ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Справа № 911/5354/15

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Палій В.В. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу Адвокатського бюро "Василика В.В.", м. Київ (далі - Бюро),

на рішення господарського суду Київської області від 09.03.2016 та

постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2016

зі справи № 911/5354/15

за позовом Бюро

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Княжицьке", с. Княжичі Броварського району Київської області (далі - Товариство),

про стягнення 319 945,21 грн.,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: ОСОБА_3, м. Київ (далі - ОСОБА_3.);

ОСОБА_4, м. Київ (далі - ОСОБА_4.);

ОСОБА_5, смт Маньківка Черкаської області (далі - ОСОБА_5.).

Судове засідання проведено за участю представників:

Бюро -Василика В.В., ОСОБА_6,

Товариства - не з'яв.,

ОСОБА_3 - не з'яв.,

ОСОБА_4 - не з'яв.,

ОСОБА_5 - не з'яв.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення 319 945,21 грн., з яких 24 571,31 грн. - 3% річних і 295 373,90 грн. "інфляційних втрат".

У подальшому розмір позовних вимог було збільшено до 325 765,73 грн., з яких: 25 729, 22 грн. - 3% річних; 300 036,51 грн. "інфляційних втрат".

Рішенням господарського суду Київської області від 09.03.2016 (суддя Антонова В.М.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2016 (колегія суддів у складі: Агрикова О.В. - головуючий, Чорногуз М.Г. і Рудченко С.Г.): позов задоволено частково; з Товариства стягнуто на користь Бюро: 161 135,53 грн. "інфляційних втрат"; 13 580, 06 грн. - 3% річних і 2 620,73 грн. судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України (з додатковими письмовими поясненнями) Бюро просить скасувати оскаржувані рішення та постанову попередніх судових інстанцій з даної справи і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути з Товариства на користь Бюро: "325 756 грн. 73 коп. інфляційних витрат та 3% річних, з яких 300 036 грн. 51 коп. інфляційні витрати та 25 729 грн. 29 коп. 3% річних", а також судовий збір. Скаргу мотивовано необґрунтованістю оскаржуваних судових рішень, прийняттям їх за неповного та невсебічного з'ясування всіх обставин справи.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

Згідно з письмовим клопотання ОСОБА_4 здійснювалася технічна фіксація судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

За результатами цього розгляду Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Судові інстанції у розгляді справи виходили з таких обставин та висновків.

Рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі № 911/2547/13 за позовом Адвокатського об'єднання "Адвокатська контора "Василик і Євстігнєєв" (далі - Об'єднання) до Товариства стягнуто з останнього на користь Об'єднання: 120 000 грн. боргу за наданні згідно з договором про надання юридичної допомоги від 01.07.2010 № 2-К/10-ап юридичні послуги; 5 135,08 грн. пені; 3 454,29 грн. - 3 % річних; 2 571,78 грн. судового збору.

16.09.2013 на виконання зазначеного рішення видано наказ.

Рішенням того ж суду від 17.09.2013 у справі № 911/2670/13 за позовом Об'єднання до Товариства з останнього стягнуто на користь Об'єднання: 224 500 грн. заборгованості; 224,50 грн. інфляційних втрат; 10 167,08 грн. - 3% річних; 4 687,84 грн. судового збору.

На виконання зазначеного рішення видано наказ від 07.10.2013.

На підставі відповідних наказів відділом Державної виконавчої служби Броварського МРУЮ (далі - Відділ ДВС) відкрито виконавчі провадження №№39933761 і №40158588.

Ухвалою господарського суду Київської області від 03.02.2014 (залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.03.2014) порушено провадження у справі №911/119/14 про банкрутство Товариства. Постановою господарського суду Київської області від 26.05.2014 у тій же справі Товариство визнано банкрутом та щодо нього відкрито ліквідаційну процедуру.

Постановами Відділу ДВС від 24.06.2014 закінчено виконавче провадження з примусового виконання наказів від 16.09.2013 та 07.10.2013.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.06.2014 скасовано ухвалу господарського суду Київської області від 03.02.2014, справу №911/119/14 про банкрутство Товариства передано на новий розгляд на стадію підготовчого засідання.

07.10.2014 до господарського суду Київської області в межах провадження у справі №911/119/14 від Бюро надійшла заява про відкликання заяви про порушення справи про банкрутство Товариства.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.10.2014 у тій же справі зазначену заяву задоволено, залишено без розгляду заяву Об'єднання б/н від 15.01.2014 про порушення провадження у справі про банкрутство Товариства.

30.03.2015 Бюро звернулося до Відділу ДВС із заявами про відкриття виконавчого провадження по виконанню рішень господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 і від 17.09.2013 у справі №911/2670/13.

Постановами названого відділу від 23.04.2015 відкрито виконавчі провадження з виконання наказів від 07.10.2013 і від 16.09.2013.

Станом на дату звернення Бюро до господарського суду згадані рішення господарського суду Київської області не виконано.

10.02.2014 Об'єднанням (первісний кредитор) і ОСОБА_3 (новий кредитор) укладено договір №01 про відступлення права вимоги (заміну кредитора у зобов'язанні), згідно з яким первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги боргу Товариства у розмірі 39 776,16 грн., яке належать первісному кредитору на підставі рішення господарського суду Київської області від 02.09.2013 зі справи №911/2547/13.

05.11.2013 Об'єднанням (первісний кредитор) і ОСОБА_5 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з яким первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги у розмірі 44 000 грн., належне первісному кредитору на підставі рішення господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13, де боржником виступає Товариство.

20.11.2013 Об'єднанням (первісний кредитор) і ОСОБА_5 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №1, згідно з яким первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги у розмірі 21 000 грн., належне первісному кредитору на підставі рішення господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13, де боржником виступає Товариство.

20.11.2013 Об'єднанням (первісний кредитор) та ОСОБА_5 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №2, згідно з яким первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги у розмірі 23 000 грн., належне первісному кредитору на підставі рішення господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13, де боржником виступає Товариство.

У подальшому зазначені угоди були розірвані в добровільному порядку на підставі додаткових угод від 10.02.2016 №1 до кожного з договорів.

10.02.2014 Об'єднанням (первісний кредитор) і ОСОБА_3 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (заміну кредитора у зобов'язанні), згідно з яким первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги боргу Товариства у розмірі 45 750 грн.

Оскільки 10.02.2014 Об'єднанням і ОСОБА_3 було укладено два договори відступлення права вимоги, в одному з яких визначено, що борг виник на підставі рішення у справі №911/2547/13, то, з урахуванням пояснень сторін, договором про відступлення права вимоги (заміну кредитора у зобов'язанні) від 10.02.2014 сторони визначили, що борг у розмірі 45 750 грн. виник на підставі рішення господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13.

17.02.2014 Об'єднанням (первісний кредитор) і ОСОБА_4 (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (заміну кредитора у зобов'язанні), згідно з яким первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги боргу Товариства у розмірі 85 000 грн. з основної суми боргу, визначеної за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13.

Таким чином, Бюро має право вимоги заборгованості за рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13 у розмірі 91 384,99 грн.: 131 161,15 грн. (загальна сума боргу, що підлягає стягненню за цим рішенням) - 39 776,16 грн. (сума згідно з договором відступлення права вимоги від 10.02.2014 №01) та за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13 у розмірі 108 829,42 грн.: 239 579,42 грн. (загальна сума боргу, що підлягає стягненню за цим рішенням) - 45 750 грн. (сума згідно з договором відступлення права вимоги від 10.02.2014) - 85 000 грн. (сума згідно з договором відступлення права вимоги від 17.02.2014).

Сума, яка підлягає стягненню, є грошовим зобов'язанням, а тому Бюро має право на нарахування "інфляційних втрат" та 3% річних, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України.

Однак, оскільки Бюро здійснило відступлення права вимоги у розмірах 39 776,16 грн. за рішенням у справі №911/2547/13 та 130 750 грн. за рішенням у справі №911/2670/13, то на зазначені суми Бюро безпідставно нарахувало "інфляційні втрати" та 3% річних.

Крім того, безпідставно нараховано "інфляційні втрати" та 3 % річних на суму пені 5 135,08 грн., стягнуту за рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13.

Отже, Бюро має право на нарахування "інфляційних втрат" та 3% річних на: 86 249,91 грн. заборгованості за рішенням господарського суду Київської області від 02.09.2013 у справі №911/2547/13, яке набрало законної сили 16.09.2013; 108 829,42 грн. заборгованості за рішенням господарського суду Київської області від 17.09.2013 у справі №911/2670/13, яке набрало законної сили 04.10.2013.

Арифметично вірний розмір "інфляційних втрат" та 3% річних становить за період з 17.09.2013 по 21.01.2016 - 161 135,53 грн. "інфляційних втрат" та 13 580,06 грн. 3% річних, тому вимоги позивача, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, про стягнення з Товариства 300 036,51 грн. "інфляційних втрат" і 25 729,22 грн. - 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумах 161 135,53 грн. "інфляційних втрат" та 13 580,06 грн. - 3% річних.

Судом апеляційної інстанції додатково з'ясовано та зазначено таке.

Зазначені договори про відступлення права вимоги недійсними у встановленому порядку не визнавалися.

Крім того, пунктами 5 договорів про відступлення права вимоги (заміну кредитора у зобов'язанні) визначено, що з моменту укладення цих договорів та набрання ними чинності: права, вказані в пунктах 3 цих договорів - вимагати (в тому числі в порядку провадження у справі про банкрутство боржника) і отримувати від первісного боржника вказану в пунктах 2 цих договорів суму боргу в повному обсязі з урахуванням вказаних у пунктах 4 цих договорів штрафних санкцій припиняються для первісного кредитора, натомість названі права з моменту укладення цих договорів виникають у нового кредитора. Таким чином, укладаючи договори про відступлення права вимоги, сторони дійшли згоди про те, що право Бюро вимагати борг припинилося.

Попередні судові інстанції у розгляді даної справи, керуючись положеннями статей 173, 193 Господарського кодексу України, статей 11, 509, 512-514, 525-527, 599, 625 Цивільного кодексу України, з'ясувавши часткову обґрунтованість вимог позивача, задовольнили їх у зазначених в оскаржуваних рішеннях сумах.

Доводи касаційної скарги висновків, покладених в основу цих судових рішень, не спростовують. Власне, ці доводи зводяться до того, що "при укладенні договору уступки права вимоги, не змінюючи кредитора у зобов'язанні в порядку, передбаченого законодавством, фактично замінили стягувача на стадії виконання судового рішення, незважаючи на те, що уступка права стягувача за рішенням суду шляхом укладення цивільно-правової угоди чинним законодавством не передбачена".

Таким чином, скаржник фактично намагається заперечити відповідність закону згаданих договорів уступки права вимоги, і на цьому ґрунтує свої заперечення щодо мотивів прийняття оскаржуваних судових рішень. Однак якщо скаржник вважав такі договори такими, що не узгоджуються з вимогами закону, він не позбавлений був права і можливості порушити в установленому порядку питання про визнання їх недійсними повністю або в певних частинах; проте, як встановлено попередніми судовими інстанціями, недійсними вони не визнавалися, і, отже, згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України були обов'язковими для виконання сторонами, а відповідно до статті 204 того ж Кодексу їх правомірність презюмується; відтак ці договори судами обґрунтовано взяті до уваги та враховані у розгляді даної справи.

Таким чином, юридична оцінка місцевим і апеляційним господарським судом встановлених ними обставин справи відповідає застосованим цими судами нормам матеріального і процесуального права, і визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Київської області від 09.03.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 10.05.2016 зі справи № 911/5354/15 залишити без змін, а касаційну скаргу Адвокатського бюро "Василика В.В." - без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Палій

Суддя В. Студенець