РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016Справа №910/13991/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» про стягнення 17 046, 90 грн,

за участю представників сторін:

від позивача - Галіч Ж.В. (довіреність № 08-03-25/45-16 від 16.05.2016);

від відповідача - Савенко О. І. (довіреність № б/н від 23.05.2016);

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2016 року публічне акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (надалі - відповідач) про стягнення 17 046,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2016 порушено провадження у справі № 910/11758/16.

19.08.2016 у судовому засіданні від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову з огляду на те, що потерпіла особа не зверталася до нього із заявою про виплату страхового відшкодування протягом терміну, встановленому ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі по тексту - Закон), а тому вимога про виплату страхового відшкодування позивачу та потерпілій особі внаслідок настання ДТП є неправомірною та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 28.09.2016 № 04-23/1999 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 910/13991/16, справу передано на розгляд судді Карабань Я.А.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2016 справу № 910/13991/16 прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 25.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 розгляд справи відкладено на 15.11.2016.

07.11.2016 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист з інформацією на судовий запит стосовно полісу обов'язкового страхування АС/0862981.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлений позов та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

У судовому засіданні 15.11.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважних представників сторін, судом встановлено таке.

17.04.2013 між відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (надалі - страховик, позивач) та громадянином ОСОБА_3 (надалі - страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземних транспортного засобу, № 0976144 (надалі - договір) відповідно до умов якого застраховано майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням та/або користуванням та/або розпорядженням застрахованим транспортним засобом (ТЗ) та застрахованим ДО, зазначеним в п. 1.1. договору (п. 3.1. частини 2 договору).

Строк дії договору встановлений з 18.04.2013 по 17.06.2014 (п. 1.11. частини 1 договору).

За умовами договору транспортний засіб застраховано, в тому числі, на випадок дорожньо-транспортної пригоди (п. 4.1. частини 2 договору).

28.10.2013 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача транспортного засобу FIAT VOBLO, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, під керуванням останнього та транспортного засобу Hyundai Santa Fe, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4, під керуванням останнього.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2013 у справі № 761/28597/13-п ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок зазначеного вище ДТП застрахований у позивача ТЗ отримав механічні пошкодження.

Таким чином, через пошкодження внаслідок ДТП застрахованого транспортного засобу у позивача виник обов'язок виплатити страхове відшкодування згідно з умовами договору.

Згідно ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Відповідно до п. 13.5. договору відшкодуванню підлягають документально підтверджені прямі збитки, заподіяні страхувальнику внаслідок настання страхового випадку.

Згідно з п. 13.6. договору у разі пошкодження застрахованого транспортного засобу розмір збитку може визначатися страховиком на підставі умов, викладених у п. 13.6.1., 13.6.2., 13.6.3., 13.7., а саме:

- калькуляції вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ (калькуляція) та/або акту автотоварознавчого дослідження, що складається аварійним комісаром, сертифікованим експертом або спеціалістом;

- оригіналу акта виконаних робіт та документів, що підтверджують дійсні витрати. Зазначені документи приймаються страховиком за умови, що страхувальник або вигодонабувач попередньо узгодив зі страховиком вибір СТО та вартість відновлювального ремонту. В іншому випадку документи із СТО, які не були попередньо узгоджені зі страховиком, не можуть бути підставою для визначення розміру страхового відшкодування;

- деталізованого документа узгодженої зі страховиком СТО (наряд-замовлення, рахунок-фактура, кошторис, ремонтна калькуляція тощо), який до початку проведення ремонтно-відновлювальних робіт попередньо погоджується у письмовій формі зі страховиком. У такому разі на підставі заяви страхувальника або вигодонабувача страхове відшкодування здійснюється на рахунок СТО, що видала відповідний документ.

У відповідності до п. 13.7. договору у разі здійснення страхувальником (вигодонабувачем) відновлювального ремонту застрахованого ТЗ без попереднього погодження зі страховиком розмір збитку визначається виключно на підставі п. 13.6.1. договору.

Згідно з рахунком-фактури від 17.11.2013 № ИН-0009207 ТОВ «ІТАЛАВТО ЦЕНТР» вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 18 126, 90 грн.

На підставі страхового акту від 17.04.2014 № СТО-13-14134/1 на рахунок ТОВ «ІТАЛАВТО ЦЕНТР» було перераховано 16 866, 92 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 13.04.2016 № 18320, а також грошові кошти у розмірі 689, 98 грн було зараховано позивачем в рахунок погашення частини страхового платежу по договору. Належним чином засвідчені копії вказаних документів містяться в матеріалах справи, а оригінали оглянуто судом у судовому засіданні

Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання страховика за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів перед страхувальником в повному обсязі.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Після виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право вимоги щодо сплати шкоди в розмірі виплаченого страхового відшкодування - 17 556, 90 грн (16 866, 92 + 689, 98) до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Наявність вини ОСОБА_4 у порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження застрахованого транспортного засобу, підтверджена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.11.2013.

Законом України «Про страхування» передбачено, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів підлягає обов'язковому страхуванню (ст. 7 Закону)

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність особи винної у ДТП на час скоєння останньої була застрахована у приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № НОМЕР_3, строк дії з 20.03.2013 по 19.03.2014, страхувальник ОСОБА_4, забезпечений транспортний засіб автомобіль Hyundai Santa Fe, державний реєстраційний номер НОМЕР_2).

Обов'язок страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок ДТП майну третьої особи, встановлений п. 22.1 ст. 22. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відшкодування здійснюється у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Вирішуючи питання про суму відшкодування, суд враховує положення абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № НОМЕР_3, яким застрахована цивільно-правова відповідальність винної особи, встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 50 000, 00 грн та франшизу 510, 00 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті відповідачем, з урахуванням франшизи становить 17 046, 90 грн.

Суд не погоджується з твердженням відповідача, що особа, яку визнано потерпілою внаслідок ДТП повинна була у місячний строк звернутися до відповідача з вимогою про виплату страхового відшкодування на підставі ст. 35 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з огляду на наступне.

Як зазначено в преамбулі, вказаний Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розділ ІІІ Закону, яким передбачено порядок здійснення страхового відшкодування, регулює порядок страхового відшкодування у правовідносинах між потерпілим (або особою, яка має право на отримання відшкодування) і страховиком.

Із системного аналізу ст.ст. 35, 37, 41 Закону, суд зазначає, що термін «потерпіла особа» згідно вказаного закону вживається в рамках відносин між страховиком і страхувальником за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а не як потерпіла особа внаслідок настання ДТП, а тому, посилання відповідача на те, що позивач протягом одного року не звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, що є підставою, на думку відповідача, для відмови у виплаті такого відшкодування, є хибним.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 989 Цивільного кодексу України на страхувальника покладено обов'язок повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

У пункті 2 оглядового листа Вищого господарського суду України від 14.01.2014 № 01-06/15/2014 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з правовідносин страхування» зазначено, що: «Зі змісту пункту 5 частини першої статті 989, статті 991 ЦК України та статті 26 Закону України «Про страхування» вбачається, що для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування правове значення має факт повідомлення страховика про настання страхового випадку в строк, який дає страховику можливість дослідити обставини випадку і дійти висновку про визнання його страховим випадком чи про відмову в цьому.

Страховик отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування за договором майнового страхування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування. Таке право страховика, враховуючи висновок, наведений у рішенні Конституційного Суду України від 09.07.2002 № 15-рп/2002, може бути реалізоване шляхом подання відповідного позову до суду».

Така позиція суду узгоджена з позицією Вищого господарського суду України, викладеній у постанові від 07.10.2014 у справі № 910/9494/14.

Отже, суд приходить до висновку, що заперечення відповідача є необґрунтованими та не приймаються судом до уваги.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про відшкодування шкоди в розмірі 17 046, 90 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41, ідентифікаційний номер 32382598, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь публічного акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д, ідентифікаційний номер 25201716, на будь-який його рахунок, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) суму страхового відшкодування в розмірі 17 046 (сімнадцять тисяч сорок шість) гривень 90 копійок, а також судовий збір в сумі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Повне рішення складено 18 листопада 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань