ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.11.2016 Справа № 905/1998/16

Господарський суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Харакоз К.С.,

за участю секретаря судового засідання (помічнику судді) Степанян К.Р.,

розглянувши справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська, м. Білозерське, Донецька область

до відповідачів: 1. Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця, м. Красний Лиман, Донецька область, 2. Державне підприємство Донецька залізниця, м. Донецьк,

про стягнення 6 064,72 гривень, -

За участю:

представник позивача ОСОБА_1 (за довіреністю);

представник відповідача 1 не зявився;

представник відповідача 2 не зявився;

СУТЬ СПОРУ:

Товариства з обмеженою відповідальністю Шахта Білозерська, м. Білозерське, Донецька область звернулося до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Донецька залізниця, м. Красний Лиман, Донецька область, про стягнення 6 064,72 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем здійснено перевезення вантажу (вугілля камяне марки г-газовий) у вагонах №62110846, №58585738, №56319247 за накладними №50467810, №50500040. На проміжній станції було проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено розбіжності між фактичною масою вантажу та відомостями, зазначеними у накладних №50467810, №50500040 з врахуванням норми природної втрати під час перевезення: у вагоні №62110846, недостача 4418 кг, у вагоні №58585738 недостача 4614 кг, у вагоні №56319247 недостача 1812 кг. На станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці були складені комерційні акти РА№011937/1011/5 від 13.12.2015, РА №011938/1012/6 від 13.12.2015., РА №786697/14/2 від 09.12.2015. На думку позивача, недостача виникла у звязку з незбереженням вантажу перевізником під час перевезення, оскільки було виявлено порушення маркування, а також поглиблення на поверхні вантажу, а тому відповідальність за втрату вантажу повинен нести перевізник.

За результатами проведення автоматизованого розподілу позовної заяви між суддями, суддею для розгляду справи 905/1998/16 визначено ОСОБА_2

Ухвалою суду від 14.06.2016р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначений на 28.07.2016р.

Ухвалою суду від 28.07.2016р. задоволено заяву судді Овсяннікової О.В. про самовідвід.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 29.07.2016р. №01-02/780 призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/1998/16.

За результатами повторного автоматичного розподілу судових справи між суддями господарського суду Донецької області матеріали справи №905/1998/16 передано на розгляд судді Гринько С.Ю.

Ухвалою суду від 02.08.2016р. розгляд справи був відкладений на 06.09.2016р.

06.09.2016р. у судовому засіданні оголошено перерву до 19.09.2016р.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Донецької області від 19.09.2016р. №01-02/961 у звязку з відставкою судді Гринько С.Ю., призначено повторний автоматичний розподіл справи №905/1998/16.

За результатами повторного автоматичного розподілу судових справи між суддями господарського суду Донецької області матеріали справи №905/1998/16 передано на розгляд судді Харакоз К.С.

Ухвалою суду від 19.09.2016р. розгляд справи був відкладений на 04.10.2016р.

Ухвалою суду від 04.10.2016р. залучено до участі у справі в якості відповідача 2 Державне підприємство Донецька залізниця, розгляд справи відкладено на 19.10.2016р.

Ухвалою суду від 19.10.2016р. розгляд справи відкладений на 09.11.2016р.

Представник позивача у судове засідання 09.11.2016р. з'явився, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач 1 в судове засідання 09.11.2016р. не зявився. 27.07.2016р. від ПАТ Українська залізниця до суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких відповідач 1 повідомляє суд, що відповідно до ст. 131 Статуту залізниці України претензії та позови, що випливають з факту не збережених перевезень, предявляються до залізниці призначення вантажу. Станція призначення вантажу за накладними №50467810, №50500040 - ст. Моспине входить до складу ДП Донецька залізниця, розташована на непідконтрольній території та не є підрозділом ПАТ Українська залізниця. ПАТ Українська залізниця не стало правонаступником підприємств залізничного транспорту, розташованих на тимчасово окупованій території та території проведення антитерористичної операції, у звязку з чим ПАТ Українська залізниця є неналежним відповідачем у справі.

Відповідач 2 в судове засідання 09.11.2016р., як і в попередні судові засідання, не з'явився, своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Розгляд справи відкладався у звязку з неявкою відповідача.

Враховуючи, що наявних в матеріалах справи документів та пояснень достатньо для прийняття рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відзиву відповідача 2 за наявними в ній матеріалами в порядку ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2015р. зі станції Добропілля Донецької залізниці Товариством з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська (вантажовідправник) на адресу вантажоотримувача - Товариства з обмеженою відповідальністю Моспинське ВПП на станцію Моспине Донецької залізниця у вагонах №62110846, №58585738, №56319247 за залізничною накладними на групу вагонів №50467810, №50500040 відвантажено вантаж: вугілля камяне марки г-газовий.

За залізничною накладними №50467810, №50500040 маса вантажу у вагоні №62110846, становить 69100 кг (брутто - не зазначено, тара - 23600 кг), у вагоні №58585738, становить 69300 кг (брутто - не зазначено, тара - 23700 кг), у вагоні №56319247, становить 69400 кг (брутто 92900 кг, тара - 23500 кг).

На проміжній станції Нижньодніпровськ Вузол Придніпровської залізниці 09.13.2015р. та 13.12.2015р. були складені комерційні акти БА №786697/14/2, РА 011937/1011/5, РА №011938/1012/6.

Відповідно до комерційного акту РА №011937/1011/5 від 13.12.2015 було проведено комісійне переважування вагону №62110846 на справних 150-ти електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці та встановлено наступне: вагон №62110846 за документами вага брутто не вказано, нетто 69100 кг, тара 23600 кг, фактично при переважуванні брутто 86900 кг, тара 23600 кг, нетто 63300 кг, що менше ваги, зазначеної у документі, на 5800 кг. Завантаження у вагоні нижче бортів, рівномірне, маркування трьома поздовжніми полосами. По ходу потяга над 1-4 люками наявні заглиблення довжиною 5,0 м, по ширині вагону, глибиною - 0,7 м. На місці заглиблення маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки з обох сторін зачинені. Течі вантажу немає. При повторному переважуванні вага підтвердилася. Відсутній вантаж у вагоні вміститися міг.

У розділі Є комерційного акту міститься відмітка станції призначення Моспине Донецької залізниці про те що, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено.

Відповідно до комерційного акту РА№011938/1012/6 від 13.12.2015 було проведено комісійне переважування вагону №58585738 на справних 150-ти електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці та встановлено наступне: вагон №58585738, за документами вага брутто не вказано, нетто 69300 кг, тара 23700 кг, фактично при переважуванні брутто 87000 кг, тара 23700 кг, нетто 63300 кг, що менше ваги, зазначеної у документі, на 6000 кг. Завантаження у вагоні нижче бортів, рівномірне, маркування трьома поздовжніми полосами. По ходу потяга над 2-5 люками наявні заглиблення довжиною 5,0 м, по ширині вагону, глибиною - 0,7 м. На місці заглиблення маркування відсутнє. В технічному відношенні вагон справний. Вагон бездвірний, розвантажувальні люки з обох сторін зачинені. Течі вантажу немає. При повторному переважуванні вага підтвердилася. Відсутній вантаж у вагоні вміститися міг.

У розділі Є комерційного акту міститься відмітка станції призначення Моспине Донецької залізниці про те що, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено.

Відповідно до комерційного акту БА №786697/14/2 від 09.12.2015 було проведено комісійне переважування вагону №56319247 на справних 150-ти електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ - Вузол Придніпровської залізниці та встановлено наступне: вагон №56319247, за документами вага брутто 92900 кг, нетто 69400 кг, тара 23500 кг, фактично при переважуванні брутто - 89700 кг, тара 23500 кг, нетто 66200 кг, що менше ваги, зазначеної у документі, на 3200 кг. Завантаження у вагоні нижче бортів на 150 мм, маркування трьома провальними бородами. Над 7 люком поглиблення в довжину 2,8 м, ширину 2,4 м, глибину 0,6 м, у місті поглиблення маркування відсутнє. Течі вантажу немає. Розвантажувальні люки щільно зачинені. На місті поглиблення манкіровка нанесена вапняним розчином. При повторному переважуванні вага підтвердилася. Відсутній вантаж у вагоні вміститися міг.

У розділі Є комерційного акту міститься відмітка станції призначення Моспине Донецької залізниці про те що, під час перевірки, різниці проти цього акту не виявлено.

Комерційні акти БА №786697/14/2, РА 011937/1011/5, РА №011938/1012/6 підписані належними особами.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України, правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом та на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.2 ст.924 ЦК України, перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 920 ЦК України закріплено, що у разі порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт", залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно ч.1 ст.23 вищевказаного Закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Стаття 110 Статуту залізниць України (далі - Статут) передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ст.113 Статуту, за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ч.1 ст.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Пунктом а) ч. 2 ст. 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Пунктами 5,6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу затверджених наказом Мінтрансу України № 542 від 20.08.2001р. встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Згідно зі ст. 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

В залізничних накладних № 50467810, №50500040 міститься переуступний напис, який свідчить про передачу права на пред'явлення претензії та позову від ТОВ Моспінське ВПП до ТДВ Шахта Білозерська, тобто від вантажоотримувача до вантажовідправника. Переуступний напис засвідчений підписами директора і головного бухгалтера та скріплений печаткою вантажоодержувача - ТОВ Моспінське ВПП.

Згідно з ч.1 ст.31 Статуту, залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Відповідно до ч.3 ст.32 Статуту залізниць України, відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов.

Згідно з абз.4 п.28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Мінтрансу України №644 від 21.11.2000р. встановлено що, вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладних № 50467810, №50500040, вантаж завантажено у вагон відправником, на станції відправлення залізницею будь-яких зауважень до стану вантажу та вагонів не було, що свідчить про те, що відправником були виконані вищезазначені вимоги Правил перевезення вантажів.

Досліджені у судовому засіданні письмові докази свідчать про те, що нестача виникла під час перевезення, оскільки після візуального огляду вагонів, вантажу, його маркування та кріплення у вагонах, залізницею, на станції відправлення, вантаж був прийнятий без зауважень, просипання вантажу не було виявлено, про наявність заглиблень у вагонах залізницею зазначено не було, не зазначалось і про порушення маркування, що в свою чергу, свідчить про відсутність вини вантажовідправника у нестачі вантажу.

Зауважень з боку залізниці до стану вагонів №62110846, №58585738, №56319247 та вантажу в ньому не було ані на станції відправлення, ані на попутних залізничних станціях від станції відправлення до станції призначення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що недостача вантажу сталась внаслідок незабезпечення залізницею збереження вантажу на шляху слідування. Залізниця не довела, що нестача вантажу виникла з незалежних від неї причин.

Відповідно до частини 3 статті 314 ГК України, за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Частиною 1 статті 115 Статуту залізниць України передбачено, що вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, відповідно до ч.2 ст.114 Статуту, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів, що здаються до перевезення у вологому стані, становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах (п. 27 Правил видачі вантажів).

У графі 20 залізничних накладних №50467810, №50500040 Найменування вантажу зазначено, що спірний вантаж : вугілля камяне, марки газовий. Вантаж вологий, навантажено нижче бортів.

Згідно довідки Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська вартість вугілля марки ГР 0-200, відвантаженого в грудні 2015 року Товариством з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю Моспінське, складає 559,27 грн. за тонну з ПДВ.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вартості недостачі вугільної продукції, у звязку з чим суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок здійснено арифметично вірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Господарський суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі за рахунок ДП Донецька залізниця, яка є залізницею призначення вантажу.

Так, господарським судом було встановлено, що позивач (вантажовідправник) на адресу ТОВ Моспинське ВПП (вантажоодержувач) здійснена поставка вугілля кам'яного марки Г-газове. Даний вантаж перевозився ДП "Донецька залізниця", що підтверджується залізничними накладними №50467810 та №50500040. Після прибуття вантажу в місце призначення виявлено недостачу вугілля кам'яного марки Г-газове, про що складені вищезазначені комерційні акти.

Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Держаної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2015 року № 815 затверджено склад правління Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", а розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.11.2015 року № 1239-р- склад наглядової ради та ревізійної комісії.

Державна реєстрація Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" здійснена 21.10.2015 року (номер запису: 1 0 60039).

Також судом встановлено, що серед підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття у Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" є й Державне підприємство "Донецька залізниця".

За приписами ч.4 ст.91 ЦК України цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

При цьому, згідно зі ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Відповідно до ч.3 ст. 59 ГК України, у разі приєднання одного або кількох суб'єктів господарювання до іншого суб'єкта господарювання до останнього переходять усі майнові права та обов'язки приєднаних суб'єктів господарювання.

Моментом переходу прав до правонаступника юридичної особи слід вважати дату внесення відповідного запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців в порядку, передбаченому ст.37 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців".

Згідно із ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, позивачем не надано доказів внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідного запису щодо переходу прав та обов'язків ДП Донецька залізниця до ПАТ Українська залізниця.

До внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення юридичної особи, її цивільна правоздатність не припиняється. До правонаступника (у разі припинення шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення) переходять усі права та обов'язки припиненої юридичної особи лише з моменту внесення такого запису.

Отже, враховуючи, що перебування юридичної особи у стані припинення підприємницької діяльності та вчинення дій, пов'язаних з припинення у зв'язку з реорганізацією, зокрема передача майна, ще не означає, що юридична особа вже є припиненою, тому відсутні підстави вважати, що станом на теперішній час до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", перейшли всі права і обов'язки Державного підприємства "Донецька залізниця".

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у своїх постановах № 34/16 від 15.12.2015 року, № 904/3006/14 від 11.02.2016 року, № 910/24774/15 від 07.06.2016 року, №910/5096/16 від 03.10.2016р.

Отже, позов до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця заявлений без достатніх на те підстав і задоволенню не підлягає.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з ДП Донецька залізниця на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська задовольнити за рахунок ДП Донецька залізниця.

Стягнути з Державного підприємства "Донецька залізниця" (83062, м. Донецьк, вул. Артема, 68, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська (Донецька область, м. Білозерське, вул.Строїтельна, б.17; , р/р 9491 у ПАТ ПУМБ, МФО 334851) 6064,72грн. збитків (вартість нестачі), 1378,00грн. - відшкодування витрат по оплаті судового збору.

У задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14.11.2016р.

Суддя К.С. Харакоз