донецький апеляційний господарський суд
Постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 справа № 908/1760/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, , ОСОБА_3,
за участю представників сторін:
від позивача:ОСОБА_4 за дов. б/н від 06.07.2016,
від відповідача: від третьої особи 1: від третьої особи 2: від третьої особи 3:ОСОБА_5 за дов. № 21/07 від 01.07.2016, ОСОБА_6 за дов. № 21/07 від 21.07.2016, не з`явився, не з`явився, не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій № 1", м. Запоріжжя,
на рішення Господарського суду Запорізької області
від 14.09.2016
у справі№ 908/1760/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Білді Груп", м. Запоріжжя,
до за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:Публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій № 1", м. Запоріжжя, 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАЗ ЛТД", м. Запоріжжя, 2. Дочірнього підприємства "Запорізький виробничий комбінат "Спецгазпром", м. Запоріжжя, 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Капітал Груп", м. Київ,
про за зустрічним позовом: до відповідача 1: до відповідача 2: провизнання недійсним договору купівлі-продажу № 73(11) від 07.06.2011 Публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій № 1", м. Запоріжжя, Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Капітал Груп", м. Київ, Товариства з обмеженою відповідальністю "Білді Груп", м. Запоріжжя, визнання недійсним договору про відступлення права вимоги б/н від 07.06.2016

В С Т А Н О В И В :

Господарський суд Запорізької області (суддя Азізбекян Т.А.) рішенням від 14.09.2016 задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Білді Груп", м. Запоріжжя, (далі ТОВ "Білді Груп") до Публічного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій № 1", м. Запоріжжя, (далі ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 1") за первісним позовом та визнав недійсним договір купівлі-продажу № 73(11) від 07.06.2011, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДАЗ ЛТД", м. Запоріжжя, (далі ТОВ "ДАЗ ЛТД") та відповідачем.

Суд також задовольнив зустрічний позов та визнав недійсним договір про відступлення права вимоги від 07.06.2016, який було укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Капітал Груп", що діє від свого імені в інтересах та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду недиверсифікованого виду закритого типу "Зоряний", м. Київ (далі ТОВ "Компанія з управління активами "Капітал Груп") та ТОВ "Білді Груп" з моменту укладення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 1" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій рішення Господарського суду Запорізької області від 14.09.2016 у справі № 908/1760/16 просить скасувати в частині задоволення первісного позову та прийняти нове рішення, яким провадження у справі за позовом ТОВ "Білді Груп" припинити у зв`язку з відсутністю предмета спору, а в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані, зокрема, посиланням на те, що договір купівлі-продажу № 73(11) від 07.06.2016 є нікчемним і всі похідні від нього договори є нікчемними, тому у ТОВ "Білді Груп" відсутні будь-які права та обов'язки за цим договором, що, на думку апелянта свідчить про відсутність порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача за первісним позовом.

Визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за нікчемним договором купівлі-продажу, апелянт вважає обґрунтованим та правомірним.

ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 1" у відзиві на апеляційну скаргу її доводи вважає безпідставними, оскільки недійсний правочин у будь-якому випадку створює для сторін юридичні наслідки, що пов'язані з його недійсністю, тому його звернення до суду є способом захисту порушеного права. Також вважає, що укладений з ТОВ "Компанія з управління активами "Капітал Груп" у простій письмовій формі договір відступлення права вимоги відповідає приписам частини першої ст. 513 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 21.10.2016 розгляд апеляційної скарги призначений на 16.11.2016.

У судове засідання 16.11.2016 з`явились представники позивача та відповідача за первісним позовом, підтвердили свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору за первісним позовом та ТОВ "Компанія з управління активами "Капітал Груп" своїх представників у судовому засідання не направили, про час та місце слухання справи були належним чином повідомлені, про що свідчать рекомендовані повідомлення у справі (а.с. 124-129).

Розглянувши апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з врахуванням наступного.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ "ДАЗ ЛТД" та ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 1" 07.06.2011 уклали в простій письмовій формі договір купівлі-продажу № 73(11), за яким продавець (ТОВ "ДАЗ ЛТД") передає під'їзні залізничні колії (Розпорядчий пост "Бетон"), що були в експлуатації, загальною протяжністю 4 038 метрів та вагою 410 тон, які розташовані за адресою: місто Запоріжжя, вулиця Фінальна, 1Б, а покупець (ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 1") приймає у власність (купує) зазначене майно та зобов`язується сплатити за нього вартість відповідно до умов, визначених Договором (а.с. 11-13).

Згідно з пунктами 2.1 та 2.2 Договору вартість майна становить 850 000, 00 грн. в т.ч. ПДВ 20 % та має бути сплачена не пізніше 31 травня 2012 року.

Додатком № 1 до Договору є складений та підписаний сторонами акт приймання-передачі під'їзних залізничних колій Розпорядчого поста "Бетон" (а.с. 14-15).

На момент укладення додаткової угоди № 1 до Договору купівлі-продажу сторони визначили зокрема заборгованість в сумі 685 000, 00 грн., та строки її сплати (а.с. 16).

В подальшому було укладено наступні договори про відступлення права вимоги боргу за договором купівлі-продажу № 73(11) від 07.06.2011:

№ 29/10-01 від 30.10.2013 між ТОВ "ДАЗ ЛТД" та Дочірнім підприємством "Запорізький виробничий комбінат "Спецгазпром" (а.с. 17-19);

б/н від 17.07.2014 між Дочірнім підприємством "Запорізький виробничий комбінат "Спецгазпром" та ТОВ "Компанія з управління активами "Капітал Груп" (а.с. 20);

б/н від 07.06.2016 між ТОВ "Компанія з управління активами "Капітал Груп" та ТОВ "Білді Груп" (а.с. 21);

Предметом первісного позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу № 73(11) від 07.06.2011, укладеного між ТОВ "ДАЗ ЛТД" та ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 1", з яким ТОВ "Білді Груп" звернулось до суду на підставі договору про відступлення права вимоги від 07.06.2016.

Предметом зустрічного позову є визнання недійсним зазначеного договору про відступлення права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю "Білді Груп".

Господарський суд погодився з доводами первісного та зустрічного позовів, та задовольнив їх, посилаючись на нікчемність договору купівлі-продажу нерухомого майна без нотаріального посвідчення договору, що прямо передбачено статтею 220 Цивільного кодексу України та недійсність договорів про відступлення права вимоги за таким договором з тих же підстав.

Матеріали справи містять документи, зокрема, довіреність від 22.06.2016, клопотання від 20.07.2016, зустрічний позов, які підписані керуючим санацією ПАТ "Завод залізобетонних конструкцій № 1" ОСОБА_7 та ухвалу господарського суду Запорізької області від 11.07.2016 у справі № 5009/2987/12 про банкрутство відповідача за первісним позовом. (а.с. 42, 43-44, 46-50, 65-67).

Втім суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, та розглянув у позовному провадженні спір про визнання недійсним договору без врахування приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон № 2343-ХІІ).

Правовий висновок щодо розгляду спорів про визнання недійсним договорів, укладених за участю боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, викладено в постанові від 11 квітня 2016 року у справі № 3-304гс16 Верховного Суду України.

Верховний Суд України, зокрема, зауважив наступне.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Відповідно до положень статті 41 Господарського процесуального кодексу України господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом № 2343-XII.

Згідно з пунктами 2, 7 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам зокрема підвідомчі справи про банкрутство; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником;

Верховний Суд України також зазначив, що частиною дев'ятою статті 16 Господарського процесуального кодексу України (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону № 2343-XII, відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

Системний аналіз положень Закону № 2343-XII дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону № 2343-XII мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону № 2343-XII); за позовом розпорядника майна (частина дев'ята статті 22 Закону № 2343-XII); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статті 26 Закону № 2343-XII); за заявою керуючого санацією (частина п'ята статті 28 Закону № 2343-XII); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону № 2343-XII).

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону № 2343-XII, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

З огляду на положення статей 4, 104, 110-112 Цивільного кодексу України, Закон № 2343-XII є частиною цивільного законодавства, що не виключає можливості застосування до правовідносин, які регулює цей спеціальний Закон, також норм Цивільного кодексу України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

За таких обставин колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що позовне провадження у справі № 908/1760/16 за позовом ТОВ "Білді Груп" господарським судом Запорізької області було порушено безпідставно, тому судове рішення у справі підлягає скасуванню, як таке, що прийнято з порушенням норм процесуального права, а провадження у справі № 908/1760/16 підлягає припиненню.

Витрати по сплаті судового збору розподіляються відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, п. 1 ч. 1 ст. 80, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Завод залізобетонних конструкцій № 1», м. Запоріжжя, на рішення господарського суду Запорізької області від 14.09.2016 у справі № 908/1760/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 14.09.2016 у справі № 908/1760/16 скасувати.

Провадження у справі № 908/1760/16 припинити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий Т.М. Колядко

Судді: В.М. Татенко

ОСОБА_3