ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" листопада 2016 р.Справа № 916/2039/16

Господарський суд Одеської області у складі колегії:

Головуючий Зайцев Ю.О.

Суддя Степанова Л.В.

Суддя Шаратов Ю.А.

при секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 керівник;

ОСОБА_2 на підставі довіреності від 30.08.2016р.;

Від відповідача: ОСОБА_3 на підставі довіреності №9 від 30.12.2015р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку ШОТА до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства Одесаобленерго про зобовязання вчинити певні дії та стягнення в розмірі 35 413,48 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 28.07.2016р. Обєднання співвласників багатоквартирного будинку ОСББ ШОТА звернулось до господарського суду Одеської області, із позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства Одесаобленерго про зобовязання вчинити певні дії та стягнення в розмірі 35 413,48 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.08.2016р. було порушено провадження у справі №916/2039/16 з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

31.08.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області надійшли додаткові пояснення позивача по справі.

09.09.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

13.09.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області надійшли додаткові пояснення позивача по справі.

14.09.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про уточнення прохальної частини позову.

21.09.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області від позивача надійшла заява про уточнення прохальної частини позову, відповідно до якої, позивач просить суд визнати недійсним додаток №10 "перелік обєктів співвласників багатоквартирного будинку "ШОТА" до договору про постачання електричної енергії №9206 С/С 907 від 26.05.2015р. в частині визначення тарифної групи "Котельня дахова" (шифр точки обліку 16)для промислових споживачів (1 група), зобов'язати ПАТ Одесаобленерговнести зміни до договору про постачання електричної енергії №9206 С/С 907 від 26.05.2015р. в частині тарифу для обєкту "Котельня дахова": змінити тарифну групу для вищевказаного обєкту з 1-ї тарифної групи на 2-гу тарифну групу та стягнути переплати у розмірі 35 413,48 грн.

23.09.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області надійшли додаткові пояснення позивача по справі.

В судовому засіданні 26.09.2016р. представник позивача надав до суду клопотання про продовження строку розгляду справи на 15 днів відповідно до ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.09.2016р. строк розгляду справи №916/2039/16 продовжено на 15 днів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.10.2016р. справу №916/2039/16 було призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів господарського суду Одеської області.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів, для розгляду справи №916/2039/16 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Зайцев Ю.О., судді Степанова Л.В., Шаратов Ю.А.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.10.2016р. справу №916/2039/16 було прийнято до колегіального розгляду у складі: головуючий Зайцев Ю.О., судді Степанова Л.В., Шаратов Ю.А. та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

07.11.2016р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Дослідивши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

26.05.2015р. між Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку ШОТА (надалі - Споживач) та ОСОБА_4 акціонерним товариством Одесаобленерго (надалі - Постачальник) було підписано договір про постачання електричної енергії №9206 С/С 907 (надалі - Договір), згідно п. 1 якого, постачальник електричної енергії постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

У Додатку № 10 «Перелік обєктів співвласників багатоквартирного будинку «ШОТА» до вищезазначеного договору, перелічені площадки вимірювання електричної енергії, до якої в тому числі внесена ДАХОВА КОТЕЛЬНЯ.

Також, у Додатку №10 зазначено дані стосовно тарифної групи кожного обєкту, зокрема, дахова котельня у житловому будинку №9 по вул. Шота Руставелі віднесена до тарифної групи як для промислових споживачів 1 група (шифр точки обліку 16).

У житловому будинку №9 по вул. Шота Руставелі, 7 секцій (підїздів), із яких здані в експлуатацію лише чотири. Вказані чотири під'їзди обладнані ввідними загальними розрахунковими засобами обліку які враховують усю спожиту електроенергію цієї частини дому. Інші три під'їзди дому ще будуються.

Автономна дахова котельня будинку по вул. Шота Руставелі, 9 належить співвласникам багатоквартирного будинку на праві спільно-сумісної власності і призначена для опалення власних квартир співвласників будинку.

Як зазначає позивач, оскільки ОСББ як юридична особа, що має на меті сприяння членам ОСББ в отриманні комунальних послуг належної кількості та якості, не є власником житлового будинку, чи дахової котельні, і не є власником квартир, які перебувають у власності членів ОСББ, то ОСББ не належить у такому разі право володіння, користування та розпоряджанні приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а отже на ОСББ не поширюється визначення терміну «власник» у розумінні Закону України "Про житлово-комунальне усім співвласникам багатоквартирного будинку на праві спільно-сумісної власності і призначена для опалення власних квартир співвласників будинку.

Таким чином, позивач посилається на те, що ПАТ «Одесаобленерго» своїм неправомірним внесенням дахової котельні в додаток №10 до договору протиставляє ОСББ «ШОТА» співвласникам, а кошти від власників розглядає як плату за послуги, яка підлягає оподаткуванню податком на прибуток і ПДВ що протирічить законодавству, тому визначення ОСББ «ШОТА» як «інші споживачі» не правомірне, оскільки на думку позивача, опалення власних квартир однієї багатоповерхівки власною «даховою котельнею» не підпадає під визначення «надання централізованого теплопостачання» яке зазначене в примітках та рекомендованих листах НКРЕ.

Отже посилаючись на те, що ПАТ «Одесаобленерго», в порушення норм діючого законодавства, застосовує 1-шу тарифну групу (промисловий тариф) за внутрішнім електролічильником № 05002199, встановленим після ввідних загальнобудинкових лічильників, у звязку чим зайво нараховує за промисловим тарифом суму кошти до сплати за спожиту електроенергію за лічильником № 05002199 та нараховує штрафи за перевищення ліміту, у звязку із чим ОСББ «ШОТА» зайво перерахувало на рахунок ПАТ «Одесаобленерго» 35 413,48грн., які підлягають поверненню на розрахунковий рахунок ОСББ «ШОТА.» або зарахуванні в рахунок майбутніх платежів.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини Обєднання співвласників багатоквартирного будинку ОСББ ШОТА звернулось до господарського суду Одеської області, із позовною заявою та уточненнями до неї, відповідно до яких просить суд визнати недійсним додаток №10 "перелік обєктів співвласників багатоквартирного будинку "ШОТА" до договору про постачання електричної енергії №9206 С/С 907 від 26.05.2015р. в частині визначення тарифної групи "Котельня дахова" (шифр точки обліку 16)для промислових споживачів (1 група), зобов'язати ПАТ Одесаобленерго внести зміни до договору про постачання електричної енергії №9206 С/С 907 від 26.05.2015р. в частині тарифу для обєкту "Котельня дахова": змінити тарифну групу для вищевказаного обєкту з 1-ї тарифної групи на 2-гу тарифну групу та стягнути переплати у розмірі 35 413,48 грн.

Дослідивши обставини справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних правових підстав.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ст.16 Цивільного кодексу України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів а саме:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За частинами першою та другою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині (ч.1 ст.207 Господарського кодексу України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач в якості підстави позову посилається на те, що ПАТ «Одесаобленерго», в порушення норм діючого законодавства, застосовує 1-шу тарифну групу (промисловий тариф) за внутрішнім електролічильником № 05002199, встановленим після ввідних загальнобудинкових лічильників, у звязку чим зайво нараховує за промисловим тарифом суму кошти до сплати за спожиту електроенергію за лічильником № 05002199 та нараховує штрафи за перевищення ліміту.

Однак, вказані посилання позивача не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про електроенергетику» енергія - електрична чи теплова енергія, що виробляється на об'єктах електроенергетики і є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу.

Відповідно до п. 2 постанови НКРЕ від 06.05.1998р. № 564 «Про затвердження «Тимчасової методики розрахунку роздрібного тарифу на спожиту електроенергію, тарифу на передачу електроенергії місцевими (локальними) електромережами» встановлено, що відповідно до групи споживачі поділяються на: 1 групу - суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи підприємці та 2 групу - міське та сільське населення.

Згідно п. З постанови НКРЕ від 13.08.1998 р. № 1052 «Про Порядок визначення класів споживання» споживачі електричної енергії розподіляються на 2 класи.

Зокрема, згідно вищевказаної постанови п. 3.2. до 2 класу відносяться споживачі, які отримують електричну енергію від постачальника електричної енергії в точці продажу електричної енергії із ступенем напруги нижче 27,5 кВ, крім випадків, передбачених підпунктом 3.1 цього Порядку.

Таким чином, відповідно до норм діючого законодавства та додатку № 10 до Договору, для обєкту споживання позивача «КОТЕЛЬНА ДАХОВА» встановлено 1 групу споживачів та 2 клас напруги.

Отже, при застосуванні тарифів для населення та споживачів, прирівняних до цієї категорії, ПАТ «Одесаобленерго» використовує такі нормативні акти:

1. Постанова НКРЕКП від 26.02.2015 № 220 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню»;

2 Постанова НКРЕ від 23.04.2012 № 498 «Порядок застосування тарифів на електроенергію» (надалі - Порядок);

п. 1 Порядку Цей Порядок є обовязковим до застосування ліцензіатами з постачання електричної енергії за регульованим тарифом (далі - ліцензіати) при здійсненні постачання електричної енергії населенню та споживачам, прирівняним до населення.

Відповідно до пункту 2.1 Порядку, до категорії населення - належать фізичні особи (громадяни), які споживають електричну енергію:

- для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках;

- для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач;

- для освітлення особистих гаражів та боксів.

Відповідно до п. 2.1.1 Порядку населенню, яке розраховується з ліцензіатом за загальним розрахунковим засобом обліку та об'єднане шляхом створення юридичної особи, відпуск електричної енергії проводиться за тарифами для населення.

Виходячи із вищенаведеного, оплачувати електроенергію відповідно до Тарифів мають право лише споживачі (в т. ч. ОСББ), які забезпечують споживання електроенергії безпосередньо населенням в окремих житлових будинках, квартирах, гуртожитках тощо, а також безпосередньо задовольняють потребу в комфортному користуванні житловим фондом, тобто використовують електроенергію на технічні цілі житлових будинків для підтримки нормального функціонування систем їх інженерного забезпечення.

У разі, якщо для централізованого постачання води та/або опалення споживачам (в т. ч. ОСББ), у тому числі населенню (тобто для задоволення комунально-побутових потреб), використовується цілісний комплекс інженерного обладнання або окремо збудовані технічні споруди, які забезпечують технологічний процес надання послуг з тепло- або водопостачання, електрична енергія не є спожитою на технічні цілі населених пунктів, вона є ресурсом, що використовується у господарській діяльності.

Крім того, слід зазначити, що статтею 54 Господарського кодексу України визначено, що на суб'єктів господарювання, які здійснюють некомерційну господарську діяльність, поширюються загальні вимоги щодо регулювання господарської діяльності з урахуванням особливостей її здійснення різними суб'єктами господарювання, які визначаються цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Тобто наявність прибутку від здійснення своєї діяльності (господарської, підприємницької, професійної тощо) споживачем також не є визначальним фактором для застосування тарифів на електричну енергію.

Отже, оплата електричної енергії, спожитої на потреби господарської діяльності споживачів (в т. ч. ОСББі, навіть якщо результатом цих потреб є надання комунальних послуг населенню, в тому числі послуг з тепло- та водопостачання з використанням котлів, котелень тощо (крім вичерпного переліку; технічних цілей (роботу ліфтів, насосів та замково- переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення лвопів. схілпів і номерних знаків), має здійснюватись за роздрібним тарифом для вілповідного класу напруги (Розяснення НКРЕ України від 17.11.2011 року № 8699/09/17-11, від 10.02.2014 року № 868/13/47-141.

Єдині роздрібні тарифи на електричну енергію формуються щомісяця згідно з Порядком розрахунку єдиних роздрібних тарифів на електричну енергію, що відпускається для кожного класу споживачів, крім населення, населених пунктів та зовнішнього освітлення, на території України, затвердженого постановою НКРЕ від 26.08.2005 № 707 та встановлюються постановою НКРЕ.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 18.09.2014 року по справі № 5015/4913/12 та в постанові Вищого господарського суду України від 30.08.2011 року по справі № 4/157-10-4996

Щодо перевищення споживання договірної величини в листопаді 2015р., господарський суд заначає.

Відповідно до п. 2.3.2. Договору, споживач зобовязаний дотримуватись режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 Договору та режиму роботи електроустановки.

Згідно п. 5.2. Договору, узгоджені обсяги споживання електричної енергії оформлені додатком до Договору «Обсяги постачання електричної енергії споживачу» є договірними величинами споживання електричної енергії.

У додатку №1 до Договору сторони узгодили щомісячні обсяги споживання електричної енергії на 2015р.

Згідно із п. 5.5. Договору, споживач має право протягом поточного розрахункового Періоду, зазначеного у додатку «Порядок розрахунків» до цього Договору, звернутись письмово до постачальника за коригуванням договірної величини споживання електричної енергії та граничної величини електричної потужності.

Відповідно до п.п. 2, 3 Додатку № 1 до Договору, споживач має право протягом розрахункового періоду, але не пізніше ніж за день до зазначеного у додатку «Порядок розрахунків» до Договору розрахункового дня, звернутися до постачальника електричної енергії із заявою на коригування договірної величини споживання електричної енергії. Договірні величини споживання електричної енергії на кожен місяць, визначені цим додатком, можуть бути скориговані постачальником електричної енергії не вище максимально припустимого обсягу споживання електричної енергії (згідно з величиною дозволеної потужності та режимом роботи, зазначеним у додатку «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до Договору) при виконанні споживачем наступних умов: надання постачальнику письмового звернення; виконання оплати обсягу електричної енергії за розрахунковий період з урахуванням обсягу коригування, у відповідності до умов, визначених у додатку «Порядок розрахунків» до Договору до дати звернення.

Проте, будь-яких доказів звернення ОСББ «Шота» до ПАТ «Одесаобленерго» із заявою про коригування договірної величини споживання електричної енергії у листопаді 2015 р. суду надано не було.

Враховуючи, що споживач не скористався своїм правом щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії у листопаді 2015 р., таким чином, договірна величина споживання електричної енергії не була скорегована та залишились без змін на рівні - 0,05 тис.кВт.год.

Щодо внесення змін до договору до договору про постачання електричної енергії №9206 С/С 907 від 26.05.2015р. в частині тарифу для обєкту "Котельня дахова", господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України).

Згідно ст. 188 ГК України, згідно якої зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Норми ст. 651 ЦК України визначають, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Іншими підставами для зміни договору, згідно ст. 652 ЦК України, є істотна зміна обставин. Так, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якшо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах (п. 2 ч. 1 ст. 652 ЦК України).

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона (ч. 2 ст. 652 ЦК України).

Однак, позивачем не було обґрунтовано настання обставин передбачених ч. 2 ст. 652 ЦК України, що могли б бути підставою для внесення змін чи розірвання Договору.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.44-49 витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 44-49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Обєднання співвласників багатоквартирного будинку ШОТА до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства Одесаобленерго про зобовязання вчинити певні дії та стягнення в розмірі 35 413,48 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 14 листопада 2016 р.

Головуючий Зайцев Ю.О.

Суддя Степанова Л.В.

Суддя Шаратов Ю.А.