ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Справа № 921/724/15-г/6

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Галушко Н.А.,

ОСОБА_1,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері», б/н від 10.10.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5056/16 від 26.10.2016 р.),

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07 жовтня 2016 року

за заявою б/н від 12.09.2016 р. Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» про розстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р.

у справі № 921/724/15-г/6 (головуючий суддя Шумський І.П., судді: Хома С.О., Стопник С.Г.),

порушеній за позовом прокурора Бучацького району, м. Бучач в інтересах держави в особі Позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, м. Тернопіль,

До відповідача: Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері», м. Бучач Бучацького району Тернопільської області,

Про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 1004278,46 грн.

За участю представників сторін:

від апелянта/заявника/відповідача: ОСОБА_2 п/к за довіреністю б/н від 08.11.2016 р.;

від прокуратури: прокурор Макогон Ю.І. (посвідчення № 020325 від 06.09.2013 р.);

від позивача: не прибув;

Права та обовязки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28, 29 ГПК України, представнику скаржника та прокурору відомі та зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів не надходило.

Представником апелянта/відповідача подано письмове клопотання про відмову від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2016 року, справу № 921/724/15-г/6 Господарського суду Тернопільської області розподілено головуючому судді Данко Л.С. та суддям: Галушко Н.А., Орищин Г.В.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 31.10.2016 року прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері», б/н від 10.10.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5056/16 від 26.10.2016 р.) до провадження та розгляд скарги призначено на 09.11.2016 року, про що сторони та прокурор були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах оскарження, а. с. 76-79).

В судовому засіданні 09.11.2016 р. за участю представників сторін та прокурора, судом оголошувалась перерва до 14.11.2016 р., про що уповноважені представники сторін та прокурор були особисто повідомлені під розписку (матеріали оскарження, а. с. 101).

В судове засідання 14.11.2016 р. представник апелянта/заявника/відповідача прибув, через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду подав уточнення до апеляційної скарги вх. № ЛАГС 01-04/8172/16 від 14.11.2016 р. в якій просить: 1) скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2016 р. у справі № 921/724/15-г/6 повністю та постановити нову ухвалу, якою заяву Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» від 12.09.2016 р. № б/н про надання розстрочки виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у справі № 921/724/15-г/6 задовольнити, надавши розстрочку на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у справі № 921/724/15-г/6 на один рік, починаючи з набрання законної сили ухвалою суду про розстрочку виконання рішення суду; 2) покласти на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області витрати, повязані із сплатою судового збору в сумі 1378,00 грн. Також представником скаржника доводи апеляційної скарги усно підтримано з підстав зазначених в апеляційній скарзі, просить задоволити апеляційну скаргу з урахуванням уточнення до апеляційної скарги та ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Представник прокуратури в судове засідання прибув, проти апеляційної скарги заперечив, позицію позивача, яка викладена у відзиві на апеляційну скаргу № 10-12-04224 від 07.11.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-04/8094/16) підтримав, просить залишити без змін ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2016 р. у справі № 921/724/15-г/6, а апеляційну скаргу ПАТ «Галіція Дистилері» - без задоволення.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив, був особисто під розписку повідомлений про день, час та місце розгляду справи (матеріали оскарження, а. с. 101). У попередньому судовому засіданні представником позивача на виконання вимог ухвали від 31.10.2016 р. через канцелярію суду подано відзив на апеляційну скаргу № 10-12-04224 від 07.11.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-04/8094/16), щодо апеляційної скарги заперечив з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, доводи наведені у відзиві на апеляційну скаргу підтримав, просив суд ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2016 р. у справі № 921/724/15-г/6, а апеляційну скаргу ПАТ «Галіція Дистилері» без задоволення.

З огляду на наведене колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною другою статті 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 31.10.2016 р. прийнято апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері», б/н від 10.10.2016 р. (вх. № ЛАГС 01-05/5056/16 від 26.10.2016 р.) до провадження, розгляд справи призначено на 09.11.2016 р. та в судовому засіданні за участю уповноважених представників сторін та прокурора судом оголошено до 14.11.2016 р., про що уповноважені представники сторін та прокурор були особисто повідомлені під розписку (матеріали оскарження, а. с. 101).

Однак, в судове засідання, яке відбулось 14.11.2016 р., представник позивача не прибув.

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представника позивача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Разом з тим, відповідно до абз. 1 п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 передбачено, що у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Стаття 22 ГПК України зобовязує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін це право, а не обовязок, справа може розглядатись без їх участі, якщо незявлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

З огляду на наведене колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги по справі № 921/724/15-г/6 та прийшла до висновку, розглядати справу без участі представника позивача.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали оскарження, подані відповідно до частини третьої ст. 106 ГПК України (матеріали оскарження ухвали Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2016 р. по справі № 921/724/15-г/6 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері») та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу місцевого господарського суду скасувати, виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2016 року у справі № 921/724/15-г/6 (головуючий суддя Шумський І.П., судді: Хома С.О., Стопник С.Г.) в задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Галіція Дистилері" про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015р. по справі № 921/724/15-г/6 відмовлено (пункт перший резолютивної частини ухвали) (матеріали оскарження, а. с. 67-70).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду від 07.10.2016 р. у даній справі, Апелянт/відповідач (Приватне акціонерне товариство «Галіція Дистилері») звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (з урахуванням уточнення до апеляційної скарги вх. № ЛАГС 01-04/8172/16 від 14.11.2016 р.) просить: 1) скасувати ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2016 р. у справі № 921/724/15-г/6 повністю та постановити нову ухвалу, якою заяву Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» від 12.09.2016 р. № б/н про надання розстрочки виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у справі № 921/724/15-г/6 задовольнити, надавши розстрочку на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у справі № 921/724/15-г/6 на один рік, починаючи з набрання законної сили ухвалою суду про розстрочку виконання рішення суду; 2) покласти на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області витрати, повязані із сплатою судового збору в сумі 1378,00 грн. Також представником скаржника доводи апеляційної скарги усно підтримано з підстав зазначених в апеляційній скарзі, просить задоволити апеляційну скаргу з урахуванням уточнення до апеляційної скарги та ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що оскаржувана ухвала місцевого господарського від 07.10.2016 р. прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним зясуванням усіх обставин справи, що мають значення для справи, а тому підлягає скасуванню.

Вважає, що місцевий господарський суд відмовляючи у задоволенні заяви про відстрочення судового рішення не врахував того, що апелянт/відповідач знаходиться у важкому фінансовому становищі, викликаному економічною кризою, інфляційними процесами в економіці держави, коливанням курсів валют, в підтвердження чого, зазначивши, що товарообіг підприємства за І півріччя 2016 року становить 42968735,63 грн. проти 49945494,18 грн. за аналогічний період минулого року та 63376733,69 грн. позаминулого, тобто знизився на 13,97 % та 32,21 % відповідно. При цьому надходження грошових коштів зменшилось на 37,56 %, з 78422004,37 грн. до 48968889,99 грн., в порівнянні з І півріччям 2015 року, а в порівнянні з І півріччям 2014 року, надходження коштів за котрий становило 84592606,25 грн., на 42,12 %. Істотне скорочення обсягів виробництва і реалізації, надходження грошових коштів, та як наслідок, викликаний цими факторами постійний дефіцит обігових коштів, негативно позначилися на сплаті податків, зборів, інших обов'язкових платежів до бюджету, на виплатах працівникам, та призвело до виникнення податкової заборгованості, заборгованості з виплати заробітної плати й інших негативних наслідків.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що на даний час відповідач має триваючі кредитні взаємовідносини з ПАТ «Банк Восток» на вкрай жорстких фінансово-виснажуючих умовах. На погашення кредитної заборгованості та сплату відсотків підприємство щомісячно має витрачати більше ніж півтора мільйони гривень, а через кризові явища в економіці країни можливість пере кредитування на більш лояльних умовах наразі відсутня, тобто відповідач дійсно, з об'єктивних причин, не має можливості, через брак коштів, одноразово у повному обсязі виконати рішення господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015р. у справі № 921/724/15-г/6.

Разом з тим, апелянт також вважає, що виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015р. у справі №921/724/15-г/6 шляхом одноразового у повному обсязі перерахування коштів позивачу в дохід Державного бюджету України матиме для підприємства, яке є одним з найбільших роботодавців і платників податків Тернопільського регіону, катастрофічні наслідки, при цьому, розстрочення виконання рішення суду не порушує прав позивача, а лише визначає порядок його виконання.

З матеріалів справи вбачається та встановлено місцевим господарським судом, 22.10.2015 р. Господарським судом Тернопільської області у складі головуючого судді Шумського І.П., судді Стадник М.С., судді Хоми С.О. винесено рішення у справі № 921/724/15-г/6, яким позов задоволено та вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» 1004278, 46 грн. в дохід Державного бюджету України для зарахування коштів зі сплати орендної плати та 20085,57 грн. судового збору в дохід бюджету (матеріали оскарження, а. с. 27-33).

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 22.03.2016р. у справі № 921/724/15-г/6 рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.

17.08.2016 р. постановою Вищого господарського суду України по вищезазначеній справі постанову Львівського апеляційного господарського суду від 22.03.2016 р. скасовано та залишено в силі рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у даній справі (матеріали оскарження, а. с. 22-26).

У звязку з набранням рішенням законної сили (постанова Вищого господарського суду України від 17.08.2016 р., яка набрали законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України), 05.09.2016 р. Господарським судом Тернопільської області по справі № 921/724/15-г/6 видано відповідні накази про стягнення з боржника на користь стягувача присудженої суми заборгованості.

19.09.2016 р. Приватне акціонерне товариство «Галіція Дистилері» звернулось до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 12.09.2016 р., в якій просив суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у справі № 921/724/15-г/6 та встановити наступний графік виконання (з урахуванням поданого 07.10.2016 р. уточненого графіку погашення заборгованості): до 11 жовтня 2016 р. 89380,79 грн.; до 11 листопада 2016 р. 85363,67 грн.; до 11 грудня 2016 р. 85363,67 грн.; до 11 січня 2017 р. 85363,67 грн.; до 11 лютого 2017 р. 85363,67 грн.; до 11 березня 2017 р. 85363,67 грн.; до 11 квітня 2017 р. 85363,67 грн.; до 11 травня 2017 р. 85363,67 грн.; до 11 червня 2017 р. 85363,67 грн.; до 11 липня 2017 р. 85363,67 грн.; до 11 серпня 2017 р. 85363,67 грн.; до 11 вересня 2017 р. 85363,66 грн. Всього на суму: 1028381,14 грн.

Як вбачається з матеріалів оскарження, ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 21.09.2016 р. прийнято заяву ПАТ «Галіція Дистилері» про відстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у справі № 921/724/15-г/6 за позовом прокурора Бучацького району, м. Бучач в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області, м. Тернопіль, до Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері», м. Бучач Бучацького району Тернопільської області, про стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 1004278,46 грн. (матеріли оскарження, а. с. 40-41).

29.09.2016 р. ухвалою місцевого господарського суду призначено колегіальний розгляд заяви та розгляд заяви призначено на 07.10.2016 р.

Крім того, в процесі розгляду заяви, апелянтом/відповідачем суду першої інстанції було подано 07.10.2016 р. заяву про уточнення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду по справі № 921/724/15-г/6 (уточнений графік погашення заборгованості) (матеріали оскарження, а. с. 63).

Однак, місцевим господарським судом в процесі розгляду справи у задоволенні вищезазначеної заяви було відмовлено, про що було прийнято відповідну ухвалу суду від 07.10.2016 р.

З оскаржуваної ухвали місцевого суду вбачається, що відмовляючи відповідачу у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у справі № 921/724/15-г/6 місцевим судом було зазначено, що заявником не було доведено винятковість обставин, які ускладнюють чи виключають виконання рішення суду. Також судом зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування обєктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

З приводу наведеного колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» встановлено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У п. 2.3 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 справа №1-7/2013 Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням акціонерної компанії «Харківобленерго» щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 частини другої статті 17, пункту 8 частини першої статті 26, частини першої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», наведено висновок про те, що підставою для застосування статті 36 Закону України "Про виконавче провадження" є наявність обєктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим застосування загального порядку примусового виконання рішень. За судовою практикою до обставин, що ускладнюють виконання судового рішення та які є підставою для розстрочки його виконання, належать хвороба боржника або членів його сімї, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи-боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 5 цієї статті у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки виникати з рішення суду.

Так, ГПК України передбачає дві стадії, на яких суд може вирішувати питання про розстрочку виконання рішення, а саме: при винесенні рішення по суті справи, що відображається в мотивувальній та резолютивній частинах рішення (п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 84), а також у наказі господарського суду; та під час виконання рішення суду (виконавчого провадження) шляхом винесення окремого процесуального документа (ухвали) про розстрочку виконання рішення (ч. 3 ст. 121 ГПК України). Розстрочка виконання рішення суду означає виконання його частинами, встановленими судом, з певним інтервалом в часі. За змістом ч. 2 ст. 84 цього Кодексу строки виконання рішення частинами (сплата грошових коштів частками тощо) визначаються судом.

Статтею 83 ГПК України передбачено право господарського суду щодо прийняття рішення, де у п. 6 передбачено право суду відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Як вбачається з поданої заявником (боржником) заяви про розстрочку виконання рішення, необхідність надання розстрочки останній обґрунтовує з посиланням на тяжке фінансове становище та несприятливою економічною ситуацією у державі і нестабільністю національної валюти, інфляційними процесами в економіці держави, коливанням курсів валют, в підтвердження чого, до заяви долучає Баланс (Звіт про фінансовий стан) станом на 30.06.2014 р., Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за півріччя 2014 року; Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.06.2015 р.; Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1 півріччя 2015 року; Баланс (Звіт про фінансовий стан) на 30.06.2016 р.; Звіт про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1 півріччя 2016 року (матеріали оскарження, а. с. 4-18).

З вищенаведеного вбачається, що товарообіг підприємства заявника за І півріччя 2016 року становить 42968735,63 грн. проти 49945494,18 грн. за аналогічний період минулого року та 63376733,69 грн. позаминулого, тобто знизився на 13,97 % та 32,21 % відповідно. При цьому надходження грошових коштів зменшилось на 37,56 %, з 78422004,37 грн. до 48968889,99 грн., в порівнянні з І півріччям 2015 року, а в порівнянні з І півріччям 2014 року, надходження коштів за котрий становило 84592606,25 грн., на 42,12 %., про що свідчить, що у Товариства виникло істотне скорочення обсягів виробництва і реалізації, надходження грошових коштів, та як наслідок, викликаний цими факторами постійний дефіцит обігових коштів, негативно позначилися на сплаті податків, зборів, інших обов'язкових платежів до бюджету, на виплатах працівникам, та призвело до виникнення податкової заборгованості, заборгованості з виплати заробітної плати й інших негативних наслідків.

Слід зазначити, що наявний в матеріалах справи фінансовий звіт ПАТ «Галіція Дистилері», що підтверджує дійсний фінансовий стан Відповідача підтверджує фінансові коливання на банківських рахунках Відповідача, з огляду на таке.

Частина 2 статті 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV визначає, що фінансова звітність підприємства (крім бюджетних установ, представництв іноземних суб'єктів господарської діяльності та суб'єктів малого підприємництва, визнаних такими відповідно до чинного законодавства) включає: баланс,звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів,звіт про власний капітал та примітки до звітів.

Баланс (звіт про фінансовий стан) - звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов'язання і власний капітал (абз.2 п.З Загальних положень Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 «Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку І «Загальні вимоги до фінансової звітності», далі - Положення).

Метою складання Балансу є надання користувачам повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан підприємства на звітну дату для прийняття ефективних економічних рішень. Тобто, для оцінки фінансового стану підприємства необхідна інформація, яку можна отримати з балансу.

Звіт про фінансові результати - звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід (абз.13 п. 3 Загальних положень Положення).

Звіт про рух грошових коштів - звіт, який відображає надходження і вибуття грошових коштів протягом звітного періоду в результаті операційної, інвестиційної та фінансової діяльності (абз.12 п. 3 Загальних положень Положення).

Отже, належними доказами існування тяжкого фінансового стану є офіційна фінансова звітність, відповідна документація (баланс, звіт про рух грошових коштів та ін.), достовірність яких підтверджена належними засобами.

Крім того, з наявного в матеріалах листа (матеріали оскарження, а. с. 21) також вбачається, що на даний час відповідач має триваючі кредитні взаємовідносини з ПАТ «Банк Восток» відповідно до яких, підприємство щомісячно має погашати кредитну заборгованість та сплату відсотків, що в сукупності становить більше ніж півтора мільйони гривень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України суд має право відстрочити або розстрочити виконання рішення суду.

З огляду на викладене, ухвала Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2016 р. у справі № 921/724/15-г/6 є такою яка не відповідає фактичним обставинам справи.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, колегія суддів прийшла до висновку, що розстрочення виконання судового рішення у даній справі не може зашкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних та основних свобод у системному розумінні даної норми та національного закону, оскільки означає виконання рішення суду частинами, встановленими судом, з певним інтервалом в часі та не виключає його невиконання, а тому апеляційну скаргу слід задовільнити частково. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2016 року у справі № 921/724/15-г/6 скасувати. Заяву Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015р. по справі № 921/724/15-г/6 задовільнити частково. Розстрочити Приватному акціонерному товариству «Галіція Дистилері» виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у справі № 921/724/15-г/6 про стягнення загальної суми боргу 1024364,03 грн. (1004278,46 грн. основного боргу + 20085,57 грн. судового збору) на 6 (шість) місяців, починаючи з набрання законної сили постановою Львівського апеляційного господарського суду у даній справі, шляхом щомісячного перерахування грошових коштів по 170727,34 грн. до 14 травня 2017 року включно.

Судовий збір за перегляд ухвали місцевого суду в апеляційному порядку покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 43, 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» задовільнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 07.10.2016 року у справі № 921/724/15-г/6 скасувати.

3. Заяву Приватного акціонерного товариства «Галіція Дистилері» про розстрочку виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015р. по справі № 921/724/15-г/6 задовільнити частково.

4. Розстрочити Приватному акціонерному товариству «Галіція Дистилері» виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.10.2015 р. у справі № 921/724/15-г/6 про стягнення загальної суми боргу 1024364,03 грн. (1004278,46 грн. основного боргу + 20085,57 грн. судового збору) на 6 (шість) місяців, починаючи з набрання законної сили постановою Львівського апеляційного господарського суду у даній справі, шляхом щомісячного перерахування грошових коштів по 170727,34 грн. до 14 травня 2017 року включно.

5. Покласти на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Тернопільській області витрати повязані із сплатою судового збору в сумі 1378,00 грн. за перегляд ухвали місцевого суду в апеляційному порядку.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

7. Матеріали оскарження повернути в Господарський суд Тернопільської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.

14.11.2016 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 17.11.2016 р.