РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016Справа № 910/16737/16

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Комунального підприємства Київжитлоспецексплуатація

до Громадської організації Всеукраїнський союз ветеранів-інвалідів війни в Афганістані та інших локальних війн

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА)

про стягнення 1 076, 27 грн.

за участю представників:

від позивача:ОСОБА_1- представник за довіреністю № 155/1/03-101 від 12.01.2016 р.
від відповідача:не зявився
від третьої особи:ОСОБА_1- представник за довіреністю № 062/02/07-9528 від 20.09.2016 р.
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулось Комунальне підприємство Київжитлоспецексплуатація (далі - КП Київжитлоспецексплуатація) з позовом до Громадської організації Всеукраїнський союз ветеранів-інвалідів війни в Афганістані та інших локальних війн (далі - ГО Всеукраїнський союз ветеранів) про стягнення 18 348,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 1883 від 15.05.2015 р. в частині своєчасної оплати оренди, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат за користування земельною ділянкою.

У позові КП Київжитлоспецексплуатація просило суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 18 348,60 грн., яка складається з заборгованості по орендній платі у сумі 3 060,64 грн., заборгованості з компенсації витрат підприємства у сумі 957,60 грн., заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у сумі 13 254,09 грн., пені в сумі 990,99 грн. та 3 % річних у сумі 85,28 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.09.2016 р. до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Під час розгляду справи в суді від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог у зв'язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості, з урахуванням чого позивач просить стягнути пеню в сумі 990,99 грн. та 3 % річних у сумі 85,28 грн., а всього - 1 076, 27 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував зменшені позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Позиція відповідача з приводу заявленого позову суду невідома.

Представник третьої особи вважав, що зменшені позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, зазначених позивачем.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 15.05.2015 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавцем) та Громадською організацією Всеукраїнський союз ветеранів-інвалідів війни в Афганістані та інших локальних війн (орендарем), а також КП Київжитлоспецексплуатація (підприємством) був укладений договір № 1883 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі договір оренди).

Відповідно до вказаного договору орендарю передані в оренду нежилі приміщення загальною площею 178,80 кв.м., в т.ч. 1 поверх 178,80 кв.м., за адресою: м. Київ, вул. Каменєва Командарма, буд. № 1, літера А.

Згідно з п. 2.4 договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва і знаходиться на балансі КП Київжитлоспецексплуатація.

Згідно з п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору за користування обєктом оренди орендар сплачує орендну плату, розмір якої згідно з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади міста Києва, затвердженою рішенням Київради від 22 вересня 2011 року № 34/6250, встановлено 1 грн. на рік; розмір орендної плати згідно з розрахунокм орендної плати за квітень 2015 р. становить 1 230,74 грн.; розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць опублікованому у поточному місяці.

Крім орендної плати орендар сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, яка за квітень 2015 р. складає 2 177,26 грн. та компенсацію витрат підприємства, яка за квітень 2015 р. складає 266,00 грн.

Додатково до орендної плати, компенсації витрат підприємства, компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України (п. 3.5 договору).

Зазаначені вище витрати сплачуються орендарем на рахунок КП Київжитлоспецексплуатація, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі, незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця. Останнім днем сплати платежів є дата підписання сторонами акта прийманя-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві (п.п. 3.6, 3.7 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору оренди строк дії договору встановлено з 15.05.2015 р. по 13.05.2018 року.

У судовому засіданні встановлено, що позивач на виконання умов договору надав відповідачу в оренду приміщення, загальною площею 178,80 кв.м. на 1 поверсі нежилого будинку, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Каменєва Командарма, буд. № 1, літера А, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі нерухомого майна від 15.06.2015 р.

Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної оплати платежів, передбачених договором оренди, виконав неналежним чином, а саме - орендну плату у сумі 3 060,64 грн., компенсацію витрат підприємства у сумі 957,60 грн., компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою у сумі 13 254,09 грн. за період травень-липень 2016 р. сплатив з порушенням строку (під час розгляду даної справи), що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача станом на 06.10.2016 р.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість у сумі 17 272,33 грн., яка складається з заборгованості по орендній платі у сумі 3 060,64 грн., з компенсації витрат підприємства у сумі 957,60 грн., з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою у сумі 13 254,09 грн., на час розгляду справи у ГО Всеукраїнський союз ветеранів сплачена, але з порушенням строку.

Позивач зазначає, що погашення основної заборгованості не звільняє відповідача від відповідальності за порушення строків сплати передбачених договором платежів, а тому відповідачу мають бути нараховані штрафні санкції у вигляді пені, передбачені договором, а також 3 % річних.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Оскільки у даному випадку, передане в оренду майно є комунальною власністю, то до вказаних правовідносин, окрім норм Цивільного кодексу України та Гоподарського кодексу України, також застосовуються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна", а також Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва, затверджене рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 34/6250 (далі - Положення), враховуючи особливості передачі в оренду майна територіальної громади міста Києва.

Відповідно до статті 3 Закону України Про оренду державного та комунального майна відносини щодо оренди майна, що перебуває комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Згідно з пунктом 6.5 Положення від 22.09.2011 № 34/6250, крім орендної плати, орендар сплачує:

- податки та збори у розмірах та порядку, визначених чинним законодавством України;

- компенсацію витрат підприємств за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, та плату за комунальні послуги відповідно до договору, який укладається між орендарем та зазначеним підприємством або відповідними особами, що надають такі послуги; послуги страховика.

Отже, вищевказані норми чинного законодавства та договору оренди № 1883 від 15.05.2015 р. передбачають, окрім сплати орендної плати, відшкодування витрат підприємства за користування орендованим майном, користування земельною ділянкою, а також податок на додану вартість за користування земельною ділянкою.

Частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися у встановлений строк (термін), а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з п. 6.2 договору за несвоєчасну сплату орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою відповідач сплачує на користь позивача пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених платежів за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Провівши перерахунок заявленої позивачем суми пені відповідно до подвійної облікової ставки Національного банку України та умов договору, суд прийшов до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у сумі 417,77 грн., тобто у меншій сумі, ніж просить позивач, оскільки при нарахуванні пені ним не враховано п. 3.7 договору щодо терміну оплати оренди, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат за користування земельною ділянкою (не пізніше 5 числа наступного місяця).

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 85,28 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, вимоги про стягнення 3 % річних є такими, що заявлені правомірно, проте період нарахування також визначено невірно, тобто без урахуванням п. 3.7 договору.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми матеріальних втрат, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню 3 % річних у сумі 37,50 грн., тобто у меншому розмірі, ніж заявлено позивачем.

На підставі викладеного, зважаючи на встановлені обставини, позовні вимоги КП Київжитлоспецексплуатація підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за позовом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32-34, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства Київжитлоспецексплуатація до Громадської організації Всеукраїнський союз ветеранів-інвалідів війни в Афганістані та інших локальних війн, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про стягнення 1 076, 27 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Громадської організації Всеукраїнський союз ветеранів-інвалідів війни в Афганістані та інших локальних війн (01014, м. Київ, вул. Каменєва Командарма, буд. 1, літ. А, ідентифікаційний код 38940968) на користь Комунального підприємства Київжитлоспецексплуатація (01001, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А, ідентифікаційний код 03366500) пеню у сумі 417 (чотириста сімнадцять) грн. 77 коп., 3 % річних у сумі 37 (тридцять сім) грн. 50 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 582 (п'ятсот вісімдесят дві) грн. 90 коп. судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 7 листопада 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 14 листопада 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.