ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2016 року Справа № 915/1055/16

м. Миколаїв.

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Яйченя К.М.,

з участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, дов. від 17.10.2016 р. № 01-45/05-538; ОСОБА_2, дов. від 16.06.2016 р. № 01-45/05-280;

від відповідача ОСОБА_3, дов. від 11.10.2016 р. № 09-01/54;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства Управління відомчої воєнізованої охорони,

04070, вул. Андріївський узвіз, 38, м. Київ,

до публічного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль,

54020, вул. Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв,

про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Державним підприємством Управління відомчої воєнізованої охорони (далі ДП Управління ВОХОР) предявлено позов до публічного акціонерного товариства (ПАТ) Миколаївська теплоелектроцентраль про стягнення з останнього грошових коштів у сумі 1265151 грн. 40 коп., із яких: 1228394 грн. 74 коп. основний борг; 3247 грн. 80 коп. 3 % річних; 33508 грн. 86 коп. пеня, з посиланням на неналежне виконання відповідачем зобовязань за укладеним між ними договором від 25.12.2013 р. № 1054 про надання послуг з охорони, з урахуванням додаткових угод до нього, а саме, зобовязань щодо своєчасної і в повному обсязі оплати наданих ДП Управління ВОХОР послуг, унаслідок чого утворилася заборгованість у спірній сумі, на котру позивачем нараховано на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України - 3 % річних, на підставі умов договору - пеню, а також про стягнення грошових коштів на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

За такими позовними вимогами ухвалою суду від 03.10.2016 р. порушено провадження в даній справі.

Ухвалою від 19.10.2016 р. припинено провадження у справі в частині позовних вимог ДП Управління ВОХОР про стягнення з ПАТ Миколаївська ТЕЦ основного боргу в сумі 150000 грн., - у звязку з відсутністю предмету спору.

У подальшому позивачем подано заяву від 01.11.2016 р., котру суд визнає як заяву про збільшення позовних вимог, згідно котрої ДП Управління ВОХОР просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 1186301 грн. 82 коп., із яких: 1149545 грн. 16 коп. основний борг, що утворився за період липень-вересень 2016 року; 3247 грн. 80 коп. 3 % річних; 33508 грн. 86 коп. пеня, обґрунтовуючи вимоги тим, що сума основного боргу змінилася внаслідок донарахування заборгованості відповідача за вересень 2016 року та погашення останнім заборгованості за червень 2016 року.

09.11.2016 р. від ДП Управління ВОХОР до суду надійшла заява від 08.11.2016 р. про зменшення позовних вимог у частині вимог про стягнення з відповідача основного боргу на суму 335950 грн., при цьому позивач просить стягнути з ПАТ Миколаївська ТЕЦ основний борг у сумі 813501 грн. 26 коп., 3 % річних у сумі 3247 грн. 80 коп. та пеню у сумі 33508 грн. 86 коп., а всього грошових коштів у сумі 850257 грн. 92 коп. Заяву мотивовано тим, що відповідачем у ході розгляду справи добровільно погашено ще частину заборгованості в сумі 335950 грн.

Ухвалою від 09.11.2016 р. припинено провадження у справі в частині позовних вимог ДП Управління ВОХОР про стягнення з ПАТ Миколаївська ТЕЦ основного боргу в сумі 335950 грн., - у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідач у відзиві від 27.10.2016 р. визнав основний борг, проте просив суд відмовити у задоволенні вимог про стягнення пені, з посиланням на відсутність вини ПАТ Миколаївська ТЕЦ у простроченні оплати наданих позивачем послуг.

Вислухавши представників позивача, які підтримали позовну заяву з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 08.11.2016 р., та представника відповідача, який визнав позовні вимоги в частині стягнення основного боргу та 3 % річних, проте просив суд відмовити у задоволенні вимог ДП Управління ВОХОР про стягнення пені з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Сторонами у справі укладено договір від 25.12.2013 р. № 1054 та додаткові угоди до нього від 30.12.2015 р. № 1 та від 28.03.2016 р. № 2 (далі - договір), згідно умов якого ПАТ Миколаївська ТЕЦ (Замовник) доручає, а ДП Управління ВОХОР (Виконавець) зобовязується виконувати комплекс заходів власними силами і засобами, необхідними для збереження цілісності охоронюваних обєктів, перелічених у додатку № 1 до договору, а також з використанням технічних засобів охорони і комплексних систем безпеки Замовника в період часу і на умовах, визначених цим договором (п.п. 2.1, 3.1 договору).

Замовник зобовязується вчасно і в повному обсязі оплачувати надані Виконавцем послуги згідно умов договору (пп. 4.1.6 договору).

Вартість послуг Виконавця за цим договором визначається кошторисом щомісячних витрат на охорону обєктів, який є невідємною частиною договору, підписаним обома сторонами (пп. 5.1 договору).

Розрахунки Замовника за надані Виконавцем послуги здійснюються в національній валюті у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів за фактично наданий обєм послуг на поточний рахунок Виконавця на підставі наданого розрахунку та акту наданих послуг, підписаного обома сторонами не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання акту наданих послуг (п.п. 6.1, 6.2 договору).

Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника (пп. 6.3 договору).

Обовязки по складанню актів наданих послуг покладаються на Виконавця і останній зобовязаний предявити Замовнику оформлені до оплати документи (акт виконаних робіт, оригінал рахунку) на місяць закінчення виконання етапу роботи, але не пізніше 5-го числа звітного місяця, та направити вказані документи Замовнику до 10-го числа звітного місяця (пп. 6.4, 6.5 договору).

Сторонами погоджено строк дії договору з 00:00 год. 01.01.2014 р. до 31.12.2014 р. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде письмово заявлено про його припинення. В частині розрахунку Замовника з Виконавцем за надані послуги договір діє до виконання зобовязань у повному обсязі (пп. 10.1 договору).

Сторонами не подано суду доказів припинення дії договору, а тому суд визнає його діючим і на даний час.

На виконання умов договору позивач у період липень-вересень 2016 року надав ПАТ Миколаївська ТЕЦ послуги з охорони його обєктів, що підтверджується актами здачі-приймання робіт від 31.07.2016 р. № 1-00298 за липень 2016 року, від 31.08.2016 р. № 1-00337 за серпень 2016 року та від 30.09.2016 р. № 1-00378 за вересень 2016 року, скріпленими печатками сторін та підписаними їх уповноваженими представниками.

На оплату наданих послуг ДП Управління ВОХОР виставлено відповідачу рахунки-фактури за надані в указаний період послуги, а саме, від 31.07.2016 р. № 1-00000298 на суму 383150 грн. 42 коп. - за липень 2016 року, від 31.08.2016 р. № 1-00000337 на суму 383150 грн. 42 коп. за серпень 2016 року, від 30.09.2016 р. № 1-00000378 на суму 383150 грн. 42 коп. за вересень 2016 року, а всього на суму 1149451 грн. 26 коп. (а.с. 93-95), своєчасне отримання котрих не заперечується відповідачем.

ПАТ Миколаївська ТЕЦ після порушення провадження у даної справи в добровільному порядку погашено частково заборгованість з оплати наданих позивачем у липні 2016 року послуг згідно платіжних доручень від 07.11.2016 р. № 116 на суму 190000 грн. та від 07.11.2016 р. № 117 на суму 145950 грн. з призначеннями оплата по сч. № 1-00000298 от 31.07.16…, а всього на суму 335950 грн.

За твердженням ДП Управління ВОХОР, котрі не спростовано відповідачем, основний борг останнього за укладеним між ними договором складає суму 813501 грн. 26 коп.

Таким чином, суд визнає доведеним, що ПАТ Миколаївська ТЕЦ неналежно виконує свої грошові зобовязання з оплати вартості наданих йому послуг охорони за укладеним з позивачем договором, унаслідок чого утворився основний борг у сумі 813501 грн. 26 коп., котру на даний час не погашено.

Цивільним законодавством України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається у процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст.901 ЦК України).

Згідно ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України, зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (ч. 1 ст. 193 ГК України). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобовязання, якщо не доведе, що належне виконання зобовязання виявилось неможливим внаслідок дії непереборної сили. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Ураховуючи викладене, суд визнає позовні вимогу в частині стягнення основного боргу в сумі суму 813501 грн. 26 коп. обґрунтованою і підлягаючою задоволенню.

Суд також визнає обґрунтованою вимогу ДП Управління ВОХОР про стягнення з відповідача 3 % річних за прострочення оплати послуг з охорони, наданих останньому у період травень-серпень 2016 року.

Так, ч. 2 ст. 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Цивільним законодавством передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити, зокрема, суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Суд визнає, що розрахунок 3 % річних у сумі 3247 грн. 80 коп. за прострочення ПАТ Миколаївська ТЕЦ у період 01.07-26.09.2016 р. оплати послуг з охорони, котрий міститься у тексті позовної заяви, є правильним.

Щодо вимог ДП Управління ВОХОР про стягнення з ПАТ Миколаївська ТЕЦ пені суд приходить до такого.

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України, ч. 6. ст. 231 ГК України).

Чинним законодавством України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Із наведеного законодавства України випливає, що штрафні санкції повинні бути передбачені сторонами у договорі.

Так як укладеним сторонами договором не передбачено такого виду відповідальності за неналежне виконання грошових зобовязань як пеня, то у задоволенні вимог позивача про стягнення з ПАТ Миколаївська ТЕЦ пені в сумі 33508 грн. 86 коп. належить відмовити.

З урахуванням викладеного судом не розглядається клопотання відповідача про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з нього пені.

Таким чином, до стягнення з відповідача підлягають наступні суми: 813501 грн. 26 коп. - основний борг; 3247 грн. 80 коп. - 3 % річних, а в задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що судові витрати у справі, при задоволенні позову частково, покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам (ст. 49 ГПК України).

Згідно платіжного доручення від 23.09.2016 р. № НОМЕР_1 Управління ВОХОР оплачено позовну заяву судовим збором у сумі 18977 грн. 27 коп.

Судом визнано доведеними позовні вимоги про стягнення з ПАТ Миколаївська ТЕЦ грошових коштів у загальній сумі 816749 грн. 06 коп. (813501 грн. 26 коп. + 3247 грн. 80 коп.), і указана ціна позову, виходячи із положень Закону України Про судовий збір (далі - Закон), у відповідності до яких за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону), підлягає оплаті судовим збором у сумі 12251 грн. 24 коп. (816749 грн. 06 коп. *1,5 %), і цю суму судового збору належить стягнути з відповідача.

У судовому засіданні 09.11.2016 р. згідно зі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов державного підприємства Управління відомчої воєнізованої охорони задовольнити частково.

2.Стягнути з публічного акціонерного товариства Миколаївська теплоелектроцентраль, 54020, вул. Каботажний спуск, 18, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 30083966, на користь державного підприємства Управління відомчої воєнізованої охорони, 04070, вул. Андріївський узвіз, 38, м. Київ, ідентифікаційний код 02072239, грошові кошти в загальній сумі 816749 (вісімсот шістнадцять тисяч сімсот сорок девять) грн. 06 коп., із яких: 813501 (вісімсот тринадцять тисяч пятсот одна) грн. 26 коп. - основний борг; 3247 (три тисячі двісті сорок сім) грн. 80 коп. - 3 % річних, а також грошові кошти на відшкодування витрат на оплату позовної заяви судовим збором у сумі 12251 (дванадцять тисяч двісті пятдесят одна) грн. 24 коп.

3.У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення виготовлено 11.11.2016 р.

Суддя Ю.М. Коваль.