КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" листопада 2016 р. Справа №910/10134/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

ОСОБА_1

секретар Колеснік М.П.

за участю представників:

від апелянта - ОСОБА_2

від позивача ОСОБА_3

від відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 Аваль на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2016 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОСОБА_6 Плюс

до Товариства з обмеженою відповідальністю Західбудінвест Компані Консалтинг

про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ ОСОБА_6 Плюс звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до ТОВ Західбудінвест Компані Консалтинг про стягнення коштів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2016 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ПАТ ОСОБА_5 Аваль звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що рішення суду прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, а тому просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2016 та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Шапран В.В., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2016 апелянту відновлено строк на подання апеляційної скарги, прийнято її до провадження та призначено до розгляду на 29.09.2016.

Через відділ документального забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів до суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні 29.09.2016 по справі було оголошено перерву до 18.10.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

В судовому засіданні 18.10.2016 також по справі було оголошено перерву, відповідно до ст. 77 ГПК України до 10.11.2016.

В судові засідання на вказані дати представники сторін та апелянта з`являлись та надавали усні пояснення стосовно предмету спору та поданої апеляційної скарги.

В процесі розгляду апеляційної скарги до суду від представника апелянта надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду спору по справі № 910/20252/16 за позовом АТ «ОСОБА_5 Аваль» до ТОВ ОСОБА_6 Плюс, ТОВ Західбудінвест Компані Консалтинг про визнання недійсною додаткової угоди № 2 до договору про надання фінансової допомоги від 26.11.2013, мотивуючи це тим, що вказана додаткова угода є підставою для стягнення боргу по даній справі.

Колегія суддів, вивчивши доводи клопотання, заслухавши думку представників позивача та відповідача, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання та зупинення провадження по справі, з огляду на те, що підставою для стягнення коштів, що є предметом спору в рамках справи № 910/10134/16 є договори поворотною фінансової допомоги, які не є предметом розгляду спору в рамках справи № 910/20252/16, та навпаки, предметом розгляду в рамках даної справи не є додаткові угоди № 2 до договорів поворотної фінансової допомоги, позов про визнання яких недійсними заявлено апелянтом в рамках господарської справи № 901/20252/16, що, в свою чергу, спростовує доводи апелянта, про те, що факти встановлені при розгляді справи № 910/20252/16 мають вирішальне значення для розгляду спору в рамках даної конкретної справи та можуть вплинути на результат розгляду поданої апеляційної скарги.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників апелянта, позивача, відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступне:

Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_6 Плюс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" про стягнення з останнього 6777700 грн заборгованості, яка являє собою неповернуту фінансову допомогу за договорами про надання поворотної фінансової допомоги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.07.2016 позовні вимоги були задоволені повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Західбудінвест Компані Консалтинг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_6 Плюс" 6777700 грн. заборгованості.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ПАТ ОСОБА_5 Аваль звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, зазначаючи, що не дивлячись на те, що ПАТ ОСОБА_5 Аваль не є стороною в рамках розгляду даної справи, проте вказане рішення суду зачіпає його інтереси та права, з огляду на те, що відповідач по справі є боржником банку на досить велику суму коштів, а майно, яке може бути реалізовано в рахунок погашення заборгованості перед позивачем є іпотечним майном банку.

Не дивлячись на те, що апелянт не приймав участі у розгляді спору в суді першої інстанції, та не залучався до участі в розгляді даного спору в якості третьої особи, колегією суддів апеляційна скарга ПАТ ОСОБА_5 Аваль була прийнята до провадження з урахуванням положень ст. 129 Конституції України, якою визначено, що одним з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Згідно приписів ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 3 вказаного Закону встановлено, що судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та законами України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Для забезпечення справедливого та неупередженого розгляду справ у розумні строки, встановлені законом, в Україні діють суди першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховний Суд України. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невідємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.

Частиною 1 ст. 91 ГПК України визначено, що сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Ухвали місцевого господарського суду оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення господарського суду лише у випадках, передбачених статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 п. 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження, повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Оскільки згідно приписів ст. 91 ГПК України право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду надано особам, які не брали участь у справі, лише у разі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, суд апеляційної інстанції повинен дослідити та навести у своєму рішенні про які існуючі права та обов'язки таких осіб суд першої інстанції вирішив питання, вказавши такі права цих осіб та їх обов'язки, у своєму рішенні.

Тобто, рішення господарського суду, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обовязків цієї особи. Ухвалюючи рішення суд мав би розглянути й вирішити спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або ж у рішенні суду міститься судження про права та обовязки цієї особи у відповідних правовідносинах. Такими випадками є наявність у мотивувальній частині рішення висновків суду про права та обовязки особи, яка не брала участі у справі, або коли суд у резолютивній частині рішення прямо не вказав про права та обовязки особи, яка не брала участі у справі.

Як зазначалось вище та було встановлено судом першої інстанції, спір між позивачем та відповідачем виник на підставі виконання сторонами договорів про надання поворотної фінансової допомоги, що укладались в період з 18.03.2013 по 26.09.2014.

З аналізу вказаних договорів вбачається, що його предметами є надання позикодавцем (позивачем) позичальнику (відповідачу) поворотної фінансової допомоги, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених договорами.

За умовами вказаних договорів окремим пунктом була визначена чітка дата, до якої повинна була позичальником повернута фінансова допомога позикодавцю.

Крім того, до вказаних договорів поворотної фінансової допомоги між сторонами було укладено ряд додаткових угод, яким внесено зміни до пункту договорів, що стосуються способу повернення фінансової допомоги, наданої позивачем відповідачу, а саме зазначено, що «у випадку неповернення поворотної фінансової допомоги до вказаної дати поворотна фінансова допомога повертається шляхом передачі позикодавцю права власності на приміщення, визначені позикодавцем, загальна площа яких відповідає площі, на яку збільшилась загальна площа будівлі внаслідок реконструкції».

Зважаючи на внесення вказаних змін до договорів про надання поворотної фінансової допомоги, апелянт вважає, що вказаним зачіпаються його права та інтереси як іпотекодержателя приміщень, про які йдеться мова у вказаних вище додаткових угодах.

Проте, колегія суддів не погоджується із таким обґрунтування апелянта, з огляду на те, що між позивачем та відповідачем до основних договорів про надання поворотної фінансової допомоги були укладені додаткові угоди № 2, яким сторони визначили, що сторони погодили внести зміни до пункту договорів, що регулюють порядок повернення фінансової допомоги, визначеної саме в первинній редакції договорів про надання поворотної фінансової допомоги, а саме: встановлена конкретна дата повернення поворотної фінансової допомоги у вигляді грошових коштів.

Тобто, сторони чітко визначили між собою порядок виконання укладених договорів про надання поворотної фінансової допомоги: дату та спосіб повернення коштів

Отже, з урахуванням того, що предметом спору в рамках даної конкретної справи є повернення саме коштів відповідачем позивачу, отриманих останнім на виконання умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги, а апелянт не був стороною укладених договорів, умовами договорів та додатковими угодами до них було чітко передбачено спосіб повернення коштів, вказаний спір жодним чином не стосується прав та інтересів апелянта,

Крім того, колегія суддів зазначає, що оскільки ані предмет, ані підстави позову про повернення поворотної фінансової допомоги не стосувались правовідносин, що виникли між апелянтом та відповідачем на підставі кредитних договорів, то ці питання й не були предметом розгляду в справі № 910/10134/16, відтак, у цій справі не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами справи, у зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Права скаржника оскаржуваним судовим рішенням не порушені, а питання про права та обов'язки скаржника стосовно сторін у справі № 910/10134/16 судом першої інстанції не вирішувались.

Щодо зауваження апелянта стосовно того, що додаткові угоди № 2 до договорів про надання поворотної фінансової допомоги були укладені 12.02.2016 тобто після закінчення строків виконання, зокрема, відповідачем умов договорів про надання поворотної фінансової допомоги в частині повернення наданих коштів, а отже не можуть змінювати та врегульовувати питання договорів, що припинили свою дію, колегія суддів зазначає наступне.

Дійсно умовами договорів про надання поворотної фінансової допомоги, сторони чітко визначили дати повернення такої допомоги відповідачем (в кожному договорі своя дата повернення), проте відповідно до п. 8.1 договорів, вони вступають в силу (кожен окремо) з моменту підписання та діють до повного виконання сторонами їх зобов`язань за договорами.

З огляду на те, що на даний час відповідачем в повному обсязі не виконані свої зобов`язання за вказаними договорами та кошти в розмірі 6777700 грн. не повернуті позивачу, що підтверджується доказами, наданими представником позивача в рамках розгляду даного конкретного спору та не заперечувалось відповідачем при розгляді позову в суді першої інстанції, зазначені договори про надання поворотної фінансової допомоги не припинили свою дію, а отже укладання до них додаткових угод не порушує норм чинного законодавства України.

Стосовно твердження апелянта проте, що апеляційна інстанції не повинна приймати до уваги надані докази позивачем по справі, а саме додаткові угоди № 2 до договорів про надання поворотної фінансової допомоги, з огляду на те, що вони не були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів зазначає, що апелянт не був залучений до участі у розгляді даної конкретної справи в суді першої інстанції, а відповідачем по справі фактично не заперечувались та визнавались заявлені позовні вимоги, не заперечувався як факт отримання коштів у заявленому позивачем розмірі, так і факт наявності обов`язку щодо повернення коштів у заявленому позивачем розмірі, як не оспорювався і спосіб повернення наданої фінансової допомоги у вигляді саме грошових коштів.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

У пункті 5-2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне припинити апеляційне провадження у справі № 910/10134/16, порушене за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 Аваль на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2016, оскільки права апелянта оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про його права і обов'язки судом не вирішувалися.

З огляду на викладене вище та керуючись ст.ст. 80, 86, 103 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження по апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства ОСОБА_5 Аваль на рішення Господарського суду міста Києва від 12.07.2016 у справі № 910/10134/16 - припинити.

Матеріали справи № 910/10134/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

ОСОБА_1