УХВАЛА

про повернення позовної заяви

21.11.2016Справа № 910/21175/16

Суддя Привалов А.І., розглянувши

позовну заяву cуб'єкта підприємницької діяльності- фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до 1) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3; 2) громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_4; 3) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5

про стягнення 13 093 476,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_3; 2) громадянки Республіки Білорусь ОСОБА_4; 3) громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_5 про стягнення 13 093 476,73 грн.

Розглянувши подану позовну заяву, господарський суд встановив, що вона не відповідає вимогам розділу VIII Господарського процесуального кодексу України та підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити, зокрема: найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові за його наявності для фізичних осіб) сторін, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання (для фізичних осіб), ідентифікаційні коди суб'єкта господарської діяльності за їх наявності (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків за його наявності.

Як вбачається з позовної заяви, остання не мітисть всіх реквізитів, визначених у п. 2 ч. 2 ст. 54 ГПК України для фізичних осіб-підприємців, зокрема, відсутній реєстраційний номер облікової картки фізичної особи.

Відповідно до п. 2 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказаного повного найменування сторін, їх поштових адрес.

Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, остання не містить доказів, на які йдеться посилання в позові, а саме:свідоцтво ТОВ "Торговий дім "Камілла" від 17.12.2014р.; Витяг з Єдиного державного реєстрау юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських форрмувань щодо вчинених реєсраційних дій; повідомлення від 06.05.2015р., вимога від 12.05.2015р. та докази їх направлення; повний текст ухвали Апеляційного суду Київської області від 15.11.2016р. у справі № 370/1226/15-ц, яка є підставою для звернрення до господарського суду.

Також, в порушенням вимог п. 2-1 ч. 2 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви не додано документів, що підтверджують за позивачем статус фізичної особи-підприємця.

Відповідно до п. 3 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Крім того, згідно з приписами статті 57 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом частини 1 статті 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" визначено, що станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата встановлена у розмірі 1378 гривень.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378,00 грн.) та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати (206 700,00 грн.).

У підпункті 2.2 пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 року № 7 зазначено, що статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 196 402,15 грн. за позовну вимогу майнового харатеру.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем за подання позову не надано доказів сплати судового збору у вказаному розмірі. Натомість, до позовної заяви додано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Пунктом 3.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 року роз`яснено, що клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Таким чином, суд зауважує, що підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є врахування майнового стану заявника, який унеможливлює сплату судового збору при зверненні з позовом, при цьому на заінтересовану сторону покладається обґрунтування та доведення обставин, котрі свідчать, зокрема, про утруднення здійснення сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

Обґрунтовуючи своє клопотання про звільнення від сплати судового збору, позивач посилається на відсутність доходів від підприємницької діяльності, що підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, матеріали позовної заяви не містять доказів, які б підтверджували майновий стан позивача, (зокрема відсутність рахунків в установах банках, коштів на відповідних рахунках та відсутність майна), та що такий майновий стан перешкоджає сплаті ним судового збору.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства, визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й державних установ та організацій та враховуючи характер виключно господарських правовідносин, самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та наявністю або відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для відстрочення такої сплати.

Враховуючий даний принцип, а також положення ст. 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні звільнення від сплати судового збору.

Суд також вважає безпідставним посилання на факт сплати судового збору під час звернення до суду загальної юрисдикції, оскільки дана обставина не впливає ніяким чином на факт звернення з позовом до господарського суду.

Враховуючи викладене, у розумінні приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір", звільнення або відстрочення сплати судового збору є правом господарського суду, яким останній користується за наявності виключних обставин, які у даному випадку позивачем не доведено.

Таким чином, оскільки наведені в клопотанні обставини не є підставою для відстрочення сплати судового збору, в розумінні ст. 8 Закону України "Про судовий збір", суд прийшов до висновку про відмову в задоволені клопотання суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору до прийняття рішення у справі.

Отже, судом встановлено, що заявником не подано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до п. 4 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що за приписами п. 4 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі спори, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язанами із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідач-2 - громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_4 не є та не мала статусу учасника ТОВ "Торговий дім "Камілла", тому не є носієм корпоративних прав і відповідно не може виступати в якості відповідача в господарському суді. Вимоги до відповідача-2 повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 3 ст. 58 ГПК України, не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до п. 5 ст. 63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву, якщо порушено правила об'єднання вимог.

Беручи до уваги наведене, зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. 54, 57, 58 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 63 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд дійшов висновку, що викладені обставини є підставою для повернення без розгляду позовної заяви, відповідно до п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п.п. 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити в задоволенні клопотання суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про відстрочення сплати судлового збору до ухвалення рішення у справі.

2. Позовну заяву і додані до неї документи повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя А.І. Привалов