РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2016Справа №910/18609/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом військової частини НОМЕР_1

до товариства з обмеженою відповідальністю «Стартрейдінг»

про стягнення заборгованості в розмірі 6 220,80 грн,

за участю представників сторін:
від позивача: Кобилянський О.В. (довіреність № 222/234Д від 26.10.2016);

від відповідача: не з`явились,

В С Т А Н О В И В:

11.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява військової частини НОМЕР_1 (далі позивач) до товариства з обмеженою відповідальністю «Стартрейдінг» (далі відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 6 220,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що 05.05.2016 між ним та відповідачем був укладений договір про закупівлю продуктів харчування за державні кошти № 68Д (далі договір), згідно з умовами якого відповідач зобов`язувався передати позивачу продукти харчування, а позивач зобов`язувався вказані продукти харчування прийняти та оплатити.

Відповідач, в порушення умов договору, передав позивачу продукцію неналежної якості.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 6 220,80 грн.

Провадження у справі № 910/18609/16 порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.10.2016 та призначено її розгляд на 01.11.2016.

01.11.2016 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, яке було задоволено судом.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 12.10.2016 не виконав.

Ухвала в даній справі надсилалась, зокрема й відповідачу на його адресу місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та була отримана відповідачем 20.10.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, долученим до матеріалів справи.

В силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням роз`яснень, наведених у п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, відповідач вважається повідомленим належним чином про дату, час і місце розгляду справи.

Однак, відповідач в судове засідання свого повноважного представника не направив, правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався та відзиву на позов не подав, а тому, відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа була розглянута за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 01.11.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

05.05.2016 між військовою частиною НОМЕР_1 (далі позивач або замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Стартрейдінг» (далі відповідач або учасник) був укладений договір про закупівлю продуктів харчування за державні кошти № 68Д (далі договір), згідно з умовами якого відповідач зобов`язувався передати позивачу продукти харчування, а саме: продукцію рибну, свіжу, охолоджену чи заморожену (риба заморожена без голови), ДСТУ 4868:2007 код за ДК 016-2010 10.20.1; код за ДК 021-20-3 (далі товар), а позивач зобов`язувався прийняти та оплатити вказаний товар.

Відповідач передав позивачу товар загальною вартістю 31 104,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 10914 від 20.05.2016, копія якої долучена до матеріалів справи.

Відповідно до п. 2.1 договору учасник повинен передати (поставити) замовнику товар, якість якого відповідає вимогам ДСТУ 4868:2007, підтверджується відповідними документами: сертифікатами та свідоцтвами про якість товару.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що товар повинен відповідати вимогам Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» від 23.12.1997.

Після приймання товару за кількістю, замовник відбирає проби товару та передає їх для проведення досліджень (вхідного контролю) до установ ветеринарної медицини. При виявленні невідповідності якості товару вимогам ДСТУ 4868:2007 та ветеринарно-санітарним нормам партія товару повертається учаснику без здійснення оплати (2.5 договору).

На виконання вимог п. 2.5 договору, позивачем були відібрані проби поставленого відповідачем товару та передано їх для дослідження. Згідно з протоколом випробувань № 1600 від 24.05.2016 представлений на дослідження зразок № 551/681 риби мороженої «Путасу» за іхтіопатологічними показниками не відповідає вимогами ДСТУ 4378:2005, та на довольство особовому складу не допускається.

03.06.2016 позивач повернув відповідачу товар, переданий на підставі видаткової накладної № 10914 від 20.05.2016, що підтверджується актом повернення риби мороженої (без голови) «Путасу» № 806, копія якого долучена до матеріалів справи.

21.06.2016 сторонами була укладена додаткова угода № 1/94Д, згідно з умовами якої у зв`язку з неможливістю відповідачем належним чином виконати взяті на себе зобов`язання за договором про закупівлю продуктів харчування за державні кошти № 68Д від 05.05.2016, позивач та відповідач дійшли взаємної згоди розірвати вказаний договір.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача штраф у розмірі 6 220,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» харчові продукти, які знаходяться в обігу на території України, повинні відповідати вимогам законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів.

Частиною 2 ст. 20 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» встановлено, що оператори ринку зобов`язані, зокрема, забезпечувати дотримання вимог цього Закону щодо гігієнічних вимог до харчових продуктів на всіх стадіях їх виробництва та обігу.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 7.2 договору за порушення умов зобов`язання щодо якості товару з учасника стягується штраф у розмірі 20% вартості поставленого неякісного товару.

Перевіривши розрахунок штрафу, наданий позивачем, суд дійшов висновку про те, що він виконаний арифметично вірно, з дотриманням вимог законодавства та умов договору, а вимога позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 6 220,80 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги позивача задоволені судом повністю, на відповідача покладається судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов військової частини НОМЕР_1 задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Стартрейдінг» (01015, м. Київ, вул. Лаврська, буд. 9, корпус 19; ідентифікаційний код 38390363) на користь військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) штраф у розмірі 6 220,80 грн (шість тисяч двісті двадцять грн 80 коп.) та 1 378,00 грн (одну тисячу триста сімдесят вісім грн 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 14 листопада 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань