ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2016 р. Справа № 917/1606/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001)

до Комунального підприємства "Житлово-комунальний комбінат с. Розсошенці Полтавського району" (вул. Шевченка, буд. 15, с. Розсошенці, Полтавський район, Полтавська область, 38751)

про стягнення 20379,56 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: ОСОБА_1

Розглядається позовна заява про стягнення 20 379,56 грн. згідно договору купівлі-продажу природного газу № 4040/15-КП-24 від 23.12.2014р., в тому числі 7707,96 грн. пені, 12256,34 грн. інфляційних та 415,26 грн. річних.

Відповідач у відзиві проти позову заперечує посилаючись на те, що затримки в оплаті відбували з причин незалежних від нього, додаткові угоди про зміну вартості газу надсилалися позивачем заднім числом, затвердження зміни тарифів органами самоврядування можливе лише сесією, яка збирається 2 рази на квартал, наявна затримка в розрахунках з боку населення та бюджетних установ.

Про час та місце розгляду справи позивач повідомлений належно, що підтверджено його розпискою від 01.11.2016р. (а.с.62).

В судовому засіданні 24.11.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" (позивачем) та Комунальним підприємстом "Житлово-комунальний комбінат с. Розсошенці Полтавського району" (відповідачем) був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 4040/15-КП-24 від 23.12.2014р. (далі - Договір); (а.с.12-17).

Згідно п.1.1 Договору позивач як продавець зобов'язався передати у власність відповідачу (покупцеві) у 2015 році природний газ, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити цей газ на умовах цього договору.

В Додаткових угодах № 1 від 16.02.2015р., № 2 від 27.03.2015р., № 3 від 06.04.2015р., № 4 від 29.05.2015р., № 5 від 30.06.2015р., № 6 від 17.07.2015р., № 7 від 21.10.2015р., № 8 від 22.10.2015р., № 9 від 02.11.2015р., сторони визначили ціну природного газу, що постачається, та порядок визначення цієї ціни (а.с.18-27).

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу впродовж січня квітня, жовтня грудня 2015р. природний газ на загальну суму 240194,46 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р. на суму 52168,10 грн., від 28.02.2015р. на суму 42253,74 грн., від 31.03.2015р. на суму 58821,58 грн., від 30.04.2015р. на суму 6604,96 грн., від 31.10.2015р. на суму 19707,48 грн., від 30.11.2015р. на суму 10617,33 грн., від 31.12.2015р. на суму 50021,27 грн. (а.с.28-34).

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ, здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач свої зобовязання за Договором щодо оплати природного газу виконав, сплативши 240194,46 грн., але при цьому відповідач порушив строки оплати, встановлені пунктом 6.1 Договору, за зобовязаннями січня, лютого, березня, квітня, грудня 2015 року. Зазначене підтверджується бухгалтерською випискою з балансового рахунку сальдо по підприємству та випискою по операціях з 01.01.2015р. по 31.07.2016р. (а.с.35-36).

Пунктом 7.2 Договору встановлено, що в разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору, покупець зобовязується (крім суми заборгованості) сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу.

Згідно п. 9.3. Договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) років.

Згідно ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За прострочення оплати природного газу позивач нарахував відповідачу 7707,96 грн. пені, 12256,34 грн. інфляційних та 415,26 грн. 3% річних.

При цьому пеня та 3% річних нараховані позивачем за такі періоди: за період 15.02.2015р. 03.03.2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в січні 2015р., за період 15.03.2015р. 22.04.2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в лютому 2015р., за період 15.04.2015р. 22.06.2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в березні 2015р., за період 15.05.2015р. 22.06.2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в квітні 2015р., за період 15.01.2016р. 27.01.2016р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в грудні 2015р. (а.с.9-11).

Нарахування інфляційних проведено позивачем за такі періоди: березень 2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в січні 2015р., квітень 2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в лютому 2015р., травень-червень 2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в березні 2015р., червень 2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в квітні 2015р. (а.с.9-11).

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 ГК України.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Заперечення відповідача проти позову з підстав несвоєчасності підписання додаткових угод, судом відхиляються оскільки в додаткових угодах також сторонами зазначено про розповсюдження їх дії на правовідносини, що виникли до дати їх укладення; протоколів розбіжностей до даних угод відповідач не направляв. Отже, відповідач не довів належними доказами зміну строків виконання зобовязання з оплати отриманого природного газу.

Заперечення відповідача проти позову з мотивів затримки в розрахунках по пільгам та субсидіям з боку держави та населення судом відхиляються, оскільки за ч.2 ст. 617 ЦК України не вважається випадком, який дає право на звільнення боржника від відповідальності, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

За приписами ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ч. 3 ст. 67 Кодексу законів про працю України (далі - КзпП України) у випадку коли святковий або неробочий день (стаття 73) збігається з вихідним днем, вихідний переноситься на наступний після святкового або неробочого.

При нарахуванні пені та річних позивачем не враховано, що кінцевий термін оплати за зобовязаннями січня 2015 року припадає на вихідний день (14.02.2015р. - субота), а отже останній день для платежу 16.02.2015р. (понеділок), а початком прострочення зобовязання є 17.02.2015р. Кінцевий термін оплати за зобовязаннями лютого 2015 року припадає на вихідний день (14.03.2015р. - субота), а отже останній день для платежу 16.06.2015р. (понеділок), а початком прострочення зобовязання є 17.03.2015р.

Після проведення перевірки розрахунку судом визначено, що належна до стягнення сума пені становить 7457,56 грн., а 3% річних 399,80 грн. (у тому числі за періоди 17.02.2015р. 03.03.2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в січні 2015р., за період 17.03.2015р. 22.04.2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в лютому 2015р., за період 15.04.2015р. 22.06.2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в березні 2015р., за період 15.05.2015р. 22.06.2015р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в квітні 2015р., за період 15.01.2016р. 27.01.2016р. за несвоєчасну оплату газу поставленого в грудні 2015р. (розрахунок суду залучено до справи). Вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення пені та річних слід відхилити за їх безпідставністю.

В п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань розяснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

В порушення зазначеного, позивач нараховував інфляційні не за повний місяць існування боргу. Так, за зобовязаннями січня 2015р. позивач нарахував інфляційні за період березня 2015р., проте борг в цей період існував менше місяця (01.03.2015р. 03.03.2015р.).

З огляду на викладене, суд встановив, що правомірними є вимоги про стягнення 6619,90 грн. інфляційних (у тому числі за зобовязаннями лютого 2015р. за період квітня 2015р. в сумі 5915,52 грн.; за зобовязаннями березня 2015р. за період травня-червня 2015р. у сумі 677,96 грн.; за зобовязаннями квітня 2015р. за період червня 2015р. у сумі 26,42 грн. (розрахунок суду залучено до справи). Вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних слід відхилити за безпідставністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Житлово-комунальний комбінат с.Розсошенці Полтавського району" (вул. Шевченка, буд.15, с. Розсошенці, Полтавського району, Полтавська область, 38751; ідентифікаційний код 31728909) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 20077720) 7457грн. 56 коп. пені, 399грн. 80 коп. річних, 6619грн. 90 коп. інфляційних, 978грн. 38 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 24.11.2016р.

Суддя Безрук Т. М.