РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016Справа №910/15244/16

За позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "АКТИВ-ГАРАНТ"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. ОСОБА_1,

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання нікчемного правочину недійсним

Суддя Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача - Васильєва І.В.- представник за довіреністю; Бондар Е.А. - представник за довіреністю

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи 1 - ОСОБА_5 за договором № с-2 від 03.11.16 р.;

від третьої особи 2 - Цуканова С.Г. за дов. № 27-27952/16 від 22.06.16 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "АКТИВ-ГАРАНТ" за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_1, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання нікчемного правочину недійсним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.08.2016 року порушено провадження у справі №910/15244/16.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений 02.07.2014 р. між сторонами договір про відступлення права вимоги є нікчемним, оскільки вартість відступленого на користь відповідача права вимоги за таким договором є значно нижчою за його ринкову вартість, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати такий договір недійсним та застосувати наслідки його недійсності.

03.11.2016 р. представником третьої особи 1 до канцелярії суду було подано клопотання про зупинення розгляду справи до розгляду Конституційним Судом України справи про відповідність (конституційність) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі, зокрема, в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

За змістом наведеної норми права підставою для зупинення провадження у господарській справі є сукупність таких складових як розгляд іншої справи іншим судом, пов'язаність цієї іншої судової справи з даною господарською справою та неможливість розгляду останньої до вирішення судом зазначеної іншої справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, що розглядається іншим судом, пов'язана з даною, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Суд відзначає, що саме по собі зазначення про неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи не може бути підставою для застосування ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того ст. 79 Господарського процесуального кодексу України встановлює вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним.

При цьому ст. 79 Господарського процесуального кодексу України не передбачає зупинення провадження у справі у зв'язку з поданням Верховним Судом України звернення до Конституційного Суду України щодо відповідності (конституційності) законодавства.

З огляду на викладене суд відмовляє в задоволенні клопотання третьої особи 1 про зупинення провадження у справі.

19.09.2016 року представником позивача подано заяву про зміну підстав позову, згідно якої додав як підставу позову відсутність волевиявлення банку на укладення Договору відступлення права вимоги від 02.07.2014 р. та відсутність повноважень голови ради директорів АТ «Дельта банк» на укладення Договору відступлення права вимоги від 02.07.2014 р.

Вказана заява у відповідності до ст.22 ГПК прийнята Господарським судом міста Києва до розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.09.2016 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відмітками на звороті ухвали суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

З огляду на те, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 10.11.2016 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2005 року між закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Сведбанк") та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Кредитний договір №4343-Ф від 27.10.2005 року за змістом якого банк надав позичальнику кредит у доларах США, а позичальник зобов'язався одержати кошти кредиту, а також повернути кредит у строки, визначені договором, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов'язки, передбачені договором.

27.01.2006 р. між закритим акціонерним товариством "ТАС-ІНВЕСТБАНК" (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "Сведбанк") та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Кредитний договір №506-Ф від 27.01.2006р., згідно з умовами якого банк надає позичальнику кредит у доларах США, а позичальник зобов'язався одержати кошти кредиту, а також повернути кредит у строки, визначені договором, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов'язки, передбачені договором.

Виконання зобов'язань позичальника за вказаними кредитними договорами було забезпечено іпотечним договором №506-Ф/434-Ф/ІП-2 від 27.02.2007 року.

18.06.2013 р. між публічним акціонерним товариством "Омега Банк" (продавець) та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (покупець) був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги №1, відповідно до умов якого продавець надав кредити позичальникам за кредитними договорами (в тому числі, за договорами №4343-Ф від 27.10.2005 та №506-Ф від 27.01.2006р.), та відступає право вимоги а такими договорами на користь покупця на умовах, що визначені у цьому договорі.

На виконання умов вказаного договору 18.06.2013 р. між сторонами був підписаний акт приймання-передачі прав вимоги, за яким продавець передав, а покупець прийняв права вимоги, зазначені у додатку до цього акту, що посвідчує факт здійснення відступлення.

02.07.2014 р. між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Актив-Гарант" (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги (надалі - "Договір") та акт приймання-передачі прав вимоги до Договору, згідно яких первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає а себе право вимоги належного виконання зобов'язань боржників за кредитним договором №434-Ф від 27.10.2005р. на загальну суму вимог 5 223 299,90 грн. та кредитним договором №506-Ф від 27.01.2006 р. на загальну суму вимог 1 494 105,95 грн.

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що ціна відступлення права вимоги за кредитними договорами, що підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора становить 5 000,00 грн.

Відповідно до п. 3.3 Договору в день укладення цього договору до нового кредитора переходять всі права вимоги за кредитними договорами в повному обсязі і на умовах, визначених кредитними договорами, включаючи права вимоги до боржників по поверненню отриманого кредиту, сплати процентів за його користування, комісій, штрафів та пені, які вже нараховані первісним кредитором на дату укладення цього договору і розмір яких зазначений в п. 2.1 цього договору, а також права вимоги, які виникнуть за кредитними договорами в майбутньому.

Спір у справі виник у зв'язку із наявністю підстав для визнання недійсним Договору.

За приписами частин 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Таким чином, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Як на підставу для визнання недійсним Договору позивач вказує на те, що такий правочин є нікчемним, тобто таким, недійсність якого встановлена приписами ч 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.03.2015 р. на підставі постанови Правління Національного банку України про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних Фондом гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрацію і розпочато процедуру виведення ПАТ "Дельта Банк" з ринку. Тимчасову адміністрацію запроваджено на строк 3 місяці з 03.03.2015 р. до 02.06.2015 р. включно. Уповноваженою особою Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації призначено ОСОБА_8. З дня свого призначення уповноважена особа Фонду гарантування набула всі повноваження органів управління та органів контролю банку і розпочала здійснювати заходи для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку.

Після запровадження у Банку тимчасової адміністрації, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було встановлено факт укладання з товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "АКТИВ-ГАРАНТ" Договору, за змістом якого на користь відповідача банком було передано право вимоги за кредитним договором №434-Ф від 27.10.2005р. на загальну суму вимог 5 223 299,90 грн. та кредитним договором №506-Ф від 27.01.2006 р. на загальну суму вимог 1 494 105,95 грн.

Відповідно до п. 2.4 Договору передбачено, що ціна відступлення права вимоги за кредитними договорами, що підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора становить 5 000,00 грн.

Підпунктом 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Тобто, нікчемність правочинів, перевірку яких здійснює уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ставиться в залежність від звичайної вартості послуг, та порівнюється із відповідною вартістю, яка визначена сторонами в договорі, яка в свою чергу, має бути або вищою, або нижчою на 20%.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

АТ «Дельта Банк» на підставі Договору купівлі-продажу права вимоги №1 від 18.06.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу

Шевченко Д.Г. за реєстровим №1358, прийняло від Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (код ЄДРГІОУ 19356840), яке є правонаступником усіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» () право вимоги за Кредитним договором №434-Ф від 27.10.2005 та Кредитним договором №506- 27.01.2006.

На виконання умов Договору купівлі-продажу права вимоги №1 від 18.06.2013 «Дельта Банк» сплачено ПАТ «Омега банк» загальну купівельну ціну - 1 202 169 841,55 грн., що підтверджується меморіальними ордерами від 18.06.2013 -№39176504, №3917490, №39176384, №39156925, №39141076, в тому числі за Кредитними договорами №434-Ф від 27.10.2005 та №506-Ф від 27.01.2006.

Відповідно до п.2 Акту приймання-передачі прав вимоги від 18.06.2013, згідно пункту 2.3. Договору купівлі-продажу №1 від 18.06.2013 продавець передав, а покупець прийняв права вимоги, зазначені в Додатку до цього Акту, що посвідчує факт здійснення відступлення.

З Додатку №1 «Перелік договорів та Купівельна ціна за Права вимоги» та Додатку б/н вбачається, що позивач прийняв права вимоги за Кредитними договорами №434-Ф від 27.10.2005 та №506-Ф від 27.01.2006 з купівельною ціною 696 693,19 грн. (541 732,54 грн + 154960,65 грн).

В п.2.4. Договору про відступлення права вимоги від 02.07.2014 зазначено, що сторони домовились, що ціна відступлення права вимоги за кредитними договорами, що підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора становить 5 000,00 грн., а саме: 2.4.1. ціна відступлення права вимоги за Кредитним договором №434-Ф від 27.10.2005, що підлягає сплаті новим кредитором на користь Первісного кредитора становить 2 500,00 грн. (без ПДВ); 2.4.2. ціна відступлення права вимоги за Кредитним договором №506-Ф від 27.01.2006, що підлягає сплаті новим кредитором на користь первісного кредитора становить 2 500,00 грн. (без ПДВ).

Як вбачається із умов Договору, Банк відступив на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "АКТИВ-ГАРАНТ" право вимоги за кредитними договором на загальну суму 6 717 405,85 грн., купівельна вартість яких за Договором купівлі-продажу права вимоги №1 від 18.06.2013 склала 696 693,19 грн.,в той час як товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова Компанія "АКТИВ-ГАРАНТ" за вказане право вимоги зобов'язалося сплатити на користь Банку лише 5 000,00 грн.

Тобто, вартість права грошової вимоги за кредитними договорами №434-Ф від 27.10.2005р. та №506-Ф від 27.01.2006 р. (6 717 405,85 грн) та їх купівельна вартість за Договором купівлі-продажу права вимоги №1 від 18.06.2013 (696 693,19 грн) є значно більшою, відрізняється більше ніж на 20 % від вартості, за якою відповідне право вимоги було відчужено на користь відповідача за Договором про відступлення права вимоги від 02.07.2014.

За таких обставин суд приходить до висновку про існування підстав, з якими приписи частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачають нікчемність Договору.

Посилання представника третьої особи-2 на допущені Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Банку порушення Порядку виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення безпідставні, оскільки рішення засідання комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, оформлене протоколом №78/1, було прийнято 28.09.2015 р., в той час як вказаний Порядок затверджений рішенням Виконавчої дирекції Фонду значно пізніше - 26.05.2016 р.

Більш того суд враховує, що вказане рішення комісії з перевірки правочинів (інших договорів) за кредитними операціями, оформлене протоколом №78/1 від 28.09.2015 р., яким виявлено нікчемність Договору, не оскаржене у визначеному чинним законодавством України порядку жодною із сторін та/або заінтересованих осіб.

За змістом частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду. Однак це не виключає можливості подання та задоволення позову про визнання нікчемного правочину (господарського договору) недійсним. Отже, спори про визнання нікчемних правочинів недійсними підлягають вирішенню господарськими судами у загальному порядку. З'ясувавши, що оспорюваний правочин є нікчемним, господарський суд зазначає в резолютивній частині рішення про його недійсність або, за відсутності підстав для такого визнання, відмовляє в задоволенні позову. Сторони нікчемного правочину не зобов'язані виконувати його умови (навіть якщо суд не визнавав його недійсним). Поряд з тим законом не виключається можливість вирішення судом спорів, пов'язаних з визнанням нікчемних правочинів дійсними, у випадках, встановлених законом (частина друга статті 218, частина друга статті 220 ЦК України).

На підставі викладеного та враховуючи висновок суду про нікчемність Договору, позовні вимоги про визнання недійсним такого Договору є правомірними та обґрунтованими.

Посилання позивача на те, що Договір про відступлення права вимоги від 02.07.2014 року має бути визнано недійсним на підставі п.1,2 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" безпідставні, оскільки доказів того, що банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, а також доказів того, що банк безоплатно здійснив відчуження майна та відмовився від власних майнових вимог матеріали справи не містять, а позивачем не доведено наявність підстав для визнання Договору про відступлення права вимоги від 02.07.2014 року недійсним згідно з п.1,2 ч.3 ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"

Посилання позивача на те, що укладаючи спірний Договір Голова Ради Директорів Банку перевищив надані йому повноваження судом не приймається до уваги, з огляду на відсутність в матеріалах належних доказів на підтвердження факту віднесення такого Договору до переліку правочинів, які вважатимуться належним чином укладеними та будуть мати юридичну силу для банку виключно у випадку, коли вони підписані спільно Головою Ради Директорів (або виконуючим обов'язки Голови Ради Директорів) та особою, призначеною Спостережною Радою банку з поміж членів Ради Директорів Банку або заступників Голови Ради Директорів банку, встановленого Спостережною Радою Банку (п. 6.5.12 Статуту Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», затвердженого рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів АТ «Дельта Банк»), а також доказів того, що вартість відчужуваних майнових прав за Договором перевищувала 25% регулятивного капіталу Банку.

У відповідності до п.6.5.10. Статуту голова ради директорів без довіреності вчиняє правочини, договори, угоди.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" № 11 від 29.05.2013 правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції) або в інших.

Як вбачається із матеріалів справи позивач передав, а відповідач прийняв оригінали кредитних договорів №434-Ф від 27.10.2005р. та №506-Ф від 27.01.2006 р., а також додаткових договорів.

Таким чином, з урахуванням факту визнання судом Договору недійсним, суд вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про зобов'язання відповідача повернути на користь Банку оригінали кредитних договорів №434-Ф від 27.10.2005р. та №506-Ф від 27.01.2006 р.і додаткових договорів, які є їх невід'ємними частинами.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним укладений 02.07.2014 р. між Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б; ідентифікаційний код 34047020) та товариством з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Актив-Гарант" (04073, м. Київ, вул. Ливарська, 7; ідентифікаційний код 38216288) договір про відступлення права вимоги.

3. Зобов'язати товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Актив-Гарант" (04073, м. Київ, вул. Ливарська, 7; ідентифікаційний код 38216288) повернути на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б; ідентифікаційний код 34047020) оригінал кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005, переданий на виконання Договору відступлення права вимоги від 02.07.2014, та Додаткові договори до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005, які є його невід'ємною частиною:

- Додатковий договір №1 від 09.11.2005 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №2 від 27.12.2005 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №3 від 10.02.2006 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №4 від 16.02.2006 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №5 від 10.04.2006 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №6 від 28.04.2006 до Кредитного договору №434-Ф від 27 10.2005;

- Додатковий договір №7 від 03.05.2006 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №8 від 31.05.2006 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №9 від 18.09.2006 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №10 від 05.09.2006 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №11 від 25.10.2006 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №12 від 05.02.2007 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №13 від 28.09.2007 до Кредитного договору №434-Ф від 27.10.2005;

- Додатковий договір №14 від 25.04.2014 до Кредитного договору №434-Ф від 27 10.2005.

4. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Актив- Гарант» (, місцезнаходження: 04073, м. Київ, вул. Ливарська, 7) повернути Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) оригінал Кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006, переданий на виконання Договору відступлення права вимоги від 02.07.2014, та Додаткові договори до Кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006, які є його невід'ємною частиною:

- Додаток №1 до Кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006;

- Додатковий договір №2 від 06.02.2006 до Кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006;

- Додатковий договір №2/1 від 10.04.2006 до Кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006;

- Додатковий договір №3 від 28.04.2006 до Кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006;

- Додатковий договір №4 від 03.05.2006 до Кредитного договору № 506-Ф від 27.01.2006;

- Додатковий договір №5 від 31.05.2006 до Кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006;

- Додатковий договір №6 від 05.09.2006 до Кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006;

- Додатковий договір №7 від 22.01.2007 до Кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006;

- Додатковий договір №8 від 05.02.2007 до Кредитного договору №506-Ф від 27.01.2006;

- Додатковий договір №9 від 28.09.2007 до Кредитного договору № 506-Ф від 27.01.2006;

Додатковий договір №10 від 25.04.2014 до Кредитного договору № 506-Ф від 27.01.2006;

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Актив-Гарант" (04073, м. Київ, вул. Ливарська, 7; ідентифікаційний код 38216288) на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б; ідентифікаційний код 34047020) судовий збір у розмірі 4 134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн. 00 коп.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повний текст рішення складено: 17.11.2016р.