боржника приватного підприємства "Меблева фабрика "Роміра".

У серпні 2016 року від голови комітету кредиторів та ліквідатора Капля С.В. до суду першої інстанції надійшла заява про затвердження мирової угоди та припинення провадження у справі про банкрутство приватного підприємства "Меблева фабрика "Роміра".

Затверджуючи мирову угоду, суд першої інстанції, висновки якого підтримав і апеляційний господарський суд, виходив з того, що умови мирової угоди не суперечать чинному законодавству, а також з можливості укладення угоди на будь-якій стадії провадження у справі про банкрутство.

Колегія суддів Вищого господарського суду України не погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Частиною 3 статті 7 Закону про банкрутство визначено, що залежно від категорії боржника, виду його діяльності та наявності у нього майна господарський суд застосовує загальний, спеціальний або спрощений порядок провадження у справі про банкрутство.

Загальний порядок передбачає застосування процедури розпорядження майном з подальшим переходом до процедур санації, ліквідації або мирової угоди.

Спеціальний порядок передбачає залучення до участі у справі додаткових учасників, продовження строків санації, збігу процедур розпорядження майном та санації.

Спрощений порядок застосовується під час ліквідації банкрута без застосування процедур розпорядження майном та санації.

Як вбачається, в силу імперативних приписів ст. 7 Закону про банкрутство провадження у справі за спрощеною процедурою відповідно до правил ст. 95 Закону про банкрутство виключає можливість застосування до боржника іншого порядку здійснення провадження у справі про банкрутство, зокрема застосування до нього процедури розпорядження майном, санації, а також мирової угоди, оскільки метою введення такої процедури є виключно ліквідація (припинення) господарюючого суб'єкта.

Приписами ст. 95 Закону про банкрутство визначені особливості щодо підстав, та порядку ведення процедур банкрутства боржника, що ліквідується власником.

Згідно з ч. 1 ст. 95 Закону про банкрутство, якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом.

Частиною 2 ст. 95 Закону про банкрутство встановлено, що за результатами розгляду заяви про порушення справи про банкрутство юридичної особи, майна якої недостатньо для задоволення вимог кредиторів, господарський суд визнає боржника, який ліквідується, банкрутом, відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом для призначення розпорядника майна.

При цьому, колегія суддів зазначає, що порушення провадження у справі про банкрутство боржника, що ліквідується власником, здійснюється у підготовчому засіданні суду за результатами перевірки судом дотримання заявником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до цивільного та господарського законодавства та вимог ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство щодо наявності майна, достатнього для покриття судових витрат.

В свою чергу, вирішення питання щодо визнання банкрутом такого боржника та призначення ліквідатора повинно здійснюватися в судовому засіданні, що проводиться не пізніше чотирнадцяти днів після порушення провадження у справі, в якому судом перевіряється поданий ліквідаційний баланс, з'ясовується факт недостатності вартості майна боржника для задоволення вимог кредиторів.

Аналогічна правова позиція, викладена в п. 36.7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 N 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)".

Отже, відповідно до порядку здійснення провадження у справі про банкрутство за спрощеною процедурою, передбаченою ст. 95 закону про банкрутство, саме за наслідками проведення вищезазначеного судового засідання вирішується питання щодо визнання боржника банкрутом, призначення ліквідатора та відкриття ліквідаційної процедури про що здійснюється публікація в офіційному органі.

Відповідно до ст. 79 Закону про банкрутство, під мировою угодою у справі про банкрутство розуміється домовленість між боржником і кредиторами стосовно відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника, яка оформляється шляхом укладення угоди між сторонами.

Тобто, метою мирової угоди є відновлення платоспроможності боржника шляхом відстрочки та/або розстрочки, а також прощення (списання) кредиторами боргів боржника.

Метою ж застосування до боржника спрощеної процедури банкрутства є виключно ліквідація (припинення) господарюючого суб'єкта.

Однак, задовольняючи заяву комітету кредиторів та ліквідатора, суди не звернули уваги, що ст. 95 Закону про банкрутство, якою встановлено спрощену процедуру банкрутства безпосередньо через ліквідацію, не передбачено затвердження мирової угоди з послідуючим відновленням платоспроможності боржника.

Відповідно до частини 2 статті 1115 ГПК України касаційна інстанція використовує процесуальні права суду першої інстанції виключно для перевірки юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення у рішенні або постанові господарського суду.

За приписами ст. 1117 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до стаття 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції повністю або частково і прийняти нове рішення.

Враховуючи неможливість припинити провадження у справі, порушеній на підставі ст. 95 Закону про банкрутство, шляхом затвердження мирової угоди, колегія суддів касаційної інстанції прийшла до висновку про відмову у задоволенні заяви кредиторів та ліквідатора Каплі С.В. від 01.08.2016 про затвердження мирової угоди, в зв'язку з чим, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи для подальшого розгляд до суду першої інстанції на стадію ліквідації.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Черкаського обласного управління "АТ "Ощадбанк" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 10 серпня 2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13 вересня 2016 року у справі № 925/195/16 скасувати.

3. Прийняти нове рішення: у задоволенні заяви кредиторів та ліквідатора Каплі С.В. від 01.08.2016 про затвердження мирової угоди відмовити.

4. Справу № 925/195/16 направити до Господарського суду Черкаської області на стадію ліквідаційної процедури.

Головуючий О.Є. Короткевич

Судді В.М. Коваленко

Б.М. Поляков