РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2016Справа №910/17964/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київоблгаз Збут"

до Державної Фіскальної служби України

про стягнення заборгованості 87 216,33 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Волощук П.Ю., довіреність №74, від 09.06.2016

від відповідача: Лимар Л.Б., довіреність № 99-99-10/17/77 від 15.03.2016

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю " Київоблгаз Збут" (далі -позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Державної Фіскальної служби України (далі - відповідач) про стягнення заборгованості 87 216,33 грн.

Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 2015/ТП-БО-9090110 від 21.12.2015р.

Ухвалою суду від 30.09.2016р. порушено провадження у справі № 910/17964/16 та призначено розгляд на 17.10.2016 р.

13.10.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду документи по справі.

17.10.2016р. судове засідання не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному та засідання перенесено на 31.10.2016р.

31.10.2016р. представник відповідача подав через відділ діловодства суду відзив на позовну заяву.

Представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд оголосив перерву до 11.11.2016р.

11.11.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (далі - Постачальник, позивач), Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» та Державною фіскальною службою України (далі - Споживач, відповідач) укладено Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №2015/Тп-Б0-9090110 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник постачає природний газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

У відповідності до п.3.6. Договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання-передачі газу, що оформлюється на підставі акта про фактичний обсяг спожитого (протранспортованого) газу за розрахунковий період, складеного Споживачем та Газорозподільним/Газотранспортним підприємством відповідно до пункту 2.5. розділу II Договору.

Відповідно до п.3.9. Договору акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником.

Згідно п.10.1. Договору договір набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2015 року.

01.01.2016 року між вищевказаними сторонами Договору укладена Додаткова угода №1 до договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №2015/ТП-БО- 9090110 від 21.12.2015 року.

Відповідно до п.1. Додаткової угоди №1 згідно з частиною 6 статті 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель» та у відповідності з п.10.2. Договору, сторони прийшли до згоди внести до Договору наступні зміни: продовжити строк дії Договору до 31 березня 2016 року (на строк достатній для проведення процедури закупівлі природного газу на 2016 рік); збільшити суму Договору на суму 46 245,01 грн. з ПДВ, в т.ч. ПДВ - 7707,50 грн. (на суму, що не перевищує 20% суми, визначеної у Договорі).

На виконання вимог Договору позивачем було передано Споживачу у січні 2016 року 5,843 тис.куб.м. природного газу на загальну суму 46 245,01 грн., що підтверджується підписаним Сторонами Актом приймання-передачі природного газу №К від 14.01.2016 року (належним чином засвідчена копія акту додається). Оплата спожитого газу у сумі 46 245,01 грн. була здійснена відповідачем 13.04.2016 року, що підтверджується довідкою АБ «Кліринговий Дім» №01-08/2502 від 30.08.2016 року.

На підставі цього, відповідач у своєму відзиві заперечив проти позовних вимог, оскільки здійснив оплату за платіжним дорученням.

Однак, виходячи із матеріалів справи, відповідач продовжував споживати природний газ в січні-березні 2016 року, що підтверджується підписаними між позивачем та відповідачем наступними актами: Акт приймання передачі природного газу №К від 31.01.2016 року, обсяг 7,378 тис.куб.м. на суму 58 393,92 грн.; Акт приймання передачі природного газу №К від 29.02.2016 року, обсяг 2,907 тис.куб.м. на суму 23 007,74 грн.; Акт приймання передачі природного газу №КОЗООО 10081 від 31.03.2016 року, обсяг 0,134 тис.куб.м. на суму 1 060,56 грн.

Як зазначає позивач, відповідач станом на 09.09.2016 року вищевказану заборгованість в сумі 82 462,22 грн. не оплатив.

Позивач просив суд стягнути з відповідача - 82 462,22 грн. - основний борг, 1441,58 грн. - 3% річних, 3312,53 грн. - інфляційні втрати.

Згідно з частиною другою статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

За таких обставин факт отримання товару відповідачем і акти приймання-передачі природного газу, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар.

Аналогічна позиція викладена в оглядовому листі Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №01- 06/767/2013 від 29.04.2013 року та постанові Вищого господарського суду України від 20.09.2012 року №12/5026/556/2012.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.1 ст.712 ЦК України, за договором поставки постачальник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст.193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 173 ГК України, один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач також просив суд стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 49, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (, 04655, м. Київ, Львівська площа, 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «Київоблгаз Збут» (, 04108, м. Київ, проспект Свободи, 2Г, літ. А) 82 462 (вісімдесят дві тисячі чотириста шістдесят дві) грн. 22 коп. - основного боргу, 1 441 (одну тисячу чотириста сорок одну) грн. 58 коп. - трьох відсотків річних, 3 312 (три тисячі триста дванадцять) грн. 53 коп. - інфляційних втрат та судовий збір у розмірі 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 22.11.2016р.)

Суддя В.І.Мельник