УХВАЛА

16.11.2016Справа № 910/19260/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Комарової О.С., розглянувши заяву Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз Україна" № 2197-01/08.1 від 21.10.2016 року "Про вжиття запобіжних заходів шляхом витребування доказів" до Публічного акціонерного товариства "Укртрангаз",

Представники сторін:

від заявника: Куксенко П.Р. (представник за довіреністю);

від Публічного акціонерного товариства "Укртрангаз" не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2016 року через відділ діловодства суду від Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз Україна" надійшла заява № 2197-01/08.1 від 21.10.2016 року "Про вжиття запобіжних заходів шляхом витребування доказів", в якій заявник просив суд вжити запобіжних заходів шляхом витребування у Публічного акціонерного товариства "Укртрангаз" доказів, а саме копії договорів, що укладені між Публічним акціонерним товариством "Укртрангаз" та банківськими або іншими фінансовими установами щодо розміщення коштів на поточних та депозитних рахунках за період січень 2015 р. - липень 2016 р.

Заявник зазначив, що має намір звернутися з позовом до Господарського суду м.Києва про відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2016 року прийнято до розгляду заяву про вжиття запобіжних заходів № 910/19260/16, призначено розгляд заяви на 16.11.2016 року.

У судове засідання 16.11.2016 року представник заявника з'явився, дав усні пояснення по суті заяви. У судове засідання 16.11.2016 року представник Публічного акціонерного товариства "Укртрангаз" не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини нез'явлення суд не повідомив.

Проаналізувавши матеріали заяви, заслухавши пояснення представника заявника, суд дійшов висновку, що вимоги про вжиття запобіжних заходів є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

У поданій заяві необхідність вжиття запобіжних заходів заявником обґрунтовується тим, що починаючи з 17.07.2015 року Публічне акціонерне товариство "Укртрангаз" без достатньої правової підстави користувалося майном, зокрема, коштами в розмірі 2 733 070,92 грн., які належали заявникові і отримувало від цього безпідставно отриманого майна доходи у вигляді банківських відсотків. Заявник стверджує, що належним доказом користування не своїми коштами Публічним акціонерним товариством "Укртрангаз" є банківські депозитні договори, договори на відкриття поточних рахунків, умовами яких передбачена можлива винагорода за розміщення коштів на даних банківських рахунках.

Відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 року у справі №910/2753/16 позовні вимоги Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на користь Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 2 733 070,92 грн. боргу та 40 996,06 грн. судового збору.

08 квітня 2016 року судом було видано наказ на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 21.03.2016 року у справі № 910/2753/16.

Заявник вважає, що позовна заява про відшкодування упущеної вигоди, з якою він планує звернутись до господарського суду, ґрунтується на вищезазначених документах і без них неможливе ухвалення законного та обґрунтованого рішення, а також зважаючи на необхідність дослідження вказаних документів, керуючись ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України заявник просить вжити запобіжних заходів шляхом витребування у Публічного акціонерного товариства "Укртрангаз" банківських депозитних договорів, договорів на відкриття поточних рахунків, умовами яких передбачена можлива винагорода за розміщення коштів на даних банківських рахунків.

Відповідно до ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття передбачених статтею 432 цього Кодексу запобіжних заходів до подання позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 43-4 Господарського процесуального кодексу України, заява про вжиття запобіжних заходів розглядається не пізніше двох днів з дня її подання господарським судом, в районі діяльності якого належить провести ці процесуальні дії, з повідомленням заінтересованих осіб. Однак неявка їх не перешкоджає розглядові заяви.

Згідно зі статтею 43-2 Господарського процесуального кодексу України, запобіжні заходи включають:

1) витребування доказів;

2) огляд приміщень, в яких відбуваються дії, пов'язані з порушенням прав;

3) накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Таким чином, запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову, та надають додаткову гарантію збереження доказів чи запобігання порушення права.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, заявник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджують порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність такої загрози.

Статтею 43-3 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що запобіжні заходи вживаються до моменту звернення до суду з позовною заявою з метою попередження та збереження доказів правопорушення, а після подання відповідної заяви вжиті запобіжні заходи не припиняються, а діють вже як заходи забезпечення позову.

Отже, за своєю правовою природою, запобіжні заходи - це заходи, спрямовані на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою якнайшвидшого реагування на протиправні дії, а заходи до забезпечення позову за своїм змістом застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. Тобто, заходи, що вживаються судом як запобіжні мають бути спрямованими також на забезпечення позову, який буде поданий до суду з метою захисту порушених прав та інтересів заявника.

Відповідно до пункту 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 року № 01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43- 3; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43- 1; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Суд зазначає, що умовою застосування запобіжних заходів є достатньо обґрунтоване припущення, що потрібні докази, які є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути або їх подача може згодом стати неможливою чи утрудненою. При цьому в клопотанні про застосування запобіжних заходів має міститись мотивований висновок про те, як невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим подачу таких доказів до господарського суду.

Як зазначено у п. 12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" (надалі - Постанова Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12) відповідно до пункту 4 частини першої статті 43-3 ГПК заява про вжиття запобіжних заходів повинна містити відомості про обставини, якими заявник обґрунтовує необхідність вжиття таких заходів. Ці обставини мають узгоджуватися з приписами статті 43-1 ГПК, а за змістом пункту 5 частини першої статті 43-3 і частини третьої статті 43-4 ГПК - також й підтверджуватись відповідними доказами з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 названого Кодексу. Витребування і оцінка відповідних доказів, а також доказів наявності у заявника права вимоги (відомості про реєстрацію права, контракт або інший відповідний правочин тощо) здійснюється господарським судом за загальними правилами ГПК про докази.

Заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд відзначає, що заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з поданої заяви про вжиття запобіжних заходів, заявник посилається на припущення можливого укладення Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» банківських депозитних договорів, договорів на відкриття поточних рахунків, умовами яких передбачена можлива винагорода за розміщення коштів на даних банківських рахунків. Проте, заявником не наведено суду жодних належних та допустимих доказів відповідно до норм ст.ст. 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження його доводів, викладених в заяві про вжиття запобіжних заходів, оскільки посилання заявника на відсутність можливості отримання доказів у Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» судом вважаються недоведеними та безпідставними.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття запобіжних заходів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття запобіжних заходів (необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову) не може бути підставою для винесення ухвали про накладення запобіжних заходів.

Отже, підстави, викладені заявником в заяві про вжиття запобіжних заходів, не є підставами в розумінні ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не доводять наявність фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність вжиття запобіжних заходів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником не надано доказів порушення його прав чи існування загрози їх порушення, а також не підтверджено належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування запобіжного заходу у вигляді витребування у Публічного акціонерного товариства "Укртрангаз" банківських депозитних договорів, договорів на відкриття поточних рахунків, умовами яких передбачена можлива винагорода за розміщення коштів на даних банківських рахунках, а отже, про відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття запобіжних заходів.

В силу положень частини 6 статті 43-4 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

Керуючись статтями 43-1, 43-2, 43-3, 43-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Дочірнього підприємства "Укравтогаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз Україна" № 2197-01/08.1 від 21.10.2016 року "Про вжиття запобіжних заходів шляхом витребування доказів" до Публічного акціонерного товариства "Укртрангаз" відмовити.

2.Копію даної ухвали направити Публічному акціонерному товариству "Укртрангаз ".

Ухвалу може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 106 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Комарова