Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "15" листопада 2016 р. Справа № 906/789/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Давидюка В.К.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - дов. №4 від 23.03.16р.

від відповідача: не з'явився

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Фермерського господарства "Еліта-Хміль" (с. Рея, Бердичівський район, Житомирська область)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичів-Агро" (смт. Гришківці, Бердичівський район, Житомирська область)

про розірвання договору та стягнення 47232,92 грн.

Позивач звернувся до господарського суду Житомирської області з позовом до відповідача про розірвання договору №б/н б/д на надання послуг щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для внесення відомостей в автоматизовану базу даних ведення державного земельного кадастру, укладеного між сторонами, а також про стягнення з відповідача 25000,00 грн. авансового внеску за вказаним договором та інфляційних втрат у сумі 22232,92 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно і належним чином, оскільки ухвала суду направлялась відповідачеві на адресу, зазначену у позовній заяві.

04.11.16р. до суду повернулася ухвала, яка направлялась на адресу відповідача (Житомирська обл., Бердичівський район, смт. Гришківці, вул. Леніна, 50), з поштовою відміткою "за зазначеною адресою не знаходиться".

За безкоштовним пошуком відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що код ЄДРПОУ відповідача - 35461463, а місцезнаходження юридичної особи - 13337, Житомирська обл., Бердичівський район, смт. Гришківці, вул. Леніна, 50, тобто як зазначено в позовній заяві.

Відповідно до п.11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 №01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Пунктом 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.11р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Отже, суд вжив всі необхідні заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи.

Проте, відповідач своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, а тому неявка відповідача належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

У матеріалах справи знаходиться договір на надання послуг щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для внесення відомостей в автоматизовану базу даних ведення державного земельного кадастру без номеру та без дати, сторонами якого зазначено Фермерське господарство "Еліта-хміль" (замовник, позивач) і Товариство з обмеженою відповідальністю "Бердичів-Агро" (виконавець, відповідач) (а.с. 19-20).

Згідно п.1.1 даного договору виконавець зобовязується надати організаційно-технічні та правові послуги з метою виконання земельно-кадастрових робіт, а саме: організація виконання послуг менеджера, забезпечення геодезичним обладнанням за допомогою GPS-спостережень одночастотними приймачами GPS SOUTH S60 №S та GPS SOUTH S60 №S статичним методом та електронними тахеометрами TRIMBLE M3 5"DR №132460 і SOUTH NTS-360 (R/L) №S47609, обробка інформації за допомогою відповідного програмного забезпечення й документації, консультаційні та юридичні послуги через професійних спеціалістів, транспортне забезпечення, проживання, забезпечення технічною документацією, геодезичні послуги згідно ліцензії №475087 від 27.08.2009 на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: Рейської сільської ради.

Пунктами 2.1, 2.2 даного договору визначено, що вартість робіт встановлюється згідно кошторису та узгоджується протоколом про вартість робіт. Замовник, починаючи з дня підписання договору, зобовязується здійснити платіж виконавцю у розмірі 100% загальної договірної ціни, або отримує право авансових платежів.

Так, позивачем у матеріали справи подано виписки з банку на підтвердження сплати відповідачу авансових платежів на загальну суму 25000,00 грн. (а.с.21-24).

За змістом п.4.1 вказаного вище договору передбачено, що термін виконання робіт за договором 90 календарних днів до передачі технічної документації на реєстрацію.

Позивач вважає, що відповідач не виконав у встановлений договором на надання послуг щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для внесення відомостей в автоматизовану базу даних ведення державного земельного кадастру без номеру та без дати зазначені в самому договорі роботи, чим завдав збитків у розмірі сплачених авансових внесків у сумі 25000,00 грн. (з врахуванням інфляційних втрат у розмірі 22232,92 грн). Тобто, звернувся до господарського суду з позовом про розірвання договору на надання послуг щодо встановлення меж земельних ділянок (на місцевості) для внесення відомостей в автоматизовану базу даних ведення державного земельного кадастру, а також стягнення 25000,00 грн. авансового внеску за вказаним договором та інфляційних втрат у сумі 22232,92 грн.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч.1 ст.173 Господарського кодексу України).

Сторони можуть за взаємною згодою конкретизувати або розширити зміст господарського зобов'язання в процесі його виконання, якщо законом не встановлено інше (ч.3 ст.173 ГК України).

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.175 ГК України).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Так, за змістом ч.1 ст.846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Тобто, строк виконання роботи, як правило, встановлюється за погодженням сторін у договорі і полягає у визначенні терміну початку та закінчення робіт. Проміжок між цими термінами і є строком виконання робіт.

Початкові та кінцеві строки обумовлюються суб'єктивними та об'єктивними факторами. В першому випадку враховуються позиції контрагентів, де замовник має інтерес отримати результати робіт в найкоротший чітко визначений термін, а підрядник визначає його відповідно до власних можливостей виконання робіт. Об'єктивні фактори, що мають вплив на визначення строків полягають в необхідності отримання узгоджень, дозволів, в вимогах технології та виробничих інструкцій, якостей матеріалу та специфіки засобів, можливостями фінансування, погодними умовами.

Строк початку робіт може визначатися календарною датою, терміном від дати підписання договору, отримання дозволів, передачі проектної документації, перерахування авансу, відкриття фінансування, надання матеріалу. Строк закінчення робіт також може встановлюватися конкретною календарною датою або терміном від дати укладання договору, початку робіт, отримання матеріалу, авансу і інше. Про початок та закінчення виконання робіт сторони можуть укладати відповідний акт.

Варто зауважити, що в господарських підрядних договорах цей строк повинен визначатись з врахуванням строку дії договору, оскільки згідно з ст.180 ГК України останній є істотною умовою, без якої договір є неукладеним, а відтак і визначити строк виконання роботи за ч.2 ст.846 ЦК України буде неможливо.

Проте, поданий позивачем у матеріали справи договір на надання послуг щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для внесення відомостей в автоматизовану базу даних ведення державного земельного кадастру (а.с. 19-20), яким останній обґрунтовує позовні вимоги, не містить відомостей щодо дати його підписання.

Разом з тим, п.7.1 даного договору визначає, що договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених ним зобовязань.

Таким чином, враховуючи, що момент підписання договору на надання послуг щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для внесення відомостей в автоматизовану базу даних ведення державного земельного кадастру неможливо встановити, суд вважає, що строк виконання визначених цим договором підрядних робіт, зокрема, момент їх початку, визначити немає можливості.

Слід зазначити, що загальний порядок розірвання господарських договорів передбачений ст.188 Господарського кодексу України, зокрема, згідно ч.1 даної статті зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду (ч.2, ч.3 ст.188 Господарського кодексу України).

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Також, відповідно до ч.ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотність порушення договору є загальною підставою, яка може бути встановлена лише шляхом оцінки "істотності" у порушенні договору.

Оціночна категорія "істотність" має функцію отримання таких оціночних результатів як "істотність порушення" або навпаки "неістотність порушення". У свою чергу, оціночні результати "істотність порушення" або "неістотність порушення" мають функцію встановлення наявності або відсутності підстави для зміни або розірвання договору. Через поміщення у ч.2 ст.651 ЦК України оціночної категорії "істотність порушення договору", суб'єкту правозастосування надається можливість у спосіб оцінки визначитися з наявністю або відсутністю оціночного факту - факту порушення договору, наявність якого і є підставою для розірвання договору. Виходячи із об'єкту оцінки суб'єкт оцінки має визначити "міру позбавлення того, на що розраховувала сторона договору при укладенні договору".

Таким чином, у разі існування загальної підстави у вигляді "істотності порушення договору" суб'єктом оцінки, відповідно до положень ч.2 ст.651 ЦК України, має бути лише суд. Відповідно визначається, що договір, у разі істотності його порушення може бути розірвано лише за рішенням суду.

Дійсно, ч.4 ст.849 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Тобто, вказане положення ст.849 ЦК України встановлює право замовника відмовитись від договору підряду і без порушень з боку підрядника. Не вимагається взагалі ніяких причин для реалізації цього права замовником, але є необхідним дотримання певних умов: 1) така відмова можлива до закінчення виконання робіт; 2) вже виконанні підрядником роботи підлягають повній оплаті; 3) відшкодувати підряднику збитки, спричиненні розірванням договору, як реальні, так і упущену вигоду.

Разом з тим, позивач підставою відмови від договору на надання послуг щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для внесення відомостей в автоматизовану базу даних ведення державного земельного кадастру визначив неналежне виконання відповідачем підрядних робіт. Тому, в даному випадку необхідно керуватися правовою нормою ч.3 ст.849 ЦК України.

Згідно ч.3 ст.849 ЦК України якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Тобто, якщо стане очевидним, що робота не буде виконана належним чином, замовник має право призначити строк для усунення недоліків підрядником. Цей строк має бути таким, щоб підрядник мав об'єктивну змогу усунути допущені ним недоліки. Якщо такі вимоги підрядником не будуть виконані замовник може: 1) відмовитись від договору підряду; 2) доручити виправлення роботи іншій особі. При цьому в першому випадку замовник має право отримати від підрядника відшкодування збитків. А в другому - отримати лише відшкодування витрат пов'язаних із залученням інших осіб.

Доказування очевидності невиконання належним чином роботи за підрядним договором покладається на замовника.

Проте, позивачем не надано доказів призначення для відповідача строку для усунення недоліків (виконання підрядних робіт вчасно і належним чином), і такі в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, позовна вимога про розірвання договору на надання послуг щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для внесення відомостей в автоматизовану базу даних ведення державного земельного кадастру без номеру та без дати є безпідставною.

Приписами ст.ст.12, 13, 14, 15, 16, 20 Цивільного кодексу України встановлено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду у визначений спосіб або інший спосіб, що встановлений договором або законом, про що суд, зокрема, зазначав вище.

Реалізуючи передбачене Конституцією України право на судовий захист при зверненні до суду, позивач вказав у позовній заяві власне суб'єктивне уявлення про порушене право та спосіб його захисту, зазначивши про невиконання відповідачем передбачених договором на надання послуг щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для внесення відомостей в автоматизовану базу даних ведення державного земельного кадастру підрядних робіт у встановлений цим договором строк.

При цьому, слід зауважити, що п.3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу.

Проте, позивачем до початку розгляду справи по суті ні предмету, ні підстав позову не змінено, і такі докази в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, оскільки підстава для розірвання договору на надання послуг щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для внесення відомостей в автоматизовану базу даних ведення державного земельного кадастру без номеру та без дати відсутня, суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Крім того, суд відмовляє в позові і щодо стягнення з відповідача на користь позивача 25000,00 грн. авансових платежів, з огляду на наступне.

Згідно ч.3 ст.849 ЦК України якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Тобто, вимога замовника про відшкодування підрядником збитків внаслідок неналежного виконання робіт є похідною від вимоги щодо відмови від договору підряду.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовної вимоги про розірвання договору на надання послуг щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) для внесення відомостей в автоматизовану базу даних ведення державного земельного кадастру без номеру та без дати, вимога щодо стягнення 25000,00 грн. також не підлягає задоволенню, тому, суд відмовляє в позові й в цій частині.

Також, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 22232,92 грн. інфляційних втрат, з наступних підстав.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, у відповідача перед позивачем мало місце зобовязання з виконання підрядних робіт, а не грошове зобовязання. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в цій частині.

Як визначає ст.32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.34 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 ГПК України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не зміг належними та допустимими доказами обґрунтувати правомірність заявлених у позовній заяві вимог. З огляду на встановлені судом в процесі розгляду спору обставини та досліджені подані позивачем на обґрунтування своїх позицій докази, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю.

Судові витрати у відповідності до ст. 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 23/11/16

Суддя Давидюк В.К.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу

3 - відповідачу

Відпр. рек.