ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.11.2016р. Справа №905/2984/16

за позовом Дочірнього підприємства "Хімік" Публічного акціонерного товариства "Азот",

м.Черкаси

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Гумовотехнічні вироби", м.Горлівка

про стягнення грошових коштів в сумі 5465,15 грн.

Суддя Г.В. Левшина

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - по дов.

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

Дочірнє підприємство "Хімік" Публічного акціонерного товариства "Азот", м.Черкаси, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 акціонерного товариства "Гумовотехнічні вироби", м.Горлівка, про стягнення грошових коштів в сумі 5465,15 грн., у тому числі основний борг в сумі 4234,68 грн., інфляція в сумі 1039,04 грн. та три проценти річних в сумі 191,43 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір №1862 від 15.10.2011р., додаткові угоди до нього №1 від 23.03.2012р., №2 від 03.04.2012р., №3 від 31.10.2013р., акт приймання-передавання теплової енергії №1862/10 від 31.10.2014р., рахунок фактуру №СФ-045937 від 31.10.2014р., акт здачі - прийняття робіт №ОУ-0000589 від 31.10.2014р., договір цесії №УТ-22/09/16 від 22.09.2016р.

Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Приватне акціонерне товариство "Гумовотехнічні вироби" зареєстроване за адресою: 84610, Донецька область, м.Горлівка, вул.Горлівської дивізії, 62.

Відповідно до п.6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014р. №01-06/1290/14 учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду, зокрема, якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством звязку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством звязку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо). За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Згідно наявного у матеріалах справи акту відділом документального забезпечення та контролю господарського суду Донецької області встановлено неможливість направлення за належністю поштової кореспонденції ОСОБА_1 акціонерному товариству "Гумовотехнічні вироби". За таких обставин, інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці суду. Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом з створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно зі ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, господарський суд встановив:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

15.10.2011р. між ОСОБА_1 акціонерним товариством "Гумовотехнічні вироби", м.Горлівка та Публічним акціонерним товариством «Концерн стирол», м.Горлівка був підписаний договір №1862 на користування тепловою енергією, за умовами якого постачальник - Публічне акціонерне товариство «Концерн стирол», м.Горлівка взяло на себе зобовязання в період з жовтня 2011р. по вересень 2012р. відпускати теплову енергію, а відповідач зобовязався приймати та оплачувати її на умовах вказаного договору.

Загальний план поставки теплової енергії за даний період складає 1200 Гкал., по 100 Гкал за кожен місяць (п.п.1.1, 1.2 договору).

Згідно з п.1.3 договору №1862 від 15.10.2011р. постачальник надає теплову енергію споживачу на підставі письмової заявки в термін не більше 5 днів з дня отримання заявки споживача, за умови виконання останнім п.6.1.1 вказаного договору.

Договір підписаний на термін з жовтня 2011р. по 2012р. включно, а в частині невиконаних зобовязань до повного їх виконання.

У випадку, якщо сторони не сповістять один одного за місяць до закінчення дії договору про відмову від умов договору, останній вважається пролонгованим на кожний наступний аналогічний період (п.8.1).

Згідно з наданими до матеріалів справи актом приймання-передавання теплової енергії №1862/10 від 31.10.2014р., рахунком-фактурою №СФ-045937 від 31.10.2014р., актом здачі - прийняття робіт №ОУ-0000589 від 31.10.2014р. Публічним акціонерним товариством «Концерн стирол», м.Горлівка поставлено, а відповідачем отримано за період з липня 2014р. по жовтень 2014р. теплову енергію у кількості 3 Гкал на загальну суму 4234,68 грн.

Факт постачання Публічним акціонерним товариством «Концерн стирол», м.Горлівка теплової енергії на вказану суму з боку відповідача не спростовано.

Згідно вимог ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.6.1.1 договору №1862 від 15.10.2011р. відповідач до 25 числа місяця, який передує розрахунковому, самостійно здійснює попередню оплату шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника з розрахунку 100% вартості місячного плану відпуску споживачу теплової енергії.

Кінцевий розрахунок згідно п.6.1.2 договору здійснюється шляхом виставлення відповідачу рахунку-фактури за фактичний обсяг теплової енергії за діючою в розрахунковому періоді ціною до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку, якщо попередньо сплачена сума менша суми, визначеної у рахунку-фактурі, відповідач протягом 7 банківських днів з дня отримання рахунку-фактури здійснює доплату суми, що не вистачає.

16.03.2015р. Публічним акціонерним товариством «Концерн стирол», м.Горлівка на адресу відповідача було виставлено рахунок-фактуру №СФ-045937 від 31.10.2014р.

Таким чином, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість отриманої теплової енергії в сумі 4234,68 грн. в строк до 25.03.2015р.

Відповідно до ст.512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчинюється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

При цьому, стаття 514 Цивільного кодексу України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

22.09.2016р. між Публічним акціонерним товариством «Концерн стирол», м.Горлівка та Дочірнім підприємством "Хімік" Публічного акціонерного товариства "Азот", м.Черкаси підписано договір цесії №УТ-22/09/16, за ямовами якого первісний кредитор, Публічне акціонерне товариство «Концерн стирол», м.Горлівка, відступив право вимоги основного боргу за договором №1862 від 15.10.2011р. в сумі 4234,68 грн. новому кредитору позивачу.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що правочин цесії є нікчемним або був визнаний таким.

Згідно із ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як встановлено судом, листом №116/09-16 від 23.09.2016р. Публічним акціонерним товариством «Концерн стирол», м.Горлівка було повідомлено відповідача про укладання 22.09.2016р. між ним та позивачем договору цесії №УТ-22/09/16 від 22.09.2016р. Направлення на адресу відповідача вказаного листа підтверджується наданою до матеріалів справи накладною №2054273.

За висновками суду, свої зобовязання щодо повної та своєчасної сплати позивачу грошових коштів в сумі 4234,68 грн. всупереч вимог ст.193 Господарського кодексу України, ст.526 Цивільного кодексу України відповідач не виконав.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім суми основного боргу, позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення з відповідача три проценти річних в сумі 191,43 грн. за період з 23.03.2015р. по 22.09.2016р. та інфляцію в сумі 1039,04 грн. за період з 23.03.2015р. по 22.09.2016р.

Виходячи з того, що, за висновками суду, відповідач мав сплатити вартість отриманої теплової енергії в строк до 25.03.2015р., нарахування трьох процентів річних за період з 23.03.2015р. по 25.03.2015р. є неправомірним, внаслідок чого стягненню з відповідача на користь позивача підлягають три проценти річних в сумі 190,39 грн. за період з 26.03.2015р. по 22.09.2016р.

Щодо вимог про стягнення інфляції за період з 23.03.2015р. по 22.09.2016р. в сумі 1039,04 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п.3.2 постанови пленума Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Таким чином, за висновками суду, періодом, за який має бути нарахована інфляція, є квітень 2015р. - серпень 2016р.

При цьому, як встановлено, фактично сума інфляції, нарахована позивачем, дорівнює сумі інфляції за період з квітня 2015р. по серпень 2016р.

Відповідач відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову не надав.

За таких обставин, виходячи з того, що позов в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 4234,68 грн., інфляції в сумі 1039,04 грн. та трьох процентів річних в сумі 190,39 грн. доведений позивачем та матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення трьох процентів річних в сумі 01,04 грн. є неправомірним, враховуючи, що відповідач заперечень проти позову не надав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в сумі 5464,11 грн., у тому числі основний борг в розмірі 4234,68 грн., інфляція в сумі 1039,04 грн. та три проценти річних в сумі 190,39 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4-3, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Дочірнього підприємства "Хімік" Публічного акціонерного товариства "Азот", м.Черкаси до ОСОБА_1 акціонерного товариства "Гумовотехнічні вироби", м.Горлівка про стягнення грошових коштів в сумі 5465,15 грн., у тому числі основний борг в сумі 4234,68 грн., інфляція в сумі 1039,04 грн. та три проценти річних в сумі 191,43 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Гумовотехнічні вироби" (84610 Донецька область, м.Горлівка, вул.Горлівської дивізії, 62, ) на користь Дочірнього підприємства "Хімік" Публічного акціонерного товариства "Азот" (18014 м.Черкаси, вул.Першотравнева, 72, ) основний борг в розмірі 4234,68 грн., інфляцію в сумі 1039,04 грн. та три проценти річних в сумі 190,39 грн., всього заборгованість в сумі 5464,11 грн., судовий збір в сумі 1376,62 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 17.11.2016р. оголошено повний текст рішення.

Суддя Г.В. Левшина