ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

08 листопада 2016 року Справа № 915/1013/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз,

вул. Чигрина, 159, м. Миколаїв, 54003

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Проектний

інститут Украгроінжпроект,

пр. Миру, 34/1, м. Миколаїв, 54034

про: стягнення заборгованості в сумі 35016,30 грн.

Суддя О.Г. Смородінова

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 згідно довіреності,

від відповідача: представник не з'явився.

Суть ухвали:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз 21.09.2016 року звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Проектний інститут Украгроінжпроект 25446,52 грн. - заборгованості, 1131,66 грн. - 3% річних, 9328,12 грн. інфляційних.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі типового договору на постачання природного газу за врегульованим тарифом (в межах обсягів природного газу для забезпечення потреб промислових підприємств та інших субєктів господарювання які є кінцевим споживачами) № ТП-ПР-1128053-МГ від 30.12.2012 року з додатками до нього; актів прийому-передачі природного газу за січень, лютий 2015 року; ст.ст. 11, 509, 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193 Господарського кодексу України, та мотивовані тим, що в порушення взятих на себе договірних зобовязань відповідач вартість отриманого природного газу спожитого у січні та лютому 2015 року повністю не оплатив, чим порушив права та законні інтереси позивача.

Відповідач відзив по суті позову не надав, вимоги ухвали суду від 18.10.2016р. не виконав, свого представника в судове засідання не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, позивачем 01.11.2016 року до суду подана заява, в якій вказано, що у звязку зі сплатою відповідачем заборгованості у сумі 24556,52 грн., 3% річних в сумі 1131,66 грн., інфляційних у сумі 9328,12 грн., позивач відповідно до ч. 1 ст. 80 ГПК України просить суд припинити провадження у справі та вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами.

08.11.2016 року позивачем подане клопотання про доручення до матеріалів справи реєстру руху грошових коштів по контрагенту ТОВ Проектний інститут Украгроінжпроект.

Дослідивши надані суду докази та оцінивши їх у відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, вислухавши представника позивача, суд

встановив:

30 грудня 2012 року між сторонами був укладений договір «на постачання природного газу за врегульованим тарифом» № ТП-ПР-1128053-МГ згідно з предметом якого позивач, як постачальник, зобовязувався поставити відповідачу природний газ в обсягах і порядку передбаченому договором, для забезпечення потреб відповідача, а відповідач, як споживач, взяв на себе зобовязання оплатити вартість поставленого природного газу і наданих послуг у розмірах, строках порядку та на умовах передбачених договором.

Пунктом 2.6 договору сторони передбачили, що послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу та актом виконаних робіт, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Згідно п. 2.9 договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків відповідача з позивачем.

У відповідності до вимог пунктів 4.1 та 4.3 договору сторони також передбачили, що розрахунки за реалізований відповідачу газ здійснюються за цінами, що встановлюються Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики. Позивач зобов'язувався розміщувати інформацію про ціну газу та її складові на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації.

Пунктом 4.4. договору сторони домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1 та 4.2 договору, є обов'язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватись сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за газ згідно з умовами договору.

Згідно умов п. 4.6 договору, оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється відповідачем поточними платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу за 5 днів до початку місяця постачання газу періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору. Відповідач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати відповідач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період відповідач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим. У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується позивачем в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді.

Строк дії договору сторони встановили до 31.12.2013 року з правом його пролонгації (п. 10.1 договору).

Позивач в позовній заяві зазначає, що на день подання позову у відповідача існує заборгованість за поставлений природний газ у січні, лютому 2015 року в сумі 25446,52 грн. та заборгованість з нарахованих 3% річних в сумі 1131,66 грн. та інфляційних в сумі 9328,12 грн.

Предметом данного позову виступає майнова вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ у січні, лютому 2015 року та нарахованих за їх несвоєчасну оплату інфляційних та 3% річних.

Отже спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так згідно приписам ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріали справи свідчать, що на виконання вищевказаних умов договору позивачем було поставлено відповідачеві за період з січня по лютий 2015 року 10,465 тис.м3 природного газу на загальну суму 79540,47 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами прийому-передачі природного газу від 31.01.2015р. та від 28.02.2015р.

Відповідач зобовязання щодо сплати вартості послуги з постачання природного газу виконав частково, сплативши за отриманий по вищевказаним актам природний газ лише 54983,95 грн. Інших доказів, які б спростовували ці дані відповідач суду не надав.

Таким чином заборгованість відповідача за послуги з постачання природного газу за актами прийому-передачі від 31.01.2015р. та від 28.02.2015р., станом на день предявлення позову, дійсно складала в розмірі 24556,52 грн. (79540,47 грн. - 54983,95 грн.).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з наданих суду доказів, відповідач порушивши умови договору № ТП-ПР-1128053-МГ від 30 грудня 2012 року не оплатив заборгованість у розмірі 25446,52 грн. за отриманий природний газ у січні, лютому 2015 року.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за прострочення оплати відповідачем поставленого природного газу у січні та лютому 2015 року позивач, на підставі ст. 625 ЦК України цілком законно нарахував відповідачеві 3 % річних в сумі 1131,66 грн. та інфляційних в розмірі 9328,12 грн.

Водночас судом перевірені обставини викладені у заяві позивача поданої 01.11.2016р. Так, дійсно відповідачем 26.10.2016 року, в період розгляду даної судової справи, сплачено на користь позивача 35016,30 грн., що підтверджується реєстром руху грошових коштів. Вказаний платіж було здійснено відповідачем саме в погашення існуючої заборгованості за поставлений природний газ у січні, лютому 2015 року та в погашення інфляційних та 3% річних, про що зазначено у вищенаведеному реєстрі в графі «призначення платежу».

На підставі викладеного, даною заявою позивач, у звязку зі сплатою заборгованості у розмірі 35016,30 грн. за отриманий природний газ у січні, лютому 2015 року, інфляційних, 3% річних та відсутністю предмету спору, просить суд вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами та припинити провадження у справі.

Згідно п. 4.2 постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 року, припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, зокрема, у разі відсутності предмету спору.

Пунктом 4.4 вищевказаної постанови Пленуму ВГСУ також встановлено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Приймаючи до уваги вищенаведені норми та обставини, а саме те, що дійсно відповідачем 26.10.2016 року сплачено на користь позивача 25446,52 грн., в погашення існуючої заборгованості за отриманий природний газ у січні, лютому 2015 року, 3% річних в сумі 1131,66 грн. та інфляційних в сумі 9328,12 грн., що підтверджується реєстром руху грошових коштів, у звязку з чим між сторонами не залишилось спірних питань по суті спору, провадження у справі підлягає припиненню за відсутністю предмета спору.

Згідно ж п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Таким чином, з урахуванням наявного в матеріалах справи клопотання позивача про повернення судового збору, судовий збір, сплачений за подання позову у розмірі 1378,00 грн., згідно платіжного доручення № 65 від 21.06.2016р., оригінал якого міститься в матеріалах справи (а.с. 7), підлягає поверненню відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Отже, керуючись п. 1-1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України Про судовий збір, суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі № 915/1013/16 за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз до Товариства з обмеженою відповідальністю Проектний інститут Украгроінжпроект про стягнення заборгованості в сумі 25446,52 грн., 3% річних в сумі 1131,66 грн., інфляційних в сумі 9328,12 грн. припинити.

2. Повернути з Державного бюджету України через Головне Управління Державної казначейської служби України у Миколаївської області (54055, м.Миколаїв, пр.Центральний, 141-в) Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Миколаївгаз (54003, м.Миколаїв, вул. Чигрина, 159, р/р 3 в ПАТ «Банк «Клірінговий дім», МФО 300647, ) судовий збір у сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.), сплачений згідно платіжного доручення № 65 від 21.06.2016р., оригінал якого міститься в матеріалах справи.

Ухвала набирає законної сили 08.11.2016р.

Суддя О.Г. Смородінова