ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 рокуСправа № 912/3571/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є.М. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/3571/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"

до Публічного акціонерного товариства "Вторинні ресурси"

про стягнення 98 370,00 грн,

за участю представників сторін:

від позивача - юрисконсульта 2 категорії станції Синельникове - 1 структурного підрозділу "Дніпровська дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" ОСОБА_1, довіреність №2040 від 25.10.2016;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 11.11.2016;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність № 316 від 21.10.2016.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини прийнятого рішення.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Вторинні ресурси" про стягнення 98 370,00грн штрафу за неправильно зазначену масу вантажу.

Ухвалою від 30.09.2016 господарським судом порушено провадження у даній справі, розгляд якої призначено на 10год. 00хв. 24.10.2016, витребувано від сторін необхідні для вирішення спору докази.

Від позивача засобами електронної пошти надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із неможливістю забезпечити явку повноважного представника у судове засідання.

Ухвалою від 24.10.2016 відкладено розгляд справи до 14 год. 30 хв. 16.11.2016, задоволено клопотання відповідача про витребування від позивача нових доказів.

14.11.2016 ПАТ "Вторинні ресурси" надало відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що зважування вагону на станції відправлення відбувалось самою залізницею, про що свідчать доказ про оплату послуг залізниці за таке зважування, відмітки у пункті 25 залізничної накладної №41578063 про вагу вагону прописом, накопичувальна картка зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов'язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) від 15.06.2016. Також відповідач вказує на недоліки комерційного акта, зокрема, підписання його неналежними особами всупереч вимогам пункту 10 Правил складання актів. Крім того відповідач наголошує, що зважування вагону відбулось без розчеплення вагонів, що суперечить пункту 10 Правил приймання вантажів до перевезення.

Представник позивача усно заперечив обставини, на які посилається відповідач у своєму відзиві, наголосивши, що надання послуг зважування залізницею і здійснення нею самою контрольного зважування є різними поняттями і тому їх не можна ототожнювати. Щодо непідписання акта особами, посади яких визначені у пункті 10 Правил складання актів, то таке порушення позивач вважає незначним, що не може вплинути на дійсність акта та спростувати факт неправильного зазначення ваги відповідачем.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

У червні 2016 року за залізничною накладною № 41578063 зі станції Кіровоград Одеської залізниці ПАТ "Вторинні ресурси" відправило на адресу ПО Азовсталь на станцію Сартана Донецької залізниці у вагоні №65286486 брухт чорних металів вагою, як вказано в накладній - 67650 кг. Масу визначено на вагонних вагах (150 т).

Згідно відомості плати за надані послуги № 06142 (а.с. 43) відповідач сплатив за послуги - подання вагону залізниці, згідно ОСОБА_4 про надання маневрової послуги локомотивом Кіровоградської філії "ПрАТ Київ-Дніпровське МППЗТ" працівником останньої виконано маневрові роботи тепловозом 14.06.2016, відповідно до накопичувальної картки № 15060475 від 15.06.2016 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов'язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) ПАТ "Вторинні ресурси" сплатило кошти за маневрову роботу локомотивом 673,60 грн та за зважування на вагах залізниці при перевезеннях - 173,20 грн.

Відповідач стверджує, що вказані докази підтверджують зважування вагону залізницею, а не відправником.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, на підставі статті 24 Статуту залізниць України (надалі - Статут) залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній.

За результатами перевірки станцією Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці складений комерційний акт НА №001774/271/700 від 18.06.2016 та, на підставі статей 118, 122 Статуту, нарахований відповідачеві штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати в загальній сумі 98 370 грн.

Вирішуючи спір господарський суд враховує такі положення чинного законодавства.

Відповідно до статей 909 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та 307 Господарського кодексу України (надалі - ГК України), за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами частини 5 статті 307 ГК України, які кореспондуються з вимогами частини 4 статті 909, частини 1 статті 920 ЦК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 2 Статуту залізниць України передбачено, що обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом визначає Статут залізниць України (надалі - Статут).

Згідно з статтею 6 вказаного Статуту накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №863/5084, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 23 Статуту визначено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно зі статтею 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Статтею 122 Статуту передбачено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

З огляду на вказані норми господарський суд не знаходить підстав для визнання відповідальною за зважування на станції відправлення залізницю, оскільки за неправильно зазначену у накладній масу відповідальність несе відправник. У графі 55 Накладної №41578063 правильність внесених відомостей підтвердив своїм електронно-цифровим підписом повноважний представник ПАТ "Вторинні ресурси", у графі 24 такої накладної "Маса вантажу, визначена відправником" зазначено цифрами 67 650 кг та прописом - шістдесят сім тисяч шістсот п'ятдесят. У графі 25 "Маса вантажу, визначена залізницею" відсутні зазначення маси вантажу у кілограмах (брутто вантажу) та загальної маси вантажу прописом. Відповідач стверджує, що напис прописом "шістдесят сім тисяч шістсот п'ятдесят", який починається у розділі 24 та частково розміщений і в розділі 25 є доказом зазначення маси вантажу, визначеним залізницею. Проте господарський суд не погоджується і з таким твердженням відповідача з огляду на таке.

Складання накладної за якою перевозяться вантажі залізницею визначається Правилами оформлення перевізних документів, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138), зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084 (надалі Правила оформлення перевізних документів).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.3 Правил оформлення перевізних документів, на кожне відправлення вантажу відправник повинен подати станції навантаження накладну (комплект перевізних документів).

У Додатку № 3 до Правил оформлення перевізних документів містяться пояснення щодо заповнення накладної. Так, зокрема, у графі 24 накладної зазначається маса вантажу, визначена відправником: заповнюється, якщо маса вантажу визначена відправником, вказуються маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом), такі відомості вносяться відправником. Отже у графі № 24 досліджуваної накладної дійсно вказано у кілограмах цифрами маса брутто вантажу та загальна маса відправки прописом, частково таке зазначення прописом зачіпає графу 25. ОСОБА_4 у графі 25 зазначається маса вантажу, визначена залізницею: заповнюється, якщо масу вантажу визначено залізницею. Маса вказується у кілограмах (маса брутто вантажу), загальна маса відправки (прописом). Всупереч вимогам до оформлення накладної у графі 25 не вказано цифрами маса брутто вантажу, лише частково розміщений текст, що починається у графі 24 прописом "шістдесят сім тисяч шістсот пятдесят". Господарський суд не може погодитись з твердженням відповідача, що така маса визначена залізницею, оскільки у графі 25 відсутнє зазначення маси у кілограмах цифрами.

За змістом статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами складання актів зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 року за № 567/6855 та затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (зі змінами в редакції станом на день складання Комерційного акта).

Господарським судом встановлено, що на попутній станції Нижньодніпропетровськ-Вузол Придніпровської залізниці було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вагоні № 65286486 не відповідає масі, вказаній відправником у накладній та складено комерційний акт НА №001774/271/700 від 18.06.2016, відповідно до якого за результатами переважування вагону №65286486 в статичному режимі, двічі на 150-тонних вагонних вагах станції Нижньодніпропетровськ-Вузол Придніпровської залізниці (державна повірка від 15.01.2016) виявилось, що при переваженні вага брутто складає 84500 кг, тара по документу 24450 кг, нетто 60050 кг, що менше ваги зазначеної в документі на 7600 кг. В комерційному акті також містяться відомості про те, що за документами значиться навал, лом чорних металів, нанесено маркування вапном, маркування не порушено. Навантаження в вагоні нерівномірне, нижче бортів на 10-30 см, поверхня вантажу вкрита листами заліза, заглиблень немає, вагон бездверний, розгрузочні люки з обох сторін закриті, люки укручені, в технічному відношенні вагон справний. Вантаж прибув без охорони. Також 18.06.2016 був складений акт загальної форми. Крім того у комерційному акті зазначено, що вантаж завантажено засобами вантажовідправника, маса вантажу при завантаженні визначена на вагонних вагах у русі, мах 150 т.

Господарський суд дійшов висновку, що відомості даного комерційного акта не можуть бути належним доказом у справі, так як позивач при здійсненні контрольного переважування застосував інший спосіб зважування, аніж той, який сам же позивач застосував при зважуванні вантажу при його прийманні до перевезення на станції Кіровоград.

Пунктом 10 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за № 861/5082, встановлено, що метали всіх найменувань які перевозяться навалом зважуються із зупинкою і розчепленням вагонів. Відповідно до ДСТУ 4121 -2002 металобрухт визначається як метали чорні вторинні, крім того відповідно до Українського класифікатора товарів зовнішньоекономічної діяльності УКТ ЗПТ відходи та брухт чорних металів відносяться до Групи 72 Чорні метали та мають свій особистий код 7204. Таким чином, брухт чорних металів (металобрухт) і за внутрішньодержавним стандартом, і за зовнішньоекономічною класифікацією відноситься до чорних металів.

Однак як свідчить зміст Комерційного акта, на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської зважування вагону проводилось в статичному режимі, при цьому не зазначено, чи здійснювалось розчеплення вагонів, що є обовязковою умовою при зважуванні чорних металів відповідно до пункту 10 Правил приймання вантажів до перевезення. Відтак зі змісту Комерційного акта неможливо достеменно встановити чи правильно визначалась вага вантажу.

Окрім того Комерційний акт суперечить і пункту 10 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 р. за № 567/6855 та затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (зі змінами в редакції станом на день складання Комерційного акта) відповідно до якого, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи) і працівник станції який особисто здійснював перевірку.

Комерційний акт підписано заступником начальника станції ОСОБА_5, прийомоздавачем ОСОБА_6 та приймальником поїздів ОСОБА_7 Вказано, що завідувача вантажного двору по штатному розпису немає.

Пунктом 10 Правил складання актів чітко передбачено посади трьох осіб, які мають право підписувати комерційні акти, а також зазначено, що у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

У даному випадку лише зам. ДС ОСОБА_5 (заступник начальника станції) є особою, яка уповноважена складати комерційний акт. Інші особи, а саме АРГ (агент розыска грузов) Кузьмич, приймальник поїздів ОСОБА_7 та прийомоздавач ОСОБА_6 у разі необхідності могли бути залучені до перевірки вантажу і підписання акта, але не замість, а крім осіб, визначених пунктом 10 Правил складання актів.

У Комерційному акті зазначено, що штатним розписом не передбачено посади завідувача вантажного двору. Однак, пунктом 10 Правил складання актів надано можливість підпису комерційного акта і іншим особам, зокрема, начальнику вантажного району, складу, контейнерного відділу, сортувальної платформи. Господарському суду не надано доказів, що вказаних посад також не передбачено штатним розкладом або їх обовязки покладено на інших осіб чи на приймальника поїздів ОСОБА_7 чи прийомоздавача ОСОБА_6.

У Комерційному акті не обґрунтовано чому саме вказаними особами його підписано, не зазначено їх повноваження на підписання такого акта, в результаті чого він може вважатись таким, що складений у відповідності до вказаних Правил. Отже, у господарського суду відсутні докази підписання Комерційного акта, уповноваженими на те особами.

Крім того з комерційного акта не вдається за можливе встановити хто з працівників станції здійснював особисту перевірку маси вантажу, оскільки в такому лише зазначено, що перевірка здійснювалась в присутності начальника станції ОСОБА_5, приймальника поїздів ОСОБА_7, прийомоздавача ОСОБА_6 та АРГ Кузьмич, який акт взагалі не підписав.

До того ж у Комерційному акті зазначено, що вагон № 65286486 прибув без охорони, що суперечить матеріалам справи.

Так у графі 33 Накладної зазначено 2696,38 грн оплата за охорону, у графі 34 вказано, що усього сплачено відправником 22 370,38 грн. Така сума складається із вартості перевезення та суми, сплаченої за охорону вантажу. У графі 31 зазначено вартість перевезення: 19 674-00/16814-00, де 19 674 грн провізна плата, а 16 814 грн - платежі сплачено за квитанцією (ями) різних зборів номер ... на станції відправлення, вказана сума дублюється у графі 47 Накладної. У графі 38 міститься цифровий підпис працівника залізниці на станції відправлення ОСОБА_8, яка засвідчила правильність зазначення суми сплаченої відправником, що зазначається залізницею у графі 34.

Крім того у графі 49 Накладної, що заповнюється залізницею є відмітка «Охорона залізниці 411403».

Отже відповідно до накладної, що оформлена належним чином і є належним доказом у справі та подана самим позивачем, вантаж у вагоні № 65286486 зі станції відправлення вибував з охороною залізниці, водночас у Комерційному акті міститься відмітка про те, що вагон прибув без охорони.

У звязку із таким неспівпаданням відомостей у накладній та Комерційному акті, ставиться під сумнів правильність зазначення у Комерційному акті інших відомостей, зокрема і щодо маси вантажу. ОСОБА_4 в разі дійсної відсутності охорони залізниці під час перевезення вантажу ставиться під сумнів його схоронність під час перевезення. Відповідно до Переліку вантажів, які повинні супроводжуватися особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України, що затверджений Наказом Міністерства транспорту України 20.01.97 № 18 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 27.06.2012 № 363), та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.02.1997 за № 36/1840, брухт чорних металів входить до такого Переліку, а тому обовязково має супроводжуватись особовим складом відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті на всьому шляху прямування залізницями України. Саме за таку послугу відповідачем і сплачено кошти.

Суперечливість Комерційного акта позбавляє його доказової сили в розумінні статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Незазначення правильного способу зважування вантажу даного виду (чорні метали) і неможливість на день розгляду справи встановити яким саме способом здійснювалось таке зважування; непідписання належними повноважними особами Комерційного акта; суперечливі відмітки у Комерційному акті про відсутність охорони вантажу, в той час коли такий вантаж підлягає обовязковій охороні залізницею та відповідач здійснив оплату за таку охорону, свідчать про неправильне оформлення Комерційного акта, зазначення у ньому недостовірних відомостей та його невідповідність іншим доказам у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 02.11.2016 у справі № 90/73/16.

Як наголошує сам позивач підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно статті 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту. Господарський суд погоджується із таким твердженням з огляду на таке.

Відповідно до Правил складання актів (стаття 129 Статуту), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 8 липня 2002 року за № 567/6855 та затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (зі змінами в редакції станом на день складання Комерційного акта) при перевезеннях у залежності від обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, відправника, одержувача, пасажира, складаються комерційні акти та акти загальної форми. Комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. ОСОБА_4 загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.

З огляду на викладене єдиним належним доказом, що може підтвердити неправильне зазначення відправником маси вантажу може бути Комерційний акт. Акт загальної форми, за відсутності належно оформленого Комерційного акта, не може бути достатнім доказом для підтвердження неправильного зазначення маси вантажу, оскільки, в силу приписів Правил складання актів, обовязковим є складання саме Комерційного акта у такому випадку.

Оскільки Комерційний акт № 001774/271/700 від 18.06.2016 складений із численними порушеннями, то, як наслідок, він позбавлений доказової сили і не може підтвердити неправильне зазначення відповідачем маси вантажу, а відтак у господарського суду відсутні підстави для задоволення позову.

З огляду на викладене у позові про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 98 370,00 грн слід відмовити.

У відповідності до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 21.11.2016.

Суддя Є. М. Наливайко