ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2016 р. Справа №921/356/14-г/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Малех І.Б., Хабіб М.І.,

при секретарі судового засідання Федорів Н.В.,

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача не зявився

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Октант-центр», вих.№29/07-03 від 29.07.2016 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016 року (підписане 04.05.2016 року), суддя Руденко О.В.

у справі №921/356/14-г/14

за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Октант-центр», м. Хмельницький

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Хенд Лайт», м. Запоріжжя (попередня назва ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лановецький цукровий завод», м. Ланівці Тернопільська область)

про стягнення заборгованості в розмірі 1 200 000 грн. (200 000 грн. з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог)

в с т а н о в и в :

14 квітня 2014 року ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лановецький цукровий завод» про стягнення з останнього 1 200 000 грн. заборгованості за угодою №86 на проведення будівельно-монтажних робіт від 08 серпня 2011 року.

З урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, ТзОВ «Октант-центр» просило суд стягнути з ТзОВ «Лановецький цукровий завод» 200 000 грн. (арк. справи 51 том І).

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016 року по справі №921/356/14-г/14 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване тим, що документи, які на думку позивача засвідчують факт виконання ТзОВ «Октант-центр» обумовлених угодою підрядних робіт, що у свою чергу породжує обов'язок відповідача їх оплатити, не містять усіх передбачених законом обов'язкових реквізитів (зокрема підпису керівника підприємства), а тому не можуть бути належними доказами, що підтверджують обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги. Суд взяв до уваги висновки судового експерта від 23.01.2015 року №1090/14-22 та від 30.01.2015 року №1089/14-22, складені за наслідками судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до яких відтиск печатки на угоді №86 від 08.08.2011 року, актах приймання виконаних будівельних робіт за серпень, вересень 2011 року, зведеному кошторисному розрахунку вартості будівництва від 06.08.2011 року, довідках про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень, вересень 2011 року нанесено печаткою ТзОВ «Лановецький цукровий завод», у той час, як підпис від імені ОСОБА_3 (директора) на зазначених первинних документах виконано не ОСОБА_3, а іншою особою. При цьому, суд взяв до уваги підпункт 2.5 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яким передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Крім цього, суд у рішенні зазначив, що не підтверджуються матеріалами справи і доводи позивача щодо факту виконання ним будівельно-монтажних робіт, результати яких зафіксовано у актах приймання виконаних будівельних робіт за серпень, вересень 2011 року, що також підтверджено і судовим експертом за наслідками проведення будівельно-технічної експертизи, результати якої викладено у висновку №680/15-22 від 09.03.2016 року. Враховуючи наведене, місцевий господарський суд дійшов висновку, що ЗАТ «Октант» роботи по влаштуванню стяжки на об'єкті ТзОВ «Лановецький цукровий завод» у обсягах, зазначених в атах приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2в за серпень-вересень 2011 року та довідках про вартість виконаних будівельних робіт по формі КБ-3 за серпень-вересень 2011 року, не проводились, у звязку з чим і відмовив у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016 року по справі №921/356/14-г/14 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити: стягнути з відповідача на користь позивача 200 000 грн. заборгованості за договором №86 від 08 серпня 2011 року. Зокрема, зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не проводились роботи із облаштування бетонної стяжки ями, передбачені договором №86 від 08 серпня 2011 року. Висновок експертизи апелянт вважає неналежним доказом у справі, оскільки експертиза проводилась після спливу пяти років з моменту проведення підрядних робіт, відтак, відповідач міг вчинити дії, спрямовані на демонтаж бетонної стяжки з метою уникнення розрахунків за проведені роботи. Також скаржник вважає помилковим висновок суду про неналежність таких доказів як акти приймання виконаних будівельних робіт за серпень, вересень 2011 року та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень, вересень 2011 року з тих підстав, що підпис на вказаних документах не належить директору товариства відповідача. Апелянт наголошує, що на вказаних документах міститься відтиск печатки юридичної особи відповідача, а також посилається на ч.4 ст.882 ЦК України, якою передбачено, що акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Крім того, скаржник зазначає, що за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТзОВ «Лановецький цукровий завод» змінило свою назву на ТзОВ «Хенд Лайт» та місцезнаходження (м. Запоріжжя), відтак, просив суд стягнути заборгованість з ТзОВ «Хенд Лайт».

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016 року по справі №921/356/14-г/14 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується витягом з реєстру поштових відправлень суду.

Оскільки явка представника відповідача не визнавалась обовязковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за його відсутності.

Згідно з даними Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.04.2016 року (дату прийняття рішення місцевим господарським судом) та станом на 27.09.2016 року (дату подання апеляційної скарги) повне найменування юридичної особи з ідентифікаційним кодом 35820491 (відповідача) є ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Хенд Лайт» з місцезнаходженням: 69095, м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, 114.

У п.1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року розяснено, що господарським судам необхідно враховувати, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Зміна типу акціонерного товариства з приватного на публічне не є його реорганізацією (стаття 5 Закону України "Про акціонерні товариства"). Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов'язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає за необхідне розглянути спір щодо відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Хенд Лайт» (місцезнаходження: 69095, м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, 114).

Згідно з п.2 ст.15 ГПК України справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав, а також справи про визнання недійсними актів розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

При цьому, колегією суддів враховано положення ч.3 ст.17 ГПК України, згідно з якою справа, прийнята господарським судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута по суті і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому господарському суду.

Слід зазначити, що на момент подання позовної заяви (14.04.2014 року) повне найменування юридичної особи з ідентифікаційним кодом 35820491 (відповідача) було ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лановецький цукровий завод» з місцезнаходженням: 47400, Тернопільська область, м. Ланівці, вул. Вишнівецька, 35.

Одночасно колегія суддів зазначає, що поштова кореспонденція суду з розгляду апеляційної скарги надсилалась відповідачу на дві адреси (у м. Ланівці та у м. Запоріжжя).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 серпня 2011 року між ТзОВ «Лановецький цукровий завод» (в тексті договору замовник) та ЗАТ «Октант» (в тексті договору виконавець), правонаступником якого є ТзОВ «Октант-центр», укладено угоду на проведення будівельно-монтажних робіт №86, згідно п.1.1 якої замовник доручає, а виконавець бере на себе виконання будівельно-монтажних робіт по облаштуванню бетонної стяжки ями для жому Лановецького цукрового заводу за адресою: м. Ланівці, вул. Вишнівецька, 35.

Зміст та обсяг робіт визначаються узгодженим сторонами кошторисом (п.1.2 Угоди), а згідно з п.1.4 угоди термін виконання робіт до 15.09.2011 року.

У розділі 2 Угоди сторони погодили, що за виконані роботи, зазначені у п.1 договору, замовник сплачує виконавцю 1 500 000 грн., в т.ч. ПДВ 250 000 грн. Замовник перераховує аванс у розмірі 300 000 грн. на проведення будівельно-монтажних робіт за договором. Решта суми 1 200 000 грн. повинна бути перерахована не пізніше ніж за 20 днів по закінченню робіт. Сума 1 500 000 грн. є незмінною і не може бути змінена виконавчим кошторисом.

Про закінчення робіт в цілому, виконавець повідомляє замовника, після чого сторони складають акт приймання та здачі виконаних робіт в двох примірниках, по одному для кожної із сторін. У випадку незабезпечення замовником приймання роботи протягом 5 днів після отримання повідомлення, виконавець має право скласти односторонній акт (п.3.1 Угоди).

Виконання позивачем передбачених угодою робіт підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2011 року на суму 300 000 грн. та за вересень 2011 року на суму 1 200 000 грн., а також довідками про вартість виконаних будівельних робіт за серпень 2011 року на суму 300 000 грн. та за вересень 2011 року на суму 1 200 000 грн.

Відповідач оплатив виконані позивачем роботи лише частково, а саме: в сумі 300 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №133 та №134 від 06.09.2011 року, а також випискою з ПАТ «ВТБ Банк» №7 від 06.09.2011 року, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 1 200 000 грн.

У звязку з наведеним, позивач звернувся до відповідача з листом за вих.№37 від 07.02.2012 року про необхідність погашення вказаного вище боргу.

06 липня 2012 року позивач повторно звернувся до відповідача з претензією щодо сплати заборгованості за виконані роботи згідно угоди №86 від 08.08.2011 року.

13 грудня 2013 року позивач втретє направив відповідачу лист з вимогою погасити борг.

Проте, вказані листи та претензія залишені відповідачем без задоволення.

14 квітня 2014 року ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лановецький цукровий завод» про стягнення з останнього 1 200 000 грн. заборгованості за угодою №86 на проведення будівельно-монтажних робіт від 08 серпня 2011 року.

03 червня 2014 року позивачем зменшено розмір позовних вимог до 200 000 грн., зважаючи на необхідність сплати великої суми судового збору, сплату якого позивачу відстрочено судом першої інстанції до 11 червня 2014 року (арк. справи 51 том І).

Колегією суддів також встановлено, що в провадженні Господарського суду Тернопільської області знаходиться спір за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Октант центр» до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Лановецький цукровий завод» про стягнення 1 000 000 грн. заборгованості за угодою №86 від 08.08.2011 року (справа №921/764/14-г/11).

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09 вересня 2014 року провадження у справі №921/764/14-г/11 зупинено до вирішення повязаної з нею справи №921/356/14-г/14, у звязку з тим, що предметом доказування у справі №921/764/14-г/11 є первинні документи: угода №86 від 08.08.2011 року, зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва, акти приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2011 року, вересень 2011 року, довідки про вартість виконаних будівельних робіт за серпень та вересень 2011 року, оригінали яких знаходяться в справі №921/356/14-г/14, а також приймаючи до уваги, що встановлені при розгляді справи №921/356/14-г/14 обставини можуть вплинути на подання і оцінку доказів у справі №921/764/14-г/11.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016 року по справі №921/356/14-г/14 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне:

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч.1 ст.843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Поряд з тим, частиною 1 ст.854 ЦК України передбачено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Позивач як на підставу позову посилається на угоду №86 від 08.08.2011 року, зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва, складений станом на 06 серпня 2011 року, акти приймання виконаних будівельних робіт за серпень та вересень 2011 року (форма КБ-3) на суму 300 000 грн. та 1 200 000 грн. відповідно, а також на довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) за серпень і вересень 2011 року на такі ж суми.

Слід зазначити, що у матеріалах справи знаходяться два платіжні доручення (№133 та №134 від 06.09.2011 року), що підтверджують часткову оплату (в розмірі 300 000 грн.) відповідачем виконаних позивачем робіт за угодою №86 від 08.08.2011 року. Наведене також підтверджується і випискою з рахунку в ПАТ «ВТБ Банк» №7 від 06.09.2011 року.

Колегія суддів звертає увагу, що вказані проплати здійснено відповідачем вже після укладення угоди №86 та підписання акту і довідки за серпень 2011 року, що свідчить про схвалення правочину відповідачем та спростовує доводи відповідача про те, що вказана угода підписана не керівником підприємства.

Так, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину (ст.241 ЦК України).

Поряд з тим, висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 ГПК України (ч.5 ст.42 ГПК України).

Так, за наслідками судово-почеркознавчої експертизи, результати якої зафіксовані у висновках судового експерта від 23.01.2015 року №1090/14-22 та від 30.01.2015 року №1089/14-22, судовим експертом встановлено, що відтиск печатки на угоді №86 від 08.08.2011 року, актах приймання виконаних будівельних робіт за серпень, вересень 2011 року, зведеному кошторисному розрахунку вартості будівництва від 06.08.2011 року, довідках про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень, вересень 2011 року нанесено печаткою ТзОВ «Лановецький цукровий завод», у той час, як підпис від імені ОСОБА_3 (директора) на зазначених документах виконано не ОСОБА_3, а іншою особою.

Однак, колегія суддів зазначає, що у вказаних документах (крім угоди) не зазначено посаду та прізвище особи, яка підписала такі документи від імені ТзОВ «Лановецький цукровий завод», одночасно, колегія суддів бере до уваги наявність на таких документах печатки ТзОВ «Лановецький цукровий завод» та відсутність у матеріалах справи доказів втрати чи викрадення печатки товариства відповідача на момент складання таких документів, зважаючи на наведене вище, а також встановлення факту наступного схвалення правочину відповідачем, колегія суддів відхиляє висновки судового експерта №1090/14-22 від 23.01.2015 року та №1089/14-22 від 30.01.2015 року.

Також не може бути належним доказом, який б підтверджував, що роботи, передбачені угодою №86 від 08.08.2011 року, позивачем не виконувались, висновок судового експерта №680/15-22 від 09.03.2016 року, складений за наслідками проведення будівельно-технічної експертизи та протокол огляду речових доказів у місці їх знаходження від 07.04.2015 року, складений судом першої інстанції, оскільки огляд та експертиза проводились після спливу 4 років з моменту завершення виконання робіт за договором (серпень-вересень 2011 року).

Зважаючи на наведене, висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не проводились роботи з облаштування бетонної стяжки ями, не підтверджені належними доказами та суперечать наявним у матеріалах справи документам. Поряд з тим, судом не взято до уваги факт оплати відповідачем виконаних позивачем робіт згідно з актом приймання-передачі за серпень 2011 року та довідкою про вартість робіт за серпень 2011 року в сумі 300 000 грн.

Одночасно як вбачається з копії витягу з реєстру податкових накладних за вересень 2011 року, що наданий податковим органом, обидві податкові накладні (№112 від 06.09.2011 року на суму 300 000 грн. та №117 від 30.09.2011 року на суму 1 200 000 грн.) містяться у реєстрі податкових накладних ТзОВ «Октант-центр».

Крім того, суд першої інстанції, дійшовши висновку про підписання актів за серпень, вересень 2011 року лише з боку позивача, взявши до уваги висновки судового експерта, не врахував положень ст.882 ЦК України, частиною 4 якої передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем протилежного не доведено.

Враховуючи все наведене вище колегія суддів вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 200 000 грн. за угодою №86 від 08.08.2011 року обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Наведене вище свідчить про неповне зясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що у відповідності до ч.1 ст.104 ГПК України слугує підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

Статтею 103 ГПК України передбачено, що апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового рішення про задоволення позову: стягнення з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Хен Лайт» на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» 200 000 грн. заборгованості за угодою №86 від 08.08.2011 року, що підтверджена актом та довідкою за вересень 2011 року на загальну суму 1 200 000 грн.

Щодо судового збору, колегія суддів зазначає наступне:

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути 4000 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Крім того, ухвалою суду від 22 серпня 2016 року, серед іншого, скаржнику ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Октант-центр», на підставі ст.8 ЗУ «Про судовий збір», відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016 року по справі №921/356/14-г/14, до прийняття рішення в даній справі.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п.п.4 п.2 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Разом з тим, відповідно до п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент подання позовної заяви) за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Хенд Лайт» в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4400 грн. (110% від 4000 грн.) за подання та розгляд апеляційної скарги на рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016 року по справі №921/356/14-г/14.

Керуючись ст.ст.49, 101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» задоволити.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 28.04.2016 року по справі №921/356/14-г/14 скасувати.

Прийняти нове рішення. Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Хенд Лайт» (69095, м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, 114, і.к. 35820491) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Октант-центр» (29000, м. Хмельницький, вул. Озерна, 20, і.к. 30145299) 200000,00 грн. заборгованості та 4000,00 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позову.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Хенд Лайт» (69095, м. Запоріжжя, вул. Дзержинського, 114, і.к. 35820491) в дохід Державного бюджету України 4400,00 грн. судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

На виконання постанови місцевому господарському суду видати накази.

Матеріали справи №921/356/14-г/14 повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повну постанову складено 14.11.2016 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Малех І.Б.

ОСОБА_4