ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 листопада 2016 р. Справа № 902/533/14

Суддя господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Московін" (вул. Північна, 9, м.Вінниця, 21011, )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новелак" (вул. Соборна, 25, кв. 6, м.Вінниця, 21050, )

про витребування та повернення майна

ВСТАНОВИВ :

23.11.2016 року до господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 02-18/1255 від 23.11.2016 року (вх.№ 1084/16 від 23.11.2016 року) ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Московін" арбітражного керуючого Гонти Оксани Анатоліївни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новелак" про витребування та повернення об'єктів нерухомого майна, що розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Північна, буд. 9.

Розглянувши вказану позовну заяву, суд дійшов висновку, що її слід повернути з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Пунктом 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року № 18, недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до абз. 1 п. 2.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 року, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, -визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом пункту 3 частини другої статті 54 і статті 55 ГПК такий обов'язок покладається на позивача (в тому числі і в тих випадках, коли правові наслідки у вигляді повернення майна застосовуються з ініціативи господарського суду, наприклад, при визнанні договору недійсним - пункт 1 статті 83 ГПК). На виняток з цього правила лише у випадках неправильного зазначення ціни позову вона визначається суддею (частина третя статті 55 ГПК); з цією метою суд вправі витребувати додаткові документи і матеріали як в учасників даного судового процесу, так і в інших підприємств та організацій (стаття 38, пункт 4 статті 65 ГПК), а в разі необхідності призначити відповідну судову експертизу (проведення експертної оцінки майна), у випадку ж відмови позивача від здійснення оплати такої експертизи - залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК.

Як вбачається із тексту позовної заяви, позивачем заявлені вимоги про витребування та повернення нерухомого майна та зазначено, що балансова вартість майна, що є предметом спору становить 4 168 500,00 грн., що стверджується копією фінансового звіту ТОВ "Московін" на 30.06.2012 рік.

Так, за подання даної позовної заяви про витребування та повернення нерухомого майна, позивачем має бути сплачено судовий збір у розмірі 1,5 відсотка від ціни позову, що становить 62 527,50 грн. (4 168 500 х 1,5% = 62 527,50).

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі за подання до суду позовної заяви № 02-18/1255 від 23.11.2016 року (вх.№ 1084/16 від 23.11.2016 року).

При цьому, до позовної заяви додано клопотання № 02-18/1256 від 23.11.2016 року про відстрочення сплати судового збору за подання даної позовної заяви до дати ухвалення судового рішення у справі.

Дане клопотання мотивовано тим, що постановою господарського суду Вінницької області від 05.08.2014р. по справі № 902/533/14 ТОВ "Московін" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. На даний час ТОВ "Московін" перебуває в неплатоспроможному стані, у нього відсутні кошти, відсутнє рухоме чи нерухоме майно, що підтверджується, зокрема, звітом про аналіз щодо виявлення ознак неплатоспроможності ТОВ "Московін" від 29.07.2014 року.

Беручи до уваги те, що господарським судом Вінницької області в межах провадження у справі № 902/533/14 про банкрутство ТОВ "Московін" встановлено неплатоспроможність Позивача; у банкрута відсутні будь-які кошти (як готівкові, так і безготівкові), а також відсутність майна, станом на сьогоднішній день ТОВ "Московін" не має можливості сплатити судовий збір за подання до суду даного позову.

Суд, дослідивши вказане клопотання та додані до нього докази, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до п. 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі. При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати. Господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

Разом з тим, зважаючи на наведені приписи законодавства, посилання позивача на відсутність коштів для сплати судового збору, не може бути підставою для відстрочення сплати судового збору. Крім того, позивачем не наведено доводів та не надано доказів щодо реальної можливості сплати судового збору після винесення рішення у даній справі.

З огляду на наведенні положення закону, суд дійшов висновку, що відстрочення сплати судового збору може призвести до ненадходження коштів до державного бюджету України, що є неприпустимим, а тому клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

При цьому, ухвалою суду від 18.11.2016 року було відмовлено в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та на підставі п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України, повернуто раніше подану позовну заяву № 02-18/1220 від 14.11.2016 року (вх.№ 1050/16 від 15.11.2016 року) ліквідатора ТОВ "Московін" арбітражного керуючого Гонти О.А. до ТОВ "Новелак" про витребування та повернення об'єктів нерухомого майна, що розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Північна, буд. 9.

Однак, як вбачається з позовних матеріалів, при повторному зверненні до суду із вказаним позовом, арбітражним керуючим (ліквідатором) ТОВ "Московін" Гонтою О.А. не вжито всіх заходів щодо вирішення питання стосовно сплати судового збору за подання до суду даного позову, зокрема, відповідне питання не виносилось на розгляд комітету кредиторів боржника - ТОВ "Московін".

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду.

Суд звертає увагу, що згідно ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

Крім того, у додатку до позовної заяви містяться клопотання № 02-18/1257 від 23.11.2016 року про застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на об'єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: м. Вінниця, вул. Північна, буд. 9 та заборони проведення державної реєстрації прав та вчиненням інших реєстраційних дій щодо об'єктів нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Вінниця вул. Північна, 9, до вирішення даної справи; та клопотання № 02-18/1258 від 23.11.2016 року про витребування доказів.

Разом з тим, дані клопотання судом по суті не розглядаються, у зв'язку з поверненням позовної заяви без розгляду.

Відносно зазначення в позовній заяві третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 27 ГПК України передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Відповідно до ч.2 ст.27 ГПК України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Відповідно до абз. 4 п. 1.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", питання про допущення або залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, до участі у справі вирішується ухвалою суду про прийняття позовної заяви до розгляду (із зазначенням про це в ухвалі про порушення провадження у справі) або під час розгляду справи, але до прийняття господарським судом рішення, з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес у даній справі. Саме лише зазначення в позовній заяві та/або у вступній частині судового рішення певного підприємства чи організації як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, без вирішення судом питання щодо її допущення або залучення до участі у справі не надає їй відповідного процесуального статусу.

Виходячи з вищевикладеного, суд звертає увагу на те, що для залучення третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача/відповідача (в даному випадку ОСОБА_2) необхідно подати відповідне клопотання з обґрунтуванням, яким чином рішення з господарського спору у даній справі може вплинути на її права або обов'язки та зазначенням на стороні кого її слід залучити.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63, 86, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ :

1. Відмовити в задоволенні клопотання № 02-18/1256 від 23.11.2016 року про відстрочення сплати судового збору.

2. Позовну заяву № 02-18/1255 від 23.11.2016 року (вх.№ 1084/16 від 23.11.2016 року) на 8-ми аркушах разом з додатками на 166-ти аркушах повернути позивачу.

3. Копію позовної заяви № 02-18/1255 від 23.11.2016 року (вх.№ 1084/16 від 23.11.2016 року) та клопотання № 02-18/1256 від 23.11.2016 року долучити до примірника ухвали, що залишається у суді.

4. Копію ухвали надіслати позивачу та відповідачу рекомендованим листом.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - в наряд;

2 - позивачу - ліквідатору ТОВ "Московін" арбітражному керуючому Гонті Оксані Анатоліївні (АДРЕСА_1);

3 - відповідачу (вул. Соборна, 25, кв. 6, м. Вінниця, 21050).