КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. Справа№ 911/448/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

при секретарі судового засідання Чміль Я.Є.

та представників:

від апелянта: Самойленко В.В. (дов. № 2 від 11.08.2016);

від позивача: Ніколенко М.Б. (виска з ЄДРПОУ від 25.10.2016);

від третьої особи: Тертичний Ю.І. (дов. № 17/950-12 від 04.06.2015);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн"

на рішення господарського суду Київської області від 18.05.2016

у справі № 911/448/16 (Суддя: Бацуца В. М.)

за позовом Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн"

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Національної академії наук України

про стягнення 55 132,72 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Київської області від 18.05.2016 у справі № 911/448/16 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн" на користь Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України 337 966 (триста тридцять сім тисяч дев'ятсот шістдесят шість) грн. 64 (шістдесят чотири) коп. пені та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.. 00 (нуль) коп. судового збору; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено; стягнуто з Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України в доход Державного бюджету України 7 (сім) грн.. 88 (вісімдесят вісім) коп. судового збору; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн" в доход Державного бюджету України 3 691 (три тисячі шістсот дев'яносто одна) грн. 50 (п'ятдесят) коп. судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення господарського суду Київської області від 18.05.2016 у справі № 911/448/16 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України про стягнення пені з Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн", відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.09.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн" прийнято до провадження та призначено її розгляд на 12.10.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2016 розгляд апеляційної скарги відкладено на 26.10.2016.

26.10.2016 у судовому засіданні оголошено перерву до 16.11.2016.

У зв'язку з участю судді Верховця А.А. у тренінгу, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 911/448/16 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Пантелієнко В.О., Остапенко О.М. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.11.2016 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн" до свого провадження у новому складі суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні 16.11.2016 представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представники Національної академії наук України та Кардіологічного санаторію «Ворзель» Національної академії наук України заперечили проти апеляційної скарги, просили суд рішення господарського суду Київської області від 18.05.2016 у справі № 911/448/16 залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в Законі України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з яким учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Згідно зі статтями 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, Кардіологічний санаторій „Ворзель" Національної академії наук України звернувся в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Азія-Лайн" про стягнення 55 132, 72 грн. пені, нарахованої за період з 01.02.2015 по 19.03.2017 (згідно з розрахунком а.с. 9 т. 1).

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов'язку щодо погашення у повному обсязі вимог кредиторів згідно з планом санації Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України, затвердженого ухвалою господарського суду Київської області від 16.12.2013 у справі № Б24/055-12 за заявою ТОВ „Торгівельний центр „Продсервіс" до Кардіологічного санаторію „Ворзель" НАН України про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.02.2016 порушено провадження у справі № 911/448/16 за позовом Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України до ТОВ „Азія-Лайн" про стягнення 55 132, 72 грн. Також даною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Національну академію наук України.

Матеріали справи містять клопотання позивача від 26.04.2016 № 28/2 про долучення до матеріалів справи скорегованого розрахунку пені та про відстрочення сплати судових витрат до прийняття рішення, до клопотання додано скоригований розрахунок пені на суму 338 492,32 грн., нарахованої за період 01.07.2014 по 03.03.2015.

Оскаржуваним рішенням суд першої інстанції задовольнив частково позов; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн" на користь Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України 337 966 (триста тридцять сім тисяч дев'ятсот шістдесят шість) грн 64 (шістдесят чотири) коп. пені та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 (нуль) коп. судового збору; в задоволенні інших позовних вимог відмовив; стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн" на користь Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.. 00 (нуль) коп. судового збору; стягнув з Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України в доход Державного бюджету України 7 (сім) грн.. 88 (вісімдесят вісім) коп. судового збору; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн" в доход Державного бюджету України 3 691 (три тисячі шістсот дев'яносто одна) грн. 50 (п'ятдесят) коп. судового збору.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у відповідній частині винесене з неповним дослідженням матеріалів справи та є таким, що не відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Київської області від 02.07.2012 за заявою ТОВ „Торгівельний центр „Продсервіс" порушено провадження у справі № Б24/055-12 про банкрутство Кардіологічного санаторію „Ворзель" НАН України відповідно до Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом" (далі - Закон), в редакції, що діяла до 19.01.2013.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.04.2013 у справі № Б24/055-12 вирішено, у тому числі, припинити процедуру розпорядження майном Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України, ввести процедуру санації Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 16.12.2013 у справі № Б24/055-12 вирішено, у тому числі, затвердити план санації Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України, продовжити строк процедури санації Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України до 01.11.2014.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.02.2015 у справі № Б24/055-12 продовжено строк процедури санації Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України на шість місяців.

Згідно з положеннями розділу 6 плану санації Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України, затвердженого ухвалою господарського суду Київської області від 16.12.2013 у справі № Б24/055-12, конкурсна кредиторська заборгованість КС „Ворзель" НАН України мала погашатись у відповідності до графіку погашення вимог конкурсних кредиторів КС „Ворзель" НАН України. Планом санації передбачалось, що погашення конкурсної кредиторської заборгованості розпочнеться в 7-му місяці після затвердження плану санації господарським судом. Інвестор з 1 по 5 число поточного місяця перераховує грошові кошти на санаційний рахунок КС „Ворзель" НАН України у розмірі, згідно графіку платежів.

Поточна кредиторська заборгованість буде погашатись щомісячно рівними частинами протягом процедури санації та у відповідності до графіку погашення вимог поточних кредиторів КС „Ворзель" НАН України. Погашення поточної кредиторської заборгованості розпочнеться в місяці, наступному після затвердження плану санації господарським судом. Інвестор з 1 по 5 число поточного місяця перераховує грошові кошти на розрахунковий рахунок КС „Ворзель" НАН України у розмірі, згідно з графіком погашення вимог поточних кредиторів.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника керуючий санацією зобов'язаний подати комітету кредиторів для схвалення план санації боржника, крім випадків, передбачених цим Законом. План санації повинен містити заходи щодо відновлення платоспроможності боржника, умови участі інвесторів, за їх наявності, у повному або частковому задоволенні вимог кредиторів, зокрема шляхом переведення боргу (частини боргу) на інвестора, строк та черговість виплати боржником або інвестором боргу кредиторам та умови відповідальності інвестора за невиконання взятих згідно з планом санації зобов'язань. План санації повинен передбачати строк відновлення платоспроможності боржника. Платоспроможність вважається відновленою за відсутності ознак банкрутства, визначених цим Законом. У разі наявності інвесторів план санації розробляється та погоджується за участю інвесторів. План санації може містити умови про: виконання зобов'язань боржника третіми особами; обмін вимог кредиторів на активи боржника та (або) його корпоративні права; задоволення вимог кредиторів іншим способом, що не суперечить закону.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У процесі розгляду справи судом встановлено, що на виконання умов плану санації відповідачем лише станом на 19.03.2015 (з порушенням строків встановлених за графіком) було виконано свій обов'язок по погашенню вимог кредиторів та перераховано позивачу (Кардіологічному санаторію „Ворзель" НАН України) на санаційний рахунок грошові кошти у розмірі 3 660 272, 27 грн., що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків від 23.03.2015, довідкою від 08.02.2016 № 21 про рух грошових коштів Кардіологічного санаторію „Ворзель" НАН України, відповідними виписками з банківського рахунку відповідача, платіжними дорученнями, наявними у матеріалах справи. Представник відповідача у суді апеляційної інстанції вказаного не заперечував.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вже зазначалося вище, згідно з положеннями розділу 6 плану санації Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України, затвердженого ухвалою господарського суду Київської області від 16.12.2013 р. у справі № Б24/055-12, у разі невиконання Інвестором взятих на себе зобов'язань за даним планом санації, а саме у випадку не перерахування Кардіологічному санаторію „Ворзель" НАН України коштів, для сплати кредиторам у визначені даним планом санації строки боргів, комітет кредиторів (керуючий санацією, власник боржника) має право, звернутися до господарського суду з вимогами про усунення Інвестора від участі у процедурі санації боржника з відшкодуванням заподіяної Інвестором Боржнику шкоди.

В разі порушення графіку погашення заборгованості Інвестор несе відповідальність згідно чинного законодавства України. Інвестор сплачує Кардіологічному санаторію „Ворзель" НАН України, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення сплати грошових коштів, визначених в п. 3. розділу 3.2. плану санації КС „Ворзель" НАН України.

При цьому, при схваленні та затвердженні плану санації Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України кредитори не досягли згоди щодо встановлення у плані санації положень щодо нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання за період більш тривалий, ніж встановлений ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви було додано розрахунок пені на суму 55 132,72 грн. за період з 01.02.2015 по 19.03.2017, за позовною заявою позивач просив стягнути з відповідача саме цю суму пені.

Як зазначає суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, позивач заявив клопотання від 26.04.2016 № 28/2 із доданим до нього скоригованим розрахунком пені, 2згідно з яким він просить суд стягнути з відповідача на свою користь 338 492, 32 грн. пені".

Проте судовою колегією встановлено, що судом першої інстанції вказане клопотання безпідставно було оцінено, як заяву про уточнення розміру позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України, та було враховано період нарахування пені з 01.07.2014 по 03.03.2015 на загальну суму 338 492,32 грн. у відповідності до скорегованого позивачем розрахунку, з позивача достягнуто судовий збір у розмірі 7,88 грн..

Судова колегія не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. п. 3.10, 3.11 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування ГПК України судами першої інстанції» від 26.12.2011 № 18 передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством. Якщо ж до заяви про збільшення розміру позовних вимог не додано доказів сплати суми судового збору у встановленому порядку та розмірі (з урахуванням такого збільшення), то відповідна заява повертається господарським судом на підставі пункту 4 частини першої статті 63 ГПК, а у разі якщо відповідні недоліки виявлено після прийняття господарським судом заяви про збільшення розміру позовних вимог, суд стягує несплачені в установленому порядку та розмірі суми судового збору за результатами розгляду справи на підставі статті 49 ГПК. ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Судова колегія, дослідивши клопотання позивача від 26.04.2016 № 28/2, встановила, що позивач за цим клопотанням просив суд долучити до матеріалів справи скорегований розрахунок пені та відстрочити сплату судових витрат до прийняття рішення по суті. До клопотання позивачем доданий скоригований розрахунком пені. Вказане клопотання не містить в прохальній частині вимог, що вказують на збільшення розміру позовних вимог в порядку ст.22 ГПК України, в ньому не зазначено зміненої (збільшеної) ціни позову. В матеріалах справи відсутні докази надсилання копії вказаного клопотання та доданого до нього скоригованого розрахунку відповідачу та 3-й особі у даній справі. Вказане є порушенням прав відповідача у подальшому у зв'язку з прийняттям судового рішення із врахуванням збільшеного розміру позовних вимог та зміненого періоду нарахування пені, про що відповідачу не було відомо. Як зазначав відповідач в апеляційній інстанції, його було позбавлено права звернутися із заявою про застосування строку позовної давності, оскільки йому не було відомо про зміну позовних вимог. Судом першої інстанції в ухвалах про відкладення розгляду справи від 28.04.2016 та від 11.05.2016 (тобто після подання вказаного клопотання позивача до суду), у зв'язку з неявкою представника відповідача, не було зазначено про наявність в матеріалах справи поданого позивачем вказаного клопотання та доданого до нього скорегованого розрахунку, не зазначено про прийняття судом цього клопотання та про те, що має місце нова ціна позову, виходячи з якої буде вирішуватись спір. Клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору до прийняття рішення по суті, належним чином не було розглянуто судом першої інстанції. у протоколах судових засідань суду першої інстанції про це клопотання також не зазначалось.

На запитання суду апеляційної інстанції представник позивача зазначив, що не може стверджувати, що в суді першої інстанції позивач змінив (збільшив) розмір позовних вимог та ціну позову в порядку ст.22 ГПК України.

Судова колегія вважає, що вказане клопотання позивача від 26.04.2016 № 28/2 не є клопотанням про збільшення розміру позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України, оскільки воно не відповідає вимогам законодавства, у тому числі за формою, за прохальною частиною, не доведено його направлення відповідачеві та 3-й особі у справі, та його прийняття судом в якості такого клопотання порушує права відповідача, виходячи з вищезазначеного. А тому суд першої інстанції неправомірно прийняв оскаржуване рішення у даній справі із врахуванням вказаного клопотання, як клопотання про збільшення розміру позовних вимог в порядку ст. 22 ГПК України. Крім іншого судом першої інстанції не взято до уваги, що за скорегованим розрахунком змінено не лише розмір нарахованої пені, а й період нарахування.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приймає до уваги, скорегований розрахунок пені, який позивач просив у вказаному клопотанні суд першої інстанції долучити до матеріалів справи (а.с. 106 т. 1). Проте, судом береться до уваги період нарахування пені, починаючи з 01.02.2015 по 03.03.2015, тобто той період, який було заявлено позивачем при подачі позовної заяви.

Вказаний розрахунок пені був скорегований позивачем з урахуванням поступового часткового виконання відповідачем зобов'язань за планом санації.

Судовою колегією здійснено перерахунок пені за заявлений період з 01.02.2015 по 03.03.2015 із врахуванням відповідних оплат (прострочення виконання зобов'язань за планом санації) наступним чином:

- період заборгованості - з 01.02.2015 по 18.02.2015, сума основної заборгованості - 1 868 602,37 грн., кількість днів заборгованості - 18 дні, розмір облікової ставки НБУ - 14.00 %, 19.50 %. 1 868 602, 37 грн. х 14.00 % х 2 х 9/365 = 7 167,24 грн., 1 868 602, 37 грн. х 19.50 % х 2 х 13/365 = 25 955, 65 грн.;

- період заборгованості - з 19.02.2015 по 19.02.2015, сума основної заборгованості - 1 713 602, 37 грн., кількість днів заборгованості - 1 день, розмір облікової ставки НБУ - 19.50 %. 1 713 602, 37 грн. х 19.50 % х 2 х 1/365 = 1 830, 97 грн.;

- період заборгованості - з 20.02.2015- по 24.02.2015, сума основної заборгованості - 1 611 102, 37 грн., кількість днів заборгованості - 5 днів, розмір облікової ставки НБУ - 19.50 %. 1 611 102, 37 грн. х 19.50 % х 2 х 5/365 = 8 607, 26 грн.;

- період заборгованості - з 25.02.2015 - по 25.02.2015, сума основної заборгованості - 1 461 102, 37 грн., кількість днів заборгованості - 1 день, розмір облікової ставки НБУ - 19.50 %. 1 461 102,37 грн. х 19.50 % х 2 х 1/365 = 1 561, 18 грн.;

- період заборгованості - з 26.02.2015 - по 01.03.2015, сума основної заборгованості - 1 271 102, 37 грн., кількість днів заборгованості - 4 дні, розмір облікової ставки НБУ - 19.50 %. 1 271 102, 37 грн. х 19.50 % х 2 х 4/365 = 5 432, 66 грн.;

- період заборгованості - з 02.03.2015 - по 02.03.2015, сума основної заборгованості - 1 019 102, 37 грн., кількість днів заборгованості - 1 день, розмір облікової ставки НБУ - 19.50 %. 1 019 102, 37 грн. х 19.50 % х 2 х 1/365 = 1 088, 90 грн.;

- період заборгованості - з 03.03.2015 - по 03.03.2015 , сума основної заборгованості - 920 102, 37 грн., кількість днів заборгованості - 1 день, розмір облікової ставки НБУ - 19.50 %. 920 102, 37 грн. х 19.50 % х 2 х 1/365 = 983,12 грн.

Отже, загальний розмір пені, розрахованої із врахуванням фактичних дат виконання зобов'язань відповідачем за планом санації Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України за вищевказаний період (тобто із врахуванням прострочення виконання зобовязань), становить 52 626,98 грн.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла висновку, що позовні вимоги Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України підлягають частковому задоволенню у розмірі 52 626,98 грн. В решті позов слід залишити без задоволення за необґрунтованістю.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 ГПК України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, не обмежуючись доводами апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Рішення суду першої інстанції від 18.05.2016 у даній справі прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим наявними є підстави для його зміни та скасування у відповідній частині, відповідно до положень п. 1, 3 ч. 1 ст. 104 ГПК України, із прийняттям в цій частині нового рішення. Так, судова колегія вважає за необхідне змінити п. 2 резолютивної частини рішення господарського суду Київської області від 18.05.2016 у справі № 911/448/16, виклавши його наступним чином: «Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн" (ідентифікаційний код 32916264) на користь Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України (ідентифікаційний код 03534305) 52 626 (п'ятдесят дві тисячі шістсот двадцять шість) грн. 98 коп. пені та 1 315 (одна тисяча триста п'ятнадцять) грн. 36 коп. судового збору». Пункти 4 та 5 резолютивної частини рішення господарського суду Київської області від 18.05.2016 у справі № 911/448/16 слід скасувати; в решті оскаржуване судове рішення слід залишити без змін із врахуванням вищезазначеного.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 22, 33, 34, 43, 49, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн" задовольнити частково, змінити п. 2 резолютивної частини рішення господарського суду Київської області від 18.05.2016 у справі № 911/448/16, виклавши його наступним чином: "Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Азія-Лайн" (07853, Бородянський район, Київська область, смт. Немішаєве, вул. Пішкіна, буд. 27-А, ідентифікаційний код 32916264) на користь Кардіологічного санаторію „Ворзель" Національної академії наук України (08296, Київська область, смт. Ворзель, вул. Леніна, 1, ідентифікаційний код 03534305) 52 626 (п'ятдесят дві тисячі шістсот двадцять шість) грн. 98 коп. пені та 1 315 (одна тисяча триста п'ятнадцять) грн. 36 коп. судового збору", п. 4 та п. 5 резолютивної частини рішення господарського суду Київської області від 18.05.2016 у справі № 911/448/16 скасувати, в решті рішення господарського суду Київської області від 18.05.2016 у справі № 911/448/16 - залишити без змін.

2. Доручити господарському суду Київської області видати наказ на виконання даної постанови.

3. Матеріали справи № 911/448/16 повернути до господарського суду Київської області.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний: 21.11.2016.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко