ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2016 р. Справа № 909/744/16
Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Скапровської І.М.,

секретар судового засідання Андріїв Л.Я.

За участю:

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: публічного акціонерного товариства "Івано-Франківський м'ясокомбінат", вул. С.Петлюри, 10, м. Івано-Франківськ, 76005,

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Бистриця ІК", вул. Коновальця, 36 Б, м. Галич, Івано-Франківська область, 77100,

про стягнення заборгованості в сумі 30538,67 грн., з яких 15 185,35 грн. - основного боргу за поставлений товар, 13 596,55 грн. - пені, 759,27 грн. - штрафу, 997,50 грн. - три проценти річних,

встановив, що публічне акціонерне товариство "Івано-Франківський м'ясокомбінат" звернулось до господарського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Бистриця ІК" про стягнення заборгованості в сумі 30538,67 грн., з яких 15185,35 грн. - основного боргу за поставлений товар, 13596,55 грн. - пені, 759,27 грн. - штрафу, 997,50 грн. - три проценти річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідач всупереч приписам ЦК України та умовам договору поставки №МКК-01/202 від 20.01.2014р., не виконав в повному обсязі взяті на себе зобов'язання по оплаті отриманого товару. В підтвердження факту поставки товару товариству з обмеженою відповідальністю "Бистриця ІК" надав видаткові накладні та лист ДПІ у м. Івано-Франківську про те, що позивач задекларував обсяги постачання по контрагенту ТОВ "Бистриця ІК" за лютий 2014 в сумі 22112,22грн. , за березень 2014 в сумі 9948.28 грн. та за квітень 2014 в сумі 2573 грн. . За несвоєчасне виконання зобов'язання відповідачу нарахована пеня, штраф та 3% річних.

02.09.2016 р. господарським судом Івано-Франківської області винесено ухвалу про порушення провадження у справі та призначення розгляду справи на 04.10.2016 р.

Господарський суд Івано-Франківської області неодноразово відкладав розгляд справи та витребовував документи необхідні для розгляду справи.

26.10.2016р. судом продовжено строк розгляду спору на 15 днів.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, письмового відзиву на позовну заяву не подав, причин неявки суду не повідомив.

Суд, враховуючи приписи ст. 75 ГПК України, зокрема право суду розглянути справу, у випадку неподання відзиву на позовну заяву, за наявними в ній матеріалами, розглянув матеріали справи, заслухав пояснення позивача, вважає, що в позові слід відмовити, судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, залишити за позивачем.

При цьому суд врахував наступне:

20.01.14 між ПАТ "Івано-Франківський м'ясокомбінат" (надалі-продавець) та ТОВ "Бистриця ІК" (надалі-покупець) укладено договір поставки №МКК-01/202, згідно умов якого продавець зобов'язався передати у власність покупця м'ясопродукцію (надалі - товар) партіями згідно накладних у відповідності до замовлень покупця, а покупець зобов'язався проводити оплату за товар та прийняти його на умовах даного договору ( п.1.1 Договору).

Згідно п.1.2 Договору, купівля-продаж кожної партії товару здійснюється на підставі накладної, згідно замовлення покупця.

Пунктом 4.3 Договору встановлено, що розрахунки за даним договором здійснюються в Національній валюті України шляхом внесення готівки в касу, або шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця по факту отримання товару покупцем, або шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 7 днів з моменту отримання товару.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобов'язальні відносини.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Здійснюючи господарську діяльність суб'єкти господарювання керуються, зокрема Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідно до ст.1 якого, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинними документами визначаються документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Довіреність на одержання цінностей є первинним документом, що фіксує рішення уповноваженої особи (керівника) підприємства про уповноваження конкретної фізичної особи одержати для підприємства визначені перелік та кількість цінностей. Без довіреності не може бути створено інший первинний документ - накладну-вимогу, товарно-транспортну накладну, який є дозволом для здійснення господарської операції з відпуску цінностей.

Подані суду видаткові накладні, як доказ отримання відповідачем товару, на які посилається позивач, не містять вказаних реквізитів, зокрема, в них не вказано посадове становище особи, її прізвище , ім"я, по - батькові, що їх підписала. Таким чином, суду не подано належного доказу, що дає змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції і отримувала товар . Крім того, в матеріалах справи відсутнє доручення на отримання товаро-матеріальних цінностей на представника відповідача. За таких обставин, видаткові накладні, які містяться в матеріалах справи не відповідають вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідно не можуть бути належним та допустимим доказом факту отримання відповідачем товару. Поданий суду лист ДПІ у м. Івано - Франківську про задекларовані обсяги постачання по контрагенту ТОВ "Бистриця ІК" не є доказом здійснення саме цієї господарської операції свідчать тільки про існування товарно - грошових відносин між сторонами, а тому судом не приймається.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно приписів, встановлених ст. 49 ГПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.124 Конституції України, ст.ст.49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

в позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Скапровська І. М.

Повне рішення складено 17.11.16