КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. cправа№ 910/8940/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Акімова А.В.

відповідача - не з'явились

третьої особи - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду м. Києва від 12.07.2016 р.

у справі № 910/8940/16 (суддя - Маринченко Я.В.)

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

третя особа Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про виселення з орендованого майна та зобов`язання демонтувати тимчасову огороджувальну конструкцію

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року Комунальне підприємство «Київський метрополітен» (далі - позивач) звернулось з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - відповідач) про виселення відповідача з орендованого майна за адресою: станція метро «Мінська» (вестибюль № 1) загальною площею 7,0 кв.м. та демонтаж тимчасових огороджувальних конструкцій.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 12.07.2016 р. у справі № 910/8940/16 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нове про повну відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначає, що у матеріалах справи відсутні належні докази отримання відповідачем листа № 549-НЗ від 07.12.2015 р. про припинення строку дії вказаного договору, а тому відповідач вважає, що укладений договір оренди від 03.12.2012 р. № 913 є продовженим на той самий строк та на тих самих умовах. Крім того, скаржник посилається на те, що КП «Київський метрополітен» не довів своє право на звернення із позовом до суду з вимогою про виселення відповідача, та що спірне майно не належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2016 р. порушено апеляційне провадження у справі № 910/8940/16 та призначено її до розгляду на 13.10.2016 р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 13.10.2016 р. було відкладено розгляд справи до 08.11.2016 р.

У судове засідання 08.11.2016 р. представники відповідача та третьої особи не з'явилися, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначених представників не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

03.12.2012 р. між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - орендодавець), Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі - орендар) та Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (далі - балансоутримувач) було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 913 (далі - договір оренди).

Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець на підставі протоколів постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 10.07.2012 р. № 123 та від 22.10.2012 р. № 132 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої Державним підприємством «Проектний інститут Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, що знаходиться за адресою: станція метро «Мінська» (вестибюль №1) для торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно з п. 2.1 договору оренди об'єктом оренди є частина переходу, визначена відповідно до проектної документації, розробленої Державним підприємством «Проектний інститут Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 7,0 кв.м. та зазначена у викопіюванні зі схем тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину договору.

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП «Київський метрополітен» (п. 2.4 договору оренди).

Як передбачено п. 4.1 договору оренди, орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання договору з додатками передати, а орендар по акту приймання-передачі прийняти об'єкт оренди. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується орендодавцем, орендарем та балансоутримувачем.

Пунктом 7.6 договору оренди сторони погодили, що у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання-передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням всіх здійснених орендарем поліпшень, які неможливо відокремити від об'єкта оренди без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії договору оренди. В акті приймання-передачі зазначається технічний стан об'єкта оренди на дату повернення.

Відповідно до п. 8.5.6 договору у разі припинення дії цього договору орендар звільняє орендовану частину приміщення переходу станції метро «Мінська» в термін, визначений п. 4.15 цього договору від своїх огороджуючих конструкцій.

Згідно з п. 4.15 укладеного договору орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству.

Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 03.12.2012 р. до 01.12.2015 р. (п. 9.1 договору оренди).

Відповідно до п. 9.7 укладеного договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається пролонгованим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною договору.

Так, на виконання умов укладеного договору 03.12.2012 р. Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було передано, а Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 прийнято в орендне користування частину переходу, що перебуває на балансі Комунального підприємства «Київський метрополітен», загальною площею 7,0 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, станція метро «Мінська» (вестибюль №1), про що позивачем, відповідачем та третьою особою складено та підписано акт приймання-передачі.

В подальшому, Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) направляв відповідачу листи № 062/07/14-10737 від 25.09.2015 р. та № 062/07/14-13393 від 03.12.2015 р. про закінчення терміну дії договору оренди та повідомив останнього про те, що договір оренди не буде продовжуватись на новий термін, у зв'язку з чим вимагав повернути орендоване майно орендодавцю за актом приймання-передачі.

Одержання орендарем вказаних листів підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Також, 07.12.2015 р. позивач направив відповідачу лист № 549-НЗ, у якому повідомив, що термін дії договору оренди вже закінчився та не буде продовжуватись на новий термін, вимагав привести об'єкт оренди у первинний стан та передати орендодавцю за актом приймання-передачі.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач, на думку позивача, продовжує використовувати орендоване майно після припинення дії договору про передачу в оренду майна комунальної власності територіальної громади міста Києва, чим порушує права позивача та не сплачує кошти за користування цим орендованим майном.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відносини щодо оренди майна, що перебуває у комунальній власності регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Вбачається, що орендодавець - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Комунальне підприємство «Київський метрополітен» своєчасно повідомили відповідача про припинення терміну дії договору, відмову від продовження його дії та необхідність повернення орендованого майна.

Відповідно до ч. 1 ст 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Таким чином, виходячи з умов укладеного договору та наведених вище норм права, відповідач був зобов'язаний звільнити об'єкт оренди від своїх огороджуючих конструкцій та передати цей об'єкт позивачеві протягом 30-ти календарних днів з моменту закінчення строку дії договору оренди.

В той же час відповідач, в порушення умов договору та норм чинного законодавства, належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання щодо звільнення та передачі по акту приймання-передачі орендованого приміщення позивачу та продовжує використовувати об'єкт оренди після закінчення строку дії договору для здійснення своєї господарської діяльності.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про задоволення позовних вимог в частині виселення відповідача з об'єкта оренди та зобов'язання останнього демонтувати його огороджувальні конструкції (кіоски), оскільки факт порушення відповідачем умов договору, пов'язаних з поверненням позивачеві об'єкта оренди та звільненням об'єкта від огороджуючих конструкцій, позивачем належним чином доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем в порядку, визначеному ст. 33 ГПК України, не спростовано.

Вимога позивача про зобов'язання відповідача демонтувати свої тимчасові огороджувальні конструкції (кіоски), що знаходяться в частині переходу за адресою: станція метро «Мінська», загальною площею 7,0 кв.м., згідно викопіюванням зі схем тимчасового розташування МАФ, також підлягає задоволенню, оскільки є похідною від вимоги про виселення відповідача з об'єкта оренди.

Доводи скаржника про те, що у матеріалах справи відсутні належні докази отримання відповідачем листа № 549-НЗ від 07.12.2015 р. про припинення строку дії вказаного договору, а тому відповідач вважає, що укладений договір оренди від 03.12.2012 р. № 913 є продовженим на той самий строк, судова колегія вважає необґрунтованими, враховуючи наступне.

Як було встановлено вище, факт направлення вказаного листа на адресу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 підтверджується описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком № 673.

Крім того, адреса відповідача, на яку було направлено вказаного листа відповідає тій, що зазначена у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та в укладеному договорі оренди.

Таким чином, будь-яке документальне підтвердження факту здійснення заяви про дострокове розірвання договору на адресу контрагента припиняє договір оренди, без врахування того, чи отримано іншою стороною цю заяву, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку орендодавців доводити факт отримання орендарями листів про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендар повідомлення про припинення дії договору, а передбачений лише обов'язок довести факт належного направлення такого повідомлення орендарю, яке буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України у справі № 5023/1385/11 від 06.10.2011 р., у справі № 910/24379/13 від 25.06.2014 р.

Стосовно доводів скаржника про те, що КП «Київський метрополітен» не довів свого права на звернення із позовом до суду з вимогою про виселення відповідача, та що спірне приміщення не належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 31 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції місцевих рад відноситься зокрема прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Як передбачено ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.06.1998 р. № 464-р Київський метрополітен передано у власність територіальної громади міста Києва.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації № 2155 від 28.10.1998 р. «Про зарахування майна державного підприємства у комунальну власність територіальної громади м. Києва» майно ДП «Київський метрополітен» зараховано у комунальну власність.

Актом прийому-передачі, затвердженим заступником Міністра транспорту та заступником голови Київської міської державної адміністрації ДП «Київський метрополітен», передано у комунальну власність територіальної громади міста Києва.

Згідно з п. 5.2 статуту КП «Київський метрополітен» майно підприємства є комунальною власністю територіальної громади міста Києва і закріплене за ним на праві господарського відання.

Наказом Головного управління комунальної власності м. Києва від 23.04.2003 р. за КП «Київський метрополітен» на праві повного господарського відання закріплено основні засоби.

Відповідно до переліку основних засобів, які закріплюються на праві повного господарського відання за КП «Київський метрополітен», зокрема, за позивачем закріплено станцію метро «Мінська» (вестибюль № 1).

Отже, твердження скаржника про відсутність належних та допустимих доказів того, що нерухоме майно за адресою: станція метро «Мінська» (вестибюль № 1) не є майном, що належить на праві повного господарського відання КП «Київський метрополітен» є необгрунтованими, а тому позивач має право на звернення із відповідним позовом до суду у випадку невиконання орендарями умов договору оренди.

Інші доводи апеляційної скарги наведеного не спростовують та відхиляються колегією суддів як необґрунтовані.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду м. Києва від 12.07.2016 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, рішення Господарського суду м. Києва від 12.07.2016 р. у справі № 910/8940/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/8940/16 повернути до Господарського суду м. Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам та третій особі.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко