ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2016 р. Справа № 911/3146/16

За позовом Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Канівського РЕМ

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Трівія»

про стягнення 163 739,84 грн

Суддя Горбасенко П.В.

За участю представників:

від позивача ОСОБА_1 (дов. № 3315/09-03 від 20.05.2016);

від відповідача не зявилися.

Обставини справи:

Публічне акціонерне товариство «Черкасиобленерго» в особі структурного підрозділу Канівського РЕМ (далі позивач) звернулося з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Трівія» (далі - відповідач) про стягнення 163 739,84 грн заборгованості, з яких: 79 014,79 грн боргу за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013, 65 302,09 грн боргу за понаддоговірне споживання електричної енергії, 14 801,24 грн пені, 3 397,64 грн інфляційних втрат та 1 224,08 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за договором про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 27.09.2016 порушено провадження у справі № 911/3146/16, розгляд справи призначено на 28.10.2016.

Ухвалою господарського суду Київської області від 28.10.2016 розгляд справи відкладено на 18.11.2016.

07.11.2016 до канцелярії господарського суду Київської області повернулася копія ухвали господарського суду Київської області від 27.09.2016, яка була направлена судом на юридичну адресу відповідача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Трівія» (Київська обл., м. Ірпінь, вул. Центральна, буд. 6-А). Примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органом поштового звязку з позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році № 01-8/1228 від 02.06.2006 до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками „адресат вибув, „адресат відсутній і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, судом виконано обовязок щодо повідомлення відповідача про час та місце судового засідання.

У судовому засідання 18.11.2016 представник позивача повністю підтримав позов.

Відповідач в судові засідання 28.10.2016 та 18.11.2016 не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заяв чи клопотань про застосування позовної давності до вимог позивача відповідачем не заявлено.

Абзацом першим пункту 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

26.02.2013 між Публічним акціонерним товариством «Черкасиобленерго» в особі Звенигородського РЕМ (Постачальник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Трівія» (Споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 831, за умовами якого постачальник зобовязався продати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача в межах дозволеної потужності, величини якої по обєктах споживача визначені в п. 6 додатку «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачувати постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами договору.

Відповідно до п.п. 2.3., 2.3.3., 2.3.4. договору споживач зобовязується: оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії»; здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача, згідно з додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії».

Згідно п.п. 3.1., 3.1.1. договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені договором.

За перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначеної згідно із вимогами розділу 5 договору, та відповідно до статті 26 Закону України «Про електроенергетику», у разі перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, споживач сплачує постачальнику двократну вартість різниці між найбільшою величиною потужності, що зафіксована протягом розрахункового періоду, та договірною (граничною) величиною потужності. При цьому, плата перевищення договірної (граничної) величини потужності стягується із споживачів з приєднаною потужністю 150 кВт і більше та середньомісячним споживанням 50 000 кВт. год. і більше.

Відповідно до п.п. 1, 3 додатку № 3 до договору розрахунковий період встановлено споживачу з 20 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. Остаточний розрахунок споживач здійснює на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків на протязі пяти операційних днів після закінчення розрахункового періоду.

На виконання договору про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013 позивач за період з 01.03.2016 по 01.09.2016 поставив відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 79 014,79 грн, що підтверджується актами контрольного огляду засобів обліку № 831 від 19.02.2016 та № 831 від 12.08.2016 (а.с. 21-22).

Крім того, відповідно до п. 4.2.2. договору, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 договору та відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» позивачем відповідачу нарахована двократна вартість різниці фактично спожитої та договірної величини електроенергії за лютий 2016 року в сумі 65 302,09 грн.

Відповідач за отриману від позивача активну електричну енергію не розрахувався, що підтверджується довідками ПАТ «Державний ощадний банк України» № 01/16-338 від 20.10.2016 та № 01/16-334 від 27.10.2016 (а.с. 62, 70), внаслідок чого на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013 склав 79 014,79 грн, а борг відповідача перед позивачем за понаддоговірне споживання електричної енергії склав 65 302,09 грн, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Предметом позову є вимоги про стягнення 79 014,79 грн боргу за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013, 65 302,09 грн боргу за понаддоговірне споживання електричної енергії, 14 801,24 грн пені, 3 397,64 грн інфляційних втрат та 1 224,08 грн 3 % річних.

Суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини енергопостачання.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобовязаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживачі (крім населення та навчальних закладів) у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період сплачують енергопостачальникам двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Суд встановив, що на виконання договору про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013 позивач за період з 01.03.2016 по 01.09.2016 поставив відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 79 014,79 грн, що підтверджується актами контрольного огляду засобів обліку № 831 від 19.02.2016 та № 831 від 12.08.2016 (а.с. 21-22); відповідно до п. 4.2.2. договору, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, визначених згідно з вимогами розділу 5 договору та відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» позивачем відповідачу нарахована двократна вартість різниці фактично спожитої та договірної величини електроенергії за лютий 2016 року в сумі 65 302,09 грн; відповідач за отриману від позивача активну електричну енергію не розрахувався, що підтверджується довідками ПАТ «Державний ощадний банк України» № 01/16-338 від 20.10.2016 та № 01/16-334 від 27.10.2016 (а.с. 62, 70), внаслідок чого на момент прийняття судового рішення борг відповідача перед позивачем за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013 склав 79 014,79 грн, а борг відповідача перед позивачем за понаддоговірне споживання електричної енергії склав 65 302,09 грн, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Враховуючи те, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття судового рішення не погашено, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимоги позивача про стягнення з відповідача 79 014,79 грн боргу за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013 та 65 302,09 грн боргу за понаддоговірне споживання електричної енергії, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання з оплати активної електроенергії за договором про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013, позивачем за період з 25.02.2016 по 25.08.2016 нараховано 14 801,24 грн пені.

Частинами першою і третьою ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

У сфері господарювання згідно ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 ГК України застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У разі несвоєчасного виконання розрахунків, обумовлених цим додатком, постачальник електричної енергії здійснює нарахування на суму загального боргу пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3 % річних і встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (п. 20 додатку № 3 до договору).

Враховуючи положення вищезазначених норм, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданих ним розрахунках пені (а.с. 12), арифметично вірний розмір пені за спожиту активну електричну енергію, нарахованої за період з 25.02.2016 по 25.08.2016 складає загалом 14 801,24 грн пені. Відтак, вимога про стягнення 14 801,24 грн пені підлягає задоволенню судом повністю.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязання з оплати активної електроенергії за договором про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013, позивачем за період з 26.02.2016 по 31.08.2016 нараховано 3 397,64 грн інфляційних втрат та 1 224,08 грн 3 % річних.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, а також періоди нарахування інфляційних втрат та 3 % річних, що вказані позивачем в поданих розрахунках інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 12), арифметично вірний розмір інфляційних втрат та 3 % річних за спожиту активну електричну енергію, нарахованих за період з 26.02.2016 по 31.08.2016 та 3 % річних становить загалом 3 170,74 грн інфляційних втрат та 1 220,94 грн 3 % річних. Відтак, вимоги про стягнення 3 397,64 грн інфляційних втрат та 1 224,08 грн 3 % річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 3 170,74 грн інфляційних втрат та 1 220,94 грн 3 % річних.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 79 014,79 грн боргу за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013, 65 302,09 грн боргу за понаддоговірне споживання електричної енергії, 14 801,24 грн пені, 3 170,74 грн інфляційних втрат та 1 220,94 грн 3 % річних є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Трівія» (08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Центральна, буд. 6-А; ідентифікаційний код 36631668) на користь Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (18002, м. Черкаси, Придніпровський район, вул. Гоголя, буд. 285; ідентифікаційний код 22800735) в особі Канівського району електричних мереж (19000, Черкаська обл., м. Канів, вул. Енергетиків, буд. 110; ідентифікаційний код 25204620) 79 014 (сімдесят девять тисяч чотирнадцять гривень) 79 коп. боргу за спожиту активну електричну енергію згідно договору про постачання електричної енергії № 831 від 26.02.2013, 65 302 (шістдесят пять тисяч триста дві гривні) 09 коп. боргу за понаддоговірне споживання електричної енергії, 14 801 (чотирнадцять тисяч вісімсот одну гривню) 24 коп. пені, 3 170 (три тисячі сто сімдесят гривень) 74 коп. інфляційних втрат, 1 220 (одну тисячу двісті двадцять гривень) 94 коп. 3 % та 2 434 (дві тисячі чотириста тридцять чотири гривні) 33 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 22.11.2016

Суддя П.В.Горбасенко