ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Справа № 910/8086/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Кролевець О.А.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 06 вересня 2016 року

у справі № 910/8086/16

господарського суду міста Києва

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 10 427,84 грн.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явилися

відповідача: Неведрова Н.В.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулося до господарського суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 10 427,84 грн. збитків, понесених у зв'язку із незбереженням вантажу під час перевезення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як перевізник вантажу, не виконав покладених на нього законом та договором перевезення, укладеним між ним та вантажовідправником на користь позивача, зобов'язань щодо забезпечення збереження вантажу та відповідно до ст. 920, ч. 2 ст. 924 ЦК України, ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт", п. 110, 113, 114, 115 Статуту залізниць України зобов'язаний відшкодувати позивачу збитки за недостачу маси вантажу у вартісному розмірі такої недостачі.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02 червня 2016 року (суддя Сівакова В.В.) в позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 06 вересня 2016 року (склад колегія суддів: Руденко М.А.- головуючий, Пономаренко Є.Ю., Дідиченко М.А.) рішення господарського суду міста Києва від 02 червня 2016 року залишено без змін.

Не погодившись із зазначеними рішенням місцевого та постановою апеляційного господарських судів, Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 02 червня 2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 06 вересня 2016 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судами, дослідивши правильність застосування господарськими судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального процесуального права, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до залізничних накладних № 50090158 від 20 листопада 2015 року та № 50291053 від 29 листопада 2015 року зі станції "Фащівка" Донецької залізниці через станцію "Волноваха" Донецької залізниці на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці прибув вагон № 60456217 з вантажем - антрацит, вантажовідправником якого є товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", одержувач - ПАТ "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча".

30 листопада 2015 року на станції Волноваха Донецької залізниці проведено перевірку маси вантажу у вагоні № 60456217 та виявлено недостачу антрациту у кількості 6 100 кг, у зв'язку з чим було складено комерційній акт № АQ654521/91/1488 від 30 листопада 2015 року.

У зв'язку з виявленою під час перевірки недостачею вантажу, позивачем, як вантажоодержувачем, на підставі зазначеного комерційного акту, з урахуванням норм природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто було визначено суму недостачі в розмірі 10 427,84 грн., стягнення якої в якості збитків є предметом спору у даній справі. При цьому, позивач зазначив, що відповідачем у даній справі є Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", як правонаступник прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця".

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарські суди попередніх інстанцій виходили з того, що Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не є належним відповідачем у даній справі, оскільки позовні вимоги ґрунтуються на договорі перевезення, укладеному з Державним підприємством "Донецька залізниця", а в матеріалах справи відсутні дані про внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення Державного підприємства "Донецька залізниця" та докази переходу прав і обов'язків від Державного підприємства "Донецька залізниця" до відповідача, у зв'язку з чим суди дійшли висновку про те, що ПАТ "Українська залізниця" не є правонаступником ДП "Донецька залізниця".

Колегія суддів вважає зазначені висновки судів передчасними та такими, що зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до преамбули Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" цей Закон визначає правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі (далі - Товариство), управління і розпорядження його майном та спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Пунктами 1-7 ст. 2 зазначеного Закону передбачено, що утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Утворення Товариства не потребує попереднього дозволу Антимонопольного комітету України. Товариство утворюється як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту). Статут Товариства затверджується Кабінетом Міністрів України. Засновником Товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України.

Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту.

Оприлюднення затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється Товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких суб'єктів господарювання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25 червня 2014 року "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" постановлено утворити публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ) (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 (п.1 Постанови).

В додатку 1 до зазначеної Постанови наведено перелік підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", до якого увійшло і Державне підприємство "Донецька залізниця".

Як встановлено судами попередніх інстанцій, статут публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 02 вересня 2015 року, а державна реєстрація товариства здійснена 21 жовтня 2015 року.

Відповідно до п.п. 1, 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця" публічне акціонерне товариство "Укрзалізниця" є юридичною особою, що утворена відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", Постанови Кабінету Міністрів України № 200 від 25 червня 2014 року "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Товариство утворено як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Однак, суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки змісту ст.ст. 1, 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 735 від 02 вересня 2015 року, та не звернули увагу на те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які за змістом ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" презюмуються достовірними, публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" визначене правонаступником у тому числі і Державного підприємства "Донецька залізниця".

Крім того, відповідно до п. 2 Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на викладене частина шоста статті 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", якою визначено, що ПАТ "Українська залізниця" є правонаступником усіх прав і обов'язків підприємств залізничного транспорту, має спеціальний (пріоритетний у застосуванні) характер по відношенню до норм ст. 104, 107 ЦК України. Зазначена норма не покладає факт правонаступництва створеного публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" за правами і обов'язками визначених підприємств Укрзалізниці в залежність від обов'язкового попереднього припинення зазначених підприємств, в тому числі і Державного підприємства "Донецька залізниця".

Наведеного не було враховано судами попередніх інстанцій.

Системний аналіз ч.ч. 3, 9 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" та послідовності дій зі створення ПАТ "Українська залізниця", визначеної Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25 червня 2014 року, дає підстави вважати, що злиття підприємств, на базі яких було створено ПАТ "Українська залізниця" (у тому числі: складання відповідних передавальних актів та формування статутного фонду) мало хронологічно передувати державній реєстрації їх правонаступника (ПАТ "Українська залізниця"), тобто, моменту набуття ним статусу суб'єкта правовідносин у розумінні ст.ст. 91, 92 ЦК України.

Отже, враховуючи положення ч. 6 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", факт реєстрації ПАТ "Українська залізниця" та зміст ст.ст. 1, 2 Статуту ПАТ "Українська залізниця", які визначають положення щодо правонаступництва, колегія суддів вважає, що всі права та обов'язки Державного підприємства "Донецька залізниця" перейшли до його правонаступника - публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", чим спростовуються помилкові висновки судів попередніх інстанцій про те, що публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" не є належним відповідачем у даній справі.

Суди попередніх інстанцій не врахували наведеного та не вирішили спір у даній справі, не з'ясували: чи мали місце обставини, на які послалися особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи існують інших фактичні обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, не перевірили доказів, наданих сторонами на підтвердження цих обставин; не з'ясували яка правова кваліфікація відносин сторін та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, як того вимагає пункт 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23 березня 2012 року "Про судове рішення".

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що судами попередніх інстанцій при винесенні оскаржуваних судових актів було порушено та невірно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, що підлягають застосуванню, в порушення ст. 43 ГПК України не були з'ясовані обставини справи, у зв'язку з чим постановлені судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими.

Передбачені процесуальним законом межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішеннях судів чи відхилені ними, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази (ч.2 ст.1117 ГПК України). Встановлення обставин справи, оцінка доказів виходить за межі перегляду справи в порядку касації та є підставою для скасування рішення і постанови з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" задовольнити частково.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 06 вересня 2016 року та Рішення господарського суду міста Києва від 02 червня 2016 року скасувати.

3. Справу № 910/8086/16 передати на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Головуючий І.А Плюшко

Судді: О.А. Кролевець

С.С. Самусенко