ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.11.2016 Справа № 905/2508/16

Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Словянська солевидобувна

компанія

до 1)Відкритого акціонерного товариства Содовий завод

2)Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій області

про зобовязання підписати акти приймання - передавання

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю;

від відповідачів: 1) не з'вився;

2)ОСОБА_2 - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Словянська солевидобувна компанія до Відкритого акціонерного товариства Содовий завод про зобовязання підписати акти приймання передавання індивідуально визначеного майна- споруди «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Словянськ, вул. Новосодівська, 2, яке знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення умов п. 2.4 договору оренди №1285/2004 відмовляється підписати акти приймання передавання індивідуально визначеного майна споруди «Басейн бризгальний».

На підтвердження вищезазначених обставин, позивач надає належним чином засвідчені копії наступних документів: договору оренди №1285/2004 від 23.07.2004, актів приймання передачі від 23.07.2004, від 27.05.2005, №51 від 31.05.2016.

Позивачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог, Регіональне відділення Фонду державного майна по Донецькій області. Клопотання мотивоване тим, що договір оренди №1285/2004 від 23.07.2004 був укладений між позивачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна по Донецькій області, отже однією із сторін повинно виступати відповідне відділення. У задоволенні клопотання судом відмовлено. На підставі ст.24 Господарського процесуального кодексу України ухвалою господарського суду Донецької області від 20.09.2016 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області залучено до участі у справі в якості відповідача-2.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 18.10.2016 строк розгляду справи продовжений на 15 днів на підставі ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

25.10.2016 на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засідання оголошувалася перерва.

Відповідач -1 проти задоволення позову заперечує та вказує на те, що він не відмовляється від підписання акту, а навпаки сам надіслав позивачу два примірника акту приймання - передачі від 09.06.2016, де вказав фактичний фізичний стан обєкту. Проте позивач вказаний акт не підписав та не повернув відповідачу. Окрім того, відповідач-1 посилається на те, що спірний обєкт знаходиться в стані, в якому його не можливо використовувати та не в тому, що був при передачі в оренду позивачу. Також відповідач -1 посилається на те, що не може бути стороною у справі, оскільки не є стороною у спірному договорі.

Відповідач -2 проти задоволення позову заперечує, оскільки вважає, що з його боку права позивача не порушені, так як згідно з умовами договору оренди акт приймання- передачі майна підписується між позивачем та балансоутримувачем, а саме відповідачем-2. Окрім того, сторони підписали акт приймання- передачі від 07.09.2016 та наказом Регіонального відділення від 23.09.2016 №00787 припинено договір оренди від 23.07.2004 №1285/2004. За таких обставин, відповідач-2 просить виключити його зі складу відповідачів та припинити провадження по справі у звязку з припиненням існування предмету спору.

18.10.2016 позивач подав клопотання про відкликання позовної заяви та про залишення її без розгляду на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України. У задоволенні клопотання судом відмовлено.

25.10.2016 позивач подав клопотання про припинення провадження у справі на підставі п.1-1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України. Вказане клопотання позивач обґрунтовує тим, що 07.09.2016 ним отримано підписаний відповідачем -1 акт приймання - передачі із застереженням щодо стану майна на момент приймання. Даний акт відповідачем -1 також направлено відповідачу -2, внаслідок чого договір оренди від 23.07.2004 №1285/2004 припинено. За таких обставин, предмет спору по даній справі відсутній. У задоволенні клопотання судом відмовлено з підстав визначених нижче.

Розглянувши подані позивачем та відповідачами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

23.07.2004 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Донецькій області (відповідач -2, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Слов'янська солевидобувна компанія" (позивач, орендар) підписаний договір оренди №1285/2004 (далі - договір).

Між сторонами підписані договори про внесення змін до договору №1 від 27.05.2005, №2 від 11.11.2010, №3 від 28.09.2012, №4 від 04.04.2013, №5 від 19.07.2013, №6 від 03.08.2015.

За умовами вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене майно (далі - майно) - споруду "Басейн бризкальний" загальною площею 6536,0 кв. м, розташовану за адресою: м.Слов'янськ, вул.Новосодівська, 2, вартість якої визначена згідно з експертної оцінки станом на 28.02.2012 - 482659,00грн., яка знаходиться на балансі та не увійшла до статутного фонду ВАТ "Содовий завод". Майно передається для використання по призначенню - охолодження води при виробництві солі (п.1.1. договору в редакції договору №3 про внесення змін до договору від 28.09.2012).

Відповідно до п.2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання - передачі майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в орендаря права власності на це майно. Власником майна є держава, а орендар користується ним потягом строку оренди (п.2.2. договору).

Згідно з п.2.3. договору передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною за експертною оцінкою, складеною за методикою, затвердженою КМУ.

Відповідно до п.2.4. договору у разі припинення цього договору майно повертається орендарем юридичній особі, яку визначає орендодавець, аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акта приймання - передачі. Обов'язок по складанню акта приймання - передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору.

Пунктом 3.1 договору сторонами погоджений розмір орендної плати та порядок її нарахування.

Орендар має право використовувати орендоване майно підприємства відповідно до його призначення та умов договору ( п.6.1. договору).

Відповідно до п.7.1. договору орендодавець зобов'язується передавати в оренду майно згідно з цим договором по акту приймання - передачі майна, який підписується одночасно з цим договором.

Договір укладений строком на 360 днів, що діє з 23.07.2004 до 18.07.2005 (п. 10.1 договору).

На виконання умов договору оренди, відповідно до акту приймання передачі від 23.07.2004, який підписаний між відповідачем 2 та позивачем, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Словянська солевидобувна компанія» приймає в строкове платне користування індивідуально визначене майно - споруду «Басейн бризгальний», загальною площею 6536,00 кв. м, яке знаходиться на балансі та не увійшло до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» і розташоване за адресою: м.Словянськ, вул.Новосодівська, 2. Майно передається для використання по призначенню для охолодження води при виробництві солі. Експерта оцінка переданого в оренду майна станом на 30.04.2004 -64213,00 грн.

27.05.2005 між позивачем та відповідачем-2 підписаний договір про внесення змін №1 до договору оренди №1285/2004, яким абзац 2 п. 1.1 договору викладено у наступній редакції: «Майно передається для використання у технології виробництва солі під склад-сховище».

На виконання умов додаткової угоди №1 до договору відповідно до акту приймання передачі від 27.05.2005, який підписаний між відповідачем 2 та позивачем, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій області передає, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Словянська солевидобувна компанія» приймає в строкове платне користування індивідуально визначене майно - споруду «Басейн бризгальний», загальною площею 6536,00 кв. м, яке знаходиться на балансі та не увійшло до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» і розташоване за адресою: м.Словянськ, вул.Новосодівська, 2. Майно передається для використання у технології виробництва солі під склад сховище. Вартість майна визначена згідно звіту про незалежну оцінку станом на 30.04.2004 64213,00грн.

В подальшому строк дії договору оренди №1285/2004 неодноразово продовжувався шляхом підписання додаткових угоди, копії яких є в матеріалах справи. Згідно з п.10.1 договору (в редакції договору №6 про внесення змін від 03.08.2015) договір укладено строком на 360 днів, що діє з 23.07.2004 по 18.07.2005 ... відповідно до ст.764 Цивільного кодексу України, ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", п.10.6. договору, на підставі листа орендаря від 12.01.2015 №1, строк дії договору продовжено до 21.05.2016.

Відповідно до п. 10.3, п. 10.6 договору зміни і доповнення або розірвання цього договору допускаються за взаємної згоди сторін. Зміна та доповнення, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

15.04.2016 позивач звернувся до відповідача 2 з листом про розірвання договору оренди №1285/2004 від 23.07.2004 у звязку з тим, що позивач не використовує орендований обєкт у своїй господарській діяльності .

27.04.2016 відповідач 2 надав відповідь на лист позивача від 15.04.2016, в якому повідомив, що ним будуть здійсненні відповідні дії щодо розірвання договору оренди після отримання від позивача акту приймання передачі орендованого державного майна.

05.05.2016 позивач на адресу відповідача-1 надіслав 3 примірники акту приймання-передавання разом з супровідним листом №48. В листі №48 позивач вказав на те, що позивач орендоване майно у господарській діяльності не використовує, у зв»язку з чим він звернувся до відповідача-2 з листом про розірвання договору оренди. На вказаний лист позивач отримав від відповідача-2 відповідь, про те, що відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», п. 2.4 договору оренди, майно повертається орендарем юридичній особі, яку визначає орендодавець, а згідно з п. 10.12 договору оренди майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акту приймання-передачі між орендарем та балнсоутримувачем.

Проте, відповідач-1 відмовився від прийняття «Басейну бризгального», оскільки при погодженні передачі в оренду майна вказаного обєкту, відповідач-1 наполягав на його цільовому використання охолодження оборотної води. Однак, в порушенні цієї умови, басейн був заповнений відходами виробництва харчової соди, у звязку з цим не можливо визначити призначення обєкта, який пропонується передати ліквідатору Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» з точки зору його відповідності обєкту основних фондів, які передавалися в оренду органом приватизації до його звільнення від відходів та відновлення трубних комунікацій. Вказані обставини викладені в листі від 12.05.2016 №01-23/226, який був надісланий на адресу позивача разом з додатком акту приймання передачі у 3 екземплярах. Копія акту приймання передачі позивача, відповідачем-1 не підписана.

Позивач листом від 31.05.2016 №51 повідомив відповідача -1 про те, що договором про внесення змін №1 від 27.05.2005 до договору оренди внесені зміни до п.1, а саме щодо цільового використання майна переданого в оренду, - майно передається для використання у технології виробництва солі під склад сховище. Отже в акті приймання передачі та договорі оренди чітко зазначено, що в оренду передається індивідуально визначене майно - споруда «Басейн бризгальний», жодного слова про передачу будь яких комунікацій до нього не було. Отже, позивач витребував у відповідача 1 документи, які б підтверджували те, що ТОВ «Словянська солевидобувна компанія» разом з індивідуально визначеним майном «Басейном бризгальним» передано в оренду позивачу порожнім.

На лист №51 відповідач 1 надав відповідь позивачу листом від 09.06.2016 №01-23/282, в якому зазначив, що приймаючи в орендне використання обєкт оренди, позивач приймав всі складові бризгального басейну, а не тільки його «чашу». Окрім того, оскільки басейн приймався для складу сховища, то він повинен бути повернутий в початковому вигляді, звільненим від майна орендаря. До свого листа відповідач 1 додатково направив позивачу акт приймання передачі від 09.06.2016 підписаний відповідачем-1, по тексту якого зазначив, що приймає ємкість залізобетону (по балансу Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» проходить як «Басейн бризкальний», інвентарний номер 02040, не увійшов в статутний капітал Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод»). Трубні колектори та бризкала на поверхні та довкола залізобетонної ємкості відсутні. Окрім того, відповідачем 1 надана позивачу інвентарна картка обєкта оренди.

Таким чином, відповідач 1 вважає вимоги позивача безпідставними, оскільки акт приймання-передавання орендованого по договору №1285/2004 майна підписаний з боку відповідача-1 ще 09.06.2016 та надісланий на адресу позивача. Копія вказаного акту від 09.06.2016 є в матеріалах справи.

Разом з тим, 31.05.2016 відповідач 2 направив на адреси позивача та відповідача 1 заяву про припинення дії договору, в якій зазначив, що 21.05.2016 закінчився термін дії договору оренди №1285/2004 від 23.07.2004, отже, керуючись ч.2 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» заявив про припинення дії договору оренди від 23.07.2004 №1285/2004 та вимагав повернути майно з оренди посилаючись при цьому на п. 2.4 та п. 10.12. договору оренди.

17.06.2016 позивач знову звернувся до відповідача 1 з листом №54, в якому зазначив, що відповідно до наданою ним інвентарної картки стан басейну відображений станом на 1959 рік, що не є доказом наявності бризгал та відсутності відходів всередині обєкта на момент передачі майна в оренду. Оскільки факт призначення обєкту оренди під «склад - сховище», не є підставою стверджувати, що з дати підписання договору в ньому зберігається майно, що належить позивачу та підприємство постійно використовує вказаний басейн в господарській діяльності. Також, разом з вказаним листом позивач направив відповідачу 1 повторно акт приймання передачі.

04.07.2016 відповідач -1 звернувся до позивача із запитом про надання останнім звіту про експертну оцінку обєкта оренди по початковому договору оренди, завірену копію договору оренди, акт приймання передачі по вказаному договору, зміни в договір, звіт про проведення експертної оцінки ТОВ «Майнекс» станом на 31.05.2012. Також, відповідач 1 зажадав офіційного підтвердження факту того, що позивач не здійснював протягом строку дії договору оренди складування в бризгальний басейн будь яких речовин та не має відношення в залізобетону ємкість басейну тістоподібної маси невідомого походження.

13.07.2016 позивач разом з супровідним листом №60 надав відповідачу 1 всі витребувані ним документи.

13.07.2016 відповідач-1 знову звернувся до позивача з листом, в якому зазначив, що відповідно до експертної оцінки технічний стан обєкта оренди взято на підставі данних, наданих орендарем. З таблиці №7 вбачається, що на момент оцінки (31.05.2012) чаша басейну була вільною, що дало змогу визначити «часткове погіршення кладки» перегородок між секціями та стінами. Станом на сьогодні всі перегородки та внутрішні стіни знаходяться під товстим шаром тістоподібної речовини. У звязку з цим відповідач 1 вимагає ще раз уточнити: ким, коли та чим заповнена внутрішня ємкість басейну, чи інформував позивач про це відповідача 2 та правоохоронні органи. Окрім того, відповідач 1 вимагає надати завірену копію договору страхування орендованого приміщення з додаванням документів, що описують технічний стан бризкального басейну. До листа наданий акт приймання передачі в редакції відповідача -1 .

01.08.2016 позивач відповів на вказаний лист відповідача 1, в якому зазначив, що басейн бризгальний у господарській діяльності не використовує. На питання коли і ким заповнена зовнішня ємкість басейну, відповідь надати є не є можливим, оскільки жодним документом, ані договором, ані актом приймання передачі не обумовлено стан переданого в оренду майна споруди «Басейн бризгальний», тому здійснювати контроль за заповненням обєкту оренди немає необхідності. До листа наданий акт приймання передачі в редакції позивача.

23.09.2016 відповідачем -2 на адресу позивача направлений лист щодо припинення договору оренди, в якому повідомлено, що відповідно до наказу від 23.09.2016 №00787 та акту приймання передачі від 07.09.2016, підписаного між позивачем та відповідачем 1, регіональним відділенням припинено договір оренди від 23.07.2004 №1285/2004 та нарахування орендної плати до Державного бюджету України з 08.09.2016, вказаний акт та наказ наявні в матеріалах справи.

Відповідно до акту приймання передачі «Басейну бризгального» останній підписаний позивачем без вказівки на дату складення та відповідачем 1 від 07.06.2016 із застереженням, що вказана споруду повністю заповнена тістоподібною масою невідомого походження. Жодних комунікацій всередині ємкості визначити неможливо. Копія акту є в матеріалах справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що даний спір виник на підставі договору оренди №1285/2004 від 23.07.2004 стосовно повернення позивачем майна з орендного користування. На думку позивача, особою зобов»язаною по договору оренди прийняти та підписати акт приймання- передачі є Відкрите акціонерне товариство «Содовий завод» (відповідач-1), оскільки він є балансоутримувачем орендованого майна.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст. 510 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 511 Цивільного кодексу України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором оренди, який підпадає під правове регулювання норм ст.ст. 759-763 Цивільного кодексу України та ст.283 Господарського кодексу України, а також Закону України «Про оренду державного та комунального майна»

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч.6 ст.283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Дослідивши зміст договору оренди №1285/2004, судом встановлено, що останній укладений та підписаний між позивачем та Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Донецькій області, орендодавцем по договору виступало відділення Фонду, орендарем є позивач, жодних зобов»язань по договору оренди відповідач-1 на себе не брав та прав по ньому також не має.

Таким чином, суд керуючись ст. 24 Господарського процесуального кодексу України до участі у справі залучив іншого відповідача, а саме відповідача-2, оскільки спір виник з договірних зобов»язань, правові відносини по яким врегульовані щодо позивача та відповідача-2.

Судом витребувані від відповідача докази на підтвердження того, що спірне орендоване майно знаходиться на балансі відповідача -1. Відповідачем-2 до матеріалів справи надано витяг з реєстру державного майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, відповідно до якого басейн бризгальний (Донецька область, м. Слов»янськ, вул. Чубаря, 91) обліковується ВАТ «Содовий завод». Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендоване майно (крім таких видів нерухомого майна, як приміщення, частини будівель, споруд, а також іншого окремого індивідуально визначеного майна) включається до балансу орендаря із зазначенням, що це майно є орендованим. Орендовані приміщення, частини будівель, споруд та інше окреме індивідуально визначене майно залишаються на балансі підприємства чи господарського товариства, створеного у процесі

приватизації (корпоратизації), із зазначенням, що це майно передано в оренду, та зараховується на позабалансовий рахунок орендаря із зазначенням, що це майно є орендованим.

За таких обставин, спірне орендоване майно обліковується за відповідачем-1.

Позивач наполягав на позовних вимогах до відповідача-1 та вважав, що саме останній є особою зобов»язаною підписати з ним акт приймання передавання орендованого майна у зв»язку з припиненням договору оренди № №1285/2004 на підставі п. 2.4 та п. 10.12. договору оренди.

Судом встановлено, що договір оренди №1285/2004 відповідно до Наказу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Донецькій області від 23.09.2016 №00787 є припиненим.

Окрім того, між позивачем та відповідачем-1 підписаний акт приймання передавання майна з оренди, який прийнятий відповідачем-2 та на підставі якого, у тому числі Фондом, прийнятий наказ про припинення договору оренди.

За таких обставин, позивач та відповідач вважають, що предмет спору між сторонами відсутній, тому необхідно припинити провадження по справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. Відповідач-1 заперечує проти позову та вважає його безпідставним.

Оцінивши зміст дійсних правовідносин, що склались між сторонами, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про припинення провадження по справі з наступних підставі.

Відповідно до п.1-1. ч.1. ст.80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акту державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Проте, відповідач-1 підписавши спірний акт приймання-передавання продовжує заперечувати проти позову та вважає себе не належним відповідачем, оскільки відповідач-1 як балансоутримувач може прийняти на зберігання майно від Фонду після його повернення з оренди.

За таких обставин, так як між сторонами існує спір щодо того, хто є особою відповідальною за підписання акту приймання передавання майна з оренди, провадження по справі не може бути припинено.

Досліджуючи обставини пов»язані з тим, хто є належним відповідачем по даному спору, тобто особою зобов»язаною вчинити дії, які просить позивач, суд виходить з наступного.

Даний спір виник у зв»язку з поверненням майна з оренди, яке позивач орендував на підставі договору оренди від 23.07.2004 №1285/2004. Вказаний договір оренди підписаний між позивачем (орендар) та відповідачем-2 (орендодавець). Додаткові угоди до нього також підписані між позивачем (орендар) та відповідачем-2 (орендодавець). На виконання умов договору оренди, майно передано відповідачем-2 в оренду на підставі акту від 23.07.2004. Позивач в якості обґрунтування своїх вимог посилається на п. 2.4 та 10.12 договору. Відповідно до п. 2.4 договору оренди у разі припинення цього договору майно повертається орендарем юридичній особі, яку визначає орендодавець, аналогічно порядку, встановленому при передачі майна орендарю цим договором. Майно вважається поверненим з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі. Обов'язок по складанню акту приймання - передачі покладається на сторону, яка передає майно іншій стороні договору. Пунктом 10.12 договору в редакції договору №3 про внесення змін до договору оренди погоджено, що майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акту приймання передавання орендарем та балансоутримувачем. Обов»язок щодо складення акту приймання передавання про повернення майна покладається на орендаря.

Дослідивши п. 2.4 та 10.12 договору судом встановлено, що умовами вказаних пунктів договору не встановлений обов»язок для відповідача-1 підписати акт приймання передачі, майно передано в оренду орендодавцем, а саме відповідачем-2 на підставі акту від 23.07.2004 позивачу. Окрім того, відповідач-1 не є стороною по договору оренди від 23.07.2004 №1285/2004 та жодних прав та зобов»язань по ньому не має. Також, суд враховує положення ст. 511 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. Отже, умови договору оренди від 23.07.2004 №1285/2004 не створюють жодних обов»язків для відповідача-1 як для третьої особи.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 та ч.3 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Якщо орендар допустив погіршення стану орендованого майна або його загибель, він повинен відшкодувати орендодавцеві збитки, якщо не доведе, що погіршення або загибель майна сталися не з його вини.

У разі припинення договору оренди за обставин, зазначених у частині першій цієї статті, орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов'язаний повернути це майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі

приватизації (корпоратизації), або його правонаступнику.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналізуючи норми ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ст. 785 Цивільного кодексу України, суд не погоджується з позицією позивача щодо того, що положення цієї статті встановлюють для відповідача-1 обов»язок, в силу Закону, підписати акт приймання передавання. Окрім того, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що орендар зобов»язаний повернути орендодавцеві об»єкт оренди, а ч. 3 цієї статті передбачений тільки обов»язок орендаря повернути майно відповідному підприємству, господарському товариству, створеному в процесі приватизації (корпоратизації) та не передбачений обов»язок такого підприємства підписувати акт приймання-передавання.

За таких обставин, жодними положеннями договору оренди та/або нормами чинного законодавства не передбачений обов»язок балансоутримувача підписати акт приймання-передавання орендованого майна після закінчення строку дії договору оренди, у разі якщо останній не був орендодавцем.

Як визначено положеннями ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач-1 не є особою, яка повинна відповідати за позовом.

За таких обставин, не підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов»язання відповідача-1 підписати акти приймання- передавання індивідуально визначеного майна- споруди «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Словянськ, вул. Новосодівська, 2, яке знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод».

Разом з тим, після того, як судом залучено до участі у справі іншого відповідача, позивач вимоги свої не змінив та наполягав на зобов»язання вчинення дій з боку відповідача-1. Отже, оскільки між позивачем та відповідачем-2 відсутній спір щодо зобовязання підписати акти приймання передавання індивідуально визначеного майна- споруди «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Словянськ, вул. Новосодівська, 2, яке знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», то суд вважає, що провадження по справі в цій частині підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням ст.ст. 32-36 Господарського процесуального кодексу України, слід вважати документи, які можуть підтвердити або спростувати обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України. Судові витрати покладаються на позивача .

Керуючисьст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, п.1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85 Господарськогопроцесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Відмовити у задоволенні позову в частині вимог до Відкритого акціонерного товариства Содовий завод про зобовязання підписати акти приймання передавання індивідуально визначеного майна- споруди «Басейн бризгальний» загальною площею 6536,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Словянськ, вул. Новосодівська, 2, яке знаходиться на балансі Відкритого акціонерного товариства «Содовий завод».

2.Відносно Регіонального відділення Фонду державного майна по Донецькій області провадження по справі припинити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня складення повного рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Дата складення повного тексту:14.11.2016.

Суддя Д.М. Огороднік