ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р.Справа № 916/2453/16
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

головуючого судді: Жекова В.І.,

суддів: Воронюка О.Л., Мишкіної М.А.,

(Склад колегії суду визначено згідно з протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.11.2016р.),

при секретарі судового засідання Чеголя Є. О.,

за участю:

від Заступника прокурора Одеської області Тунік В.М.,

від Одеської міської ради ОСОБА_1,

від Департаменту комунальної власності Одеської міської ради не зявився,

від Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський готель Центральний - не зявився,

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області

на ухвалу господарського суду Одеської області

від 09.09.2016 р. (про повернення позовної заяви без розгляду)

по справі № 916/2453/16

за позовом Першого заступника прокурора Одеської області в інтересах держави в особі територіальної громади м. Одеси

до відповідачів:

1) Одеської міської ради;

2) Департаменту комунальної власності Одеської міської ради;

3) Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський готель Центральний

про визнання незаконним та скасування пункту рішення Одеської міської ради, визнання недійсним додаткового договору

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 21.10.2016 р., яка надіслана учасникам процесу 24.10.2016р., апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 09.09.2016р. (про повернення позовної заяви без розгляду) по справі № 916/2453/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді Богатиря К.В., суддів: Аленіна О.Ю., Жекова В.І. на 07.11.2016р. о 10:30.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду від 03.11.2016р. №833 по справі №916/2453/16 було призначено повторний автоматичний розподіл судової справи, у звязку з перебуванням головуючого судді: Богатиря К.В. у відпустці з 31.10.2016р. по 11.11.2016р.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.11.2016р., для розгляду апеляційної скарги Першого заступника прокурора Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 09.09.2016 р. (про повернення позовної заяви без розгляду) по справі № 916/2453/16 визначено склад колегії у складі: головуючого судді Жекова В.І., суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 03.11.2016р., яка надіслана учасникам процесу 04.11.2016р., апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 09.09.2016р. по справі № 916/2453/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді Жекова В.І., суддів: Аленіна О.Ю., Мишкіної М.А. на 07.11.2016р. о 10:30.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07.11.2016р., яка надіслана учасникам процесу 08.11.2016р., розгляд справи було відкладено на 14.11.2016р. о 10:30.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду №857 від 10.11.2016 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/2453/16, у звязку із перебуванням судді-учасника колегії по справі ОСОБА_2 у відпустці у період з 09.11.2016р. по 25.11.2016р. включно.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 10.11.2016 р., для розгляду апеляційної скарги Першого заступника прокурора Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 09.09.2016 р. (про повернення позовної заяви без розгляду) по справі № 916/2453/16 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Жекова В.І., суддів: Мишкіної М.А., Воронюка О.Л.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 10.11.2016р., яка надіслана учасникам процесу 11.11.2016р., апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Одеської області на ухвалу господарського суду Одеської області від 09.09.2016р. по справі № 916/2453/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді Жекова В.І., суддів: Воронюка О.Л., Мишкіної М.А. на 14.11.2016р. о 10:30.

Учасники судового процесу, відповідно до ст. 98 ГПК України, належним чином повідомлялись про час і місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 85 ГПК України, в судовому засіданні, яке відбулось 14.11.2016 р., оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

07.09.2016 р. Перший заступник прокурора Одеської області в інтересах держави в особі територіальної громади м. Одеси звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю Одеський готель Центральний про визнання незаконним та скасування п.3.2 рішення Одеської міської ради №936-УІІ від 30.06.2016 р. «Про встановлення розміру орендної плати», визнання недійсним додаткового договору №12/16 від 29.07.2016 р. про внесення змін до нової редакції договору оренди нежилих приміщень від 21.12.2005 р. №6, укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ТОВ Одеський готель Центральний, та стягнення судового збору (а.м.а.п. 34-39).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.09.2016 р. (суддя Оборотова О. Ю.) повернено позовну заяву Першого заступника прокурора Одеської області без розгляду, на підставі п.1 ч.1 ст. 63 ГПК України (а.м.а.п. 14-16).

Повертаючи позовну заяву без розгляду, господарський суд дійшов до висновку, що Перший заступник прокурора Одеської області звернувся до господарського суду в інтересах громадян, які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому прокурор невірно визначив позивача, тобто орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, у звязку з поданням позову в інтересах держави. Також, суд зазначив, що прокурором не надано обґрунтованих підстав для здійснення представництва інтересів держави.

Не погоджуючись з наведеною ухвалою, Заступник прокурора Одеської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив її скасувати, а позовну заяву направити до господарського суду Одеської області для вирішення питання щодо її прийняття та порушення провадження у справі (а.м.а.п. 28-33).

В обґрунтування своєї позиції скаржник зазначив, що прокурором у позові наголошено на необхідності судового захисту саме iнтepeciв територіальної громади міста, які є тотожними державним інтересам, а не інтеpeciв окремих громадян. У даному випадку в якості позивача виступає не територіальна громада, як зазначає суд першої інстанції в ухвалі від 09.09.2016 р., а безпосередньо прокурор, що, в тому числі, узгоджується з положеннями п.2.10. постанови пленуму ВГСУ №11 від 29.05.2013 р.

Представник скаржника підтримує апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник Одеської міської ради просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції, як таку, що прийнята у цілковитій відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами апеляційного провадження на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм процесуального права, згідно з вимогами ст. 101 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із ч.ч.1,3 ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді. Зазначене також викладене й у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам".

Згідно до ст. 29 ГПК України, прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших ociб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави.

Так, згідно з ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. № 3-рп/99 у справі №1-1/99 за конституційним поданням Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України, прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що поняття «інтереси держави» є оціночним, виключного переліку обставин, які можуть використовуватися, закон не передбачає, а відтак судова колегія погоджується з твердженнями апелянта щодо того, що право комунальної власності територіальної громади захищається державою на рівних умовах з правом власності інших суб'єктів.

Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р., міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції i повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ч.2 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», державну політику у сфері оренди здійснюють органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Відповідно до ч.4 ст. 71 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових ociб місцевого самоврядування.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що Одеська міськрада є тим органом, до компетенції якого віднесені повноваження у тому числі щодо захисту інтересів територіальної громади міста в сфері оренди обєктів комунальної власності. Оскільки прокурор вважає, що оспорюване рішення міськради порушує інтереси громади, останнім, на думку колегії, цілком обґрунтовано обрані підстави для вжиття заходів представницького характеру.

Правова позиція прокурора також узгоджується з постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №7 «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» (зі змінами та доповненнями).

Так, абзацом 3 пункту 1 вищезазначеної постанови Пленуму розяснено, що згідно з абзацом четвертим частини першої та частиною другою статті 2 ГПК господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді. У разі невиконання такої вимоги подана ним позовна заява підлягає поверненню в порядку, встановленому статтею 63 названого Кодексу.

Крім того, згідно із пунктом 2.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» (зі змінами та доповненнями), розяснено, що прокурор, звертаючись до господарського суду із заявою про визнання правочину недійсним, виступає позивачем або зазначає у ній позивачем державний чи інший орган або установу, організацію, уповноважені здійснювати відповідні функції держави у спірних правовідносинах, наприклад, управляти майном, що є предметом цього правочину, і визначає відповідачами, як правило, сторони за правочином (договором). Виняток можуть становити випадки, коли однією з сторін є названий орган (установа, організація); у такому разі відповідачем визначається друга сторона.

Отже, постанова Пленуму визначає самостійну процесуальну фігуру позивач-прокурор, який не позбавлений права самостійного звернення до господарського суду з позовом з метою захисту порушеного права або законних інтересів держави.

З огляду на викладене, висновки суду першої інстанції щодо невірного визначення прокурором позивача є помилковими, оскільки не узгоджуються із вимогами вищенаведеного законодавства.

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що оскаржена ухвала підлягає скасуванню, а позов з додатками передачі на розгляд до господарського суду Одеської області.

Керуючись ст.ст. 85,99,101-106 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області - задовольнити, ухвалу господарського суду Одеської області від 09.09.2016 р. про повернення позовної заяви Першого заступника прокурора Одеської області без розгляду - скасувати, позовну заяву з додатками - передати на розгляд до господарського суду Одеської області.

Постанова, відповідно до вимог ст. 105 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 14.11.2016 р.

Головуючий суддя Жеков В. І.

Суддя Воронюк О. Л.

Суддя Мишкіна М. А.