ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.11.2016 Справа № 904/8012/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Демікс", м. Київ

до публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод", м. Дніпро

про стягнення 254 511,28 грн. заборгованості за поставлений товар,73 620,26 грн. пені, 5 804,23 грн. 3% річних

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 24.03.2016 року, представник

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Демікс" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, з урахуванням заяви від 03.11.2016 року про уточнення позовних вимог, про стягнення з публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" заборгованості на загальну суму 333 935,77 грн., з яких:

- 254 511,28 грн. заборгованість за поставлений товар;

- 73 620,26 грн. пеня;

- 5 804,23 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки № 511150564 від 14.04.2015 року в частині своєчасної та повної оплати за товар поставлений за видатковою накладною № 100074610 від 27.11.2015 року на суму 881 745,52 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Відповідач свого повноважного представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові, яка збігається з адресою місцезнаходження відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань станом на 13.09.2016 року (а.с. 92, том 1).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Доказом належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи є наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення представнику відповідача поштового відправлення (а.с. 93, 107, 108 том 1).

Відзиву на позов публічне акціонерне товариство "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" суду не надало. За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

При цьому, відповідач 10.11.2016 року надав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з необхідністю підготовки заперечень, з приводу чого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки відповідач, як юридична особа був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та, відповідно до статті 28 Господарського процесуального кодексу України надання повноважень на представництво інтересів сторони у процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб.

Відповідно до підпункту 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 Господарського процесуального кодексу України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні. Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

За таких обставин, господарський суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на участь представника у судовому засіданні.

Також суд звертає увагу, що за клопотаннями представника відповідача розгляд справи неодноразово відкладався.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті і розгляд справи можливий без присутності представника відповідача.

Крім того, представник позивача заперечував проти задоволення клопотання відповідача щодо відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що матеріали справи містять всі необхідні докази та матеріали для прийняття обґрунтованого рішення у справі, а дії відповідача свідчать про затягування процесу та погашення заборгованості у повному обсязі, можуть вважатися зловживанням своїми процесуальними правами, що в свою чергу, призводить до подальшого порушення прав позивача.

Провадження у справі було порушено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.09.2016 року з призначенням її до розгляду на 04.10.2016 року, після чого розгляд справи за клопотаннями представника відповідача відкладався до 13.10.2016 року, до 03.11.2016 року та до 10.11.2016 року.

У судовому засіданні 10.11.2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

14.04.2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Демікс" (далі - позивач, постачальник) та публічним акціонерним товариством "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (далі - відповідач, покупець) укладено договір поставки № 511150564 з протоколом розбіжностей від 14.04.2015 року (далі договір) відповідно до п.1.1 договору постачальник зобов'язався поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію матеріально-технічного призначення (далі - товар). Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови і терміни постачання товару вказані в специфікаціях, оформлених у вигляді додатків до договору, що є невід'ємною його часткою.

У розділі 2 договору сторони узгодили, що ціна товару, що поставляється за договором, визначається в гривні і вказана в специфікаціях до договору. Ціна товару не включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України. Ціна товару визначена з урахуванням умов постачання (згідно ІНКОТЕРМС 2000), передбачених відповідною специфікацією до договору. Ціна товару, вказана в додатках до договору, є фіксованою та не підлягає збільшенню, якщо інше не передбачено відповідною специфікацією до договору. Сума договору складається з сум специфікацій, що є невід'ємними частинами договору (пункти 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 договору).

Відповідно до п.3.1 договору товар за цим договором поставляється на умовах, вказаних в Специфікаціях до договору згідно ІНКОТЕРМС 2000.

Товар поставляється партіями в терміни, узгоджені сторонами в специфікаціях (п.3.2 договору). Згідно з п. 3.4 договору разом з товаром постачальник передає покупцю наступні документи:

- рахунок-фактуру;

- видаткову накладну;

- товарно-транспортну накладну (якщо товар постачається залізничним або автомобільним транспортом);

- копію сертифікату відповідності УкрСЕПРО;

- інші документи (при необхідності: паспорт, інструкцію по експлуатації та інші);

- документи, визначені відповідною специфікацією до договору.

Товар передається постачальником покупцю на підставі Акту приймання-передачі та /або товаросупроводжувального документа з відміткою покупця про приймання товару (п.3.9 договору).

Датою постачання товару і датою переходу права власності є дата підписання сторонами Акту приймання-передачі або дата, зазначена покупцем на товарно-транспортній накладній при прийманні товару. Сторони у відповідній специфікації можуть обумовити інші умови визначення дати постачання і дати переходу права власності на товар (п.3.10 договору).

Розрахунки за цим договором проводяться покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості партії товару на рахунок постачальника в порядку і терміни, вказані в специфікаціях до договору. При оплаті з відстроченням платежу розрахунки проводяться покупцем за фактично прийняту вагу (прийняту кількість) (п.4.1 договору).

У пункті 10.1. договору сторони узгодили, що договір набирає чинності з дати підписання його уповноваженими представниками сторін і скріпляють друком (печаткою) сторін, і діє до 31.12.2015 року, а в частині невиконаних зобов'язань за договором - до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

Відповідно до умов договору, між сторонами були підписані специфікації, в яких сторонами було узгоджено, зокрема, найменування товарів, його кількість, ціна за одиницю та вартість, а саме:

- специфікація № 1 від 12.05.2015 року на суму 792 827,09 грн., в якій сторони передбачили наступне: найменування товару - дизельний вилочний автонавантажувач DХ-30, Q -3тн.; товар постачається на умовах "DDP" (Інкотермс 2000) м. Дніпропетровськ, вул. Каштанова, 35, склад покупця; термін постачання - 7 календарних днів з моменту підписання специфікації; дата переходу права власності є дата, коли покупець здійснив повну оплату за товар постачальнику; умови оплати: 100% факт відвантаження 15 календарних дні (а.с. 19, 20 том 1);

- специфікація № 2 від 07.09.2015 року на суму 881 745,52 грн., в якій сторони передбачили наступне: найменування товару - навантажувач електричний вилочний Q 3-3,5т; товар постачається на умовах "СРТ" (Інкотермс 2000) склад покупця - м. Дніпропетровськ, вул. Каштанова, 35; у разі зміни +/- 5% курсу USD по відношенню до української гривні на дату чергового платежу в порівнянні з аналогічним курсом на дату підписання сторонами відповідної специфікації, розмір такого чергового платежу підлягає прямій пропорційній зміні згідно наступної формули: С = Р * (ККндп/ККмп), де:

С - сума скорегованого платежу в українських гривнах, що підлягає сплаті покупцем;

Р - сума чергового платежу в українських гривнах згідно з умовами договору/специфікації;

ККндп - курс продажу USD НБУ на дату платежу;

ККмп - курс продажу USD НБУ на момент підписання сторонами відповідної специфікації;

курс USD НБУ станом на 03.09.2015 року дорівнює 21,988 грн.;

термін постачання - 10 календарних днів з моменту 30% передплати; дата переходу права власності - дата прийому товару покупцем, яка вказана в товаро-транспортних документах; умови оплати (виключення): 30% передоплати 3 календарних дня; 70% факт поставки 180 календарних днів (передоплата 30%, решта 70% - розстрочку платежу на 6 місяців рівними частинами, тобто кожен платіж становить 14% і здійснюється через кожні 36 календарних днів після поставки) (а.с.21, 22 том 1).

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар на суму 881 745,52 грн. 80 коп., що підтверджується видатковою накладною:

- № 100074610 від 27.11.2015 року на суму 881 745,52 грн., вказана поставка узгоджена сторонами в специфікації № 2 від 07.09.2015 року.

Товар, зазначений у вище вказаній видатковій накладній, прийнято у позивача без будь-яких зауважень до оформлення видаткової накладної, вказана накладна підписана представником відповідача за довіреністю, копія довіреності міститься в матеріалах справи (а.с.23 том 1). Також матеріали справи копії акту приймання-передачі товару від 27.11.2015 року (а.с. 27 том 1) та акту № 367 від 17.12.2015 про приймання по якості (а.с. 28 том 1).

Підписання відповідачем спірної накладної без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару та, відповідно, породжує в останнього обов'язок з його оплати у повному обсязі у строки, що погоджені сторонами у договорі.

Так, у пункті 4.1. договору сторони погодили, що розрахунки за договором здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості партії товару на рахунок постачальника в порядку та терміни, вказані в специфікаціях до договору.

Відповідач здійснив наступні оплати за товар:

- 24.09.2015 року оплата на суму 264 523,66 грн.;

- 16.02.2016 року оплата на суму 73 429,77 грн.;

- 01.03.2016 року оплата на суму 102 870,23 грн.;

- 21.06.2016 року оплата на суму 279 567,16 грн.

У зв'язку зміною +/- 5% курсу USD по відношенню до української гривні на дату чергового платежу в порівнянні з аналогічним курсом на дату підписання сторонами відповідної специфікації, вартість товару складає 974 901,44 грн.

Так, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства, відповідачем отриманий товар у строки, визначені в специфікації, оплачений не був, що є причиною виникнення спору.

Згідно частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно із частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Доказів підтвердження факту погашення відповідачем перед позивачем основної заборгованості у повному обсязі, а саме: в сумі 254 511,28 грн., яка утворилася внаслідок прострочення оплати отриманого товару, сторонами судового процесу до матеріалів справи не надано.

Враховуючи вищевикладене, свої зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару відповідач порушив, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 254 511,28 грн.

Так, представник позивача у судовому засіданні зазначав, що ним вживалися заходи для досудового врегулювання вказаного спору.

Позивачем було надіслано відповідачу претензію від 26.05.2016 року за вих. № 26/05-16 в якому він просив погасити наявну у відповідача заборгованість (а.с.63-67 том 1).

Враховуючи вищевикладене, господарський суд встановив, що строк оплати товару за спірною видатковою накладною настав, у зв'язку з чим суд вважає позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у сумі 254 511,28 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та у зв'язку з простроченням відповідачем виконання зобов'язання щодо сплати боргу за поставлений товар у строк, визначений умовами договору, позивачем на підставі статті 625 Цивільного кодексу України були розраховані 3% річних за загальний період прострочення з 02.01.2016 року по 09.09.2016 року в сумі 5 804,23 грн., які він просив стягнути з відповідача.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку 3% річних, здійсненого позивачем, та встановлено він є обґрунтованим, а вимоги позивача про стягнення 3% річних в сумі 5 804,23 грн. визнаються правомірними та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до пункту 7.5 договору в разі невчасного здійснення розрахунків за договором, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період. за який нараховується пеня, від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку пені за загальний період з 02.01.2016 року по 09.09.2016 року у сумі 73 620,26 грн., встановлено, що він здійснений вірно, а тому заявлена до стягнення пеня у сумі 73 620,26 грн. підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у загальній сумі 333 935,77 грн., з яких 254 511,28 грн. основний борг, 73 620,26 грн. пеня та 5 804,23 грн. 3% річних.

Щодо розподілу судових витрат по справі суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 2 статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становила 1 378 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (1 378 грн. 00 коп.) та не більше 150 розмірів мінімальних заробітних плат (206 700 грн. 00 коп.).

Ціна позову становить 333 935,77 грн. отже, сума судового збору мала складати 5 009,04 грн. (1,5 відсотка ціни позову), а позивачем згідно з платіжним дорученням № 4005019 від 29.06.2016 року сплачено 92 592,00 грн.

При цьому, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, в порядку визначеному частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу підлягає поверненню сума надмірно сплаченого ним судового збору у розмірі 168 грн. 11 коп. (5 177,15 - 5 009,04 = 168,11), проте позивач з клопотання про повернення судового збору до суду не звертався.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача у сумі 5 009,04 грн. судового збору.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 49, 82 - 85, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" (49081, м. Дніпро, вул. Столєтова, будинок 21, ідентифікаційний код 05393116) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Демікс" (03039, м. Київ, провулок Руслана Лужевського, буд. 14, корпус 7, офіс 32, ідентифікаційний код 24438416) основний борг у сумі 254 511,28 грн., пеню у сумі 73 620,26 грн., 3% річних у сумі 5 804,23 грн. та 5 009,04 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.11.2016 року.

Суддя ОСОБА_2