РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016Справа №910/16910/16

За позовом: Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "Росава",

про стягнення заборгованості по орендних платежах та виселення з нежитлового приміщення,

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "Росава",

про стягнення заборгованості по орендних платежах,

Суддя Комарова О.С.

представники сторін:

від позивача Гришковець Л.І. (представник за довіреністю)

від відповідача не з'явились

від третьої особи Макусь Н.П. (представник за довіреністю)

У судовому засіданні 15 листопада 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація, 13.09.2016 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 30 від 12.09.2016 року до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "Росава", про стягнення заборгованості по орендних платежах та виселення з нежитлового приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення норм законодавства України у зв'язку із закінченням строку дії Договору № 14-12 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 25.09.2012 року не звільнив займане приміщення та продовжує ним користуватись, у зв'язку з чим позивач просить суд вчинити дії стосовно виселення орендаря та стягнення заборгованості за несплату орендних платежів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 року порушено провадження у справі № 910/16910/16 та призначено розгляд справи на 04.10.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2016 року судом розгляд справи відкладено до 18.10.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2016 року судом розгляд справи відкладено до 01.11.2016 року.

24 жовтня 2016 року Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" звернулося до Господарського суду міста Києва, як третя особа із самостійними вимогами на предмет спору, з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "Росава" про стягнення заборгованості по орендних платежах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 року прийнято позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/16910/16 та призначено розгляд справи на 01.11.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.11.2016 року судом продовжено строк вирішення спору на 15 днів та відкладено розгляд справи до 15.11.2016 року.

Через відділ діловодства суду 03.11.2016 року від третьої особи надійшли письмові пояснення на виконання вимог ухвали суду, оформлені листом № 431-30/2 від 31.10.2016 року, які було долучено судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 15.11.2016 року представник позивача позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору, клопотання про припинення провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення боргу підтримав. Представник третьої особи, який заявляє самостійні вимоги на предмет спору, позовні вимоги підтримав та дав пояснення по суті спору.

Представник відповідача у судове засідання 15.11.2016 року не з'явився, вимог ухвали суду не виконав, про причини неявки до суду не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Розглянувши в судовому засіданні 15.11.2016 року клопотання позивача про припинення провадження в частині позовних вимог про стягнення боргу, суд вважає за необхідне його задовольнити з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Позивач зазначив, що частині позовних вимог про стягнення орендної плати відсутній предмет спору, а відтак суд дійшов висновку, що клопотання позивача є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволення, а провадження в цій частині - припиненню.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (02.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, суд -

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2012 року між Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацію (далі - позивач, орендодавець), Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Росава» (далі - відповідач, орендар) та Комунальним підприємством Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" (далі - балансоутримувач) було укладено Договір № 14-12 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (надалі по тексту - Договір), відповідно до п.1.1 якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 03.09.2012 № 128 та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.09.2012 року № 661 «Про продовження дії договорів оренди нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва» передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А для розміщення виставки книжкової, образотворчої продукції, виробленої в Україні без здійснення торгівлі.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору об'єктом оренди є нежитлове приміщення загальною площею 94,7 кв.м. у цоколі згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього Договору. Вартість об'єкта оренди згідно із затвердженим висновком про вартість майна від « 15» травня 2012 року становить (Вісімсот шістдесят одна тисяча триста грн.00 коп. (без ПДВ).

Згідно п.п. 3.1, 3.2 Договору за користування об'єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 р. № 34/6250, та на дату підписання договору за перший місяць оренди становить без ПДВ 37,16 грн. за 1 кв.м орендної площі, що в цілому становить 3 518,94 грн. Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Розрахунок місячної орендної плати оформлений сторонами додатком № 1 від 25.09.12 року до Договору, в якому розраховано розмір орендної плати за місяць - 4 222,73 грн., розмір витрат, пов'язаних з утриманням нежитлового приміщення (експлуатаційні витрати), розмір яких встановлений розпорядженням Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 12.01.2012 № 5 та від 08.02.2013 № 74 "Про питання врегулювання розрахунків витрат на утримання нерухомого майна" всього за місяць 278,42 грн. з ПДВ, а також відшкодування плати за землю відповідно до Закону України "Про плату за землю" в розмірі 743,87 грн. за місяць з ПДВ.

Пунктом 3.5 Договору визначено, що орендна плата сплачується Орендарем на рахунок Підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання (балансоутримувача), починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцю.

Орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності щомісячно не пізніше 20 числа поточного місяця (п. 3.6 Договору).

Згідно з п. 4.2 Договору Орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і у повному обсязі.

Договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.04.2012 р. до 31.03.2015р. (п. 9.1 Договору).

Позивач зазначив, що за актом приймання-передачі нежитлового майна від 25.09.2012 року орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування цокольне приміщення площею 94,7 кв.м., що перебуває на балансі Комунального підприємства Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво", та розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А. Вказаний акт приймання-передачі від 25.09.2012 року підписаний та скріплений печатками представниками орендодавця, орендаря та балансоутримувача.

Таким чином позивач вважає, що відповідно до п. 1-1 ч 1. ст. 80 Господарського процесуального кодексу України в даній частині відсутній предмет спору, а відтак суд дійшов висновку, що клопотання позивача є обґрунтованим, а вимоги про припинення провадження у справі в частині стягнення орендних платежів підлягають задоволенню.

Позивачем було стверджено, що відповідачем не було своєчасно і в повному обсязі сплачено орендні платежі, витрати, пов'язані з утриманням нежитлового приміщення (експлуатаційні витрати) та не відшкодовано витрати з утримання земельної ділянки за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2016 року, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість з орендної плати в сумі 60 208,40 грн., заборгованість за експлуатаційні витрати в сумі 3 045,52 грн. та заборгованість з відшкодування витрат на утримання земельної ділянки в сумі 15 986,80 грн., які позивач і намагається стягнути. Також, позивач просив суд виселити відповідача з нежитлового цокольного приміщення за адресою: м.Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А, загальною площею 94,7 кв.м., оскільки відповідно до п. 9.1 договору, спірний договір припинив свою дію 31.03.2015р., однак відповідач станом на подання позову до суду продовжує використовувати приміщення у своїй господарській діяльності, чим порушує права та інтереси позивача.

В подальшому, позивач подав клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення орендних платежів, оскільки вказані позовні вимоги стосуються іншої юридичної особи, а саме балансоутримувача - Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва", яке судом було задоволено.

Одночасно, третя особа з самостійними вимогами подала позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "Росава" про стягнення заборгованості по орендних платежах мотивуючи це тим, що відповідачем вчасно не виконано умови Договору оренди № 14-12 від 25.09.2012 року та порушено норми чинного законодавства України в частині сплати орендних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість за орендне користування нежитловим приміщенням за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 85 літера «А», в цокольному поверсі площею 94,7кв.м., за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2016року у загальному розмірі 79 240, 72грн. з ПДВ (з яких: 60 208, 40грн. - орендна плата; 3 045, 52грн. - експлуатаційні витрати ( витрати на утримання нерухомого майна); 15 986, 80грн. - відшкодування витрат на утримання земельної ділянки).

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази з урахуванням клопотання позивача про припинення провадження у справі в частині стягнення орендних платежів, господарський суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Так, приписами ст. 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Положеннями ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За умовами ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", передача об'єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Частиною 1 статті 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін.

Нормами частини 2 статті 291 Господарського кодексу України та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації (викупу) об'єкта оренди орендарем (за участю орендаря); банкрутства орендаря; загибелі об'єкта оренди; ліквідації юридичної особи, яка була орендарем або орендодавцем.

Відповідно до статті 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч. 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

Відповідно до пункту 4.1. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України, від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" зі змісту статей 759, 763 і 764 Цивільного кодексу України, частини другої статті 291 Господарського кодексу України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Як вже було встановлено судом, 25.09.2012 року між Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацію та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Росава» та Комунальним підприємством Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво" було укладено Договір № 14-12 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 03.09.2012 № 128 та розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.09.2012 року № 661 «Про продовження дії договорів оренди нежилих приміщень комунальної власності територіальної громади міста Києва» передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А для розміщення виставки книжкової, образотворчої продукції, виробленої в Україні без здійснення торгівлі.

Пунктом п. 9.1 Договору договір є укладеним з моменту підписання його Сторонами і діє з « 01» квітня 2012 року до « 31» березня 2015 року.

Відповідно до п. 9.4 Договору договір припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно з п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом п. 4.15 Договору визначено, що орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству (балансоутримувачу). Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що за актом приймання-передачі нежитлового майна від 25.09.2012 року орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування цокольне приміщення площею 94,7 кв.м., що перебуває на балансі Комунального підприємства Голосіївського району в м. Києві "Розрахунковий центр "Голосіїво", та розташоване за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А. Вказаний акт приймання-передачі від 25.09.2012 року підписаний та скріплений печатками представниками орендодавця, орендаря та балансоутримувача.

За приписами ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймачеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Як вже було встановлено судом, зазначений вище договір оренди припинив свою дію 31.03.2015 року, а тому орендар мав звільнити об'єкт оренди (цокольне приміщення площею 94,7 кв.м) за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А та повернути його орендодавцю.

У відповідності зі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст. 22 Господарського процесуального кодексу України правами, не з'явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, доказів на спростування доводів позивача суду не надав.

Як передбачено чинним законодавством, з розірванням Договору оренди, відповідач втрачає статус орендаря, а тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про виселення відповідача з орендованого ним об'єкту за Договором та зобов'язання передати позивачу відповідний об'єкт (цокольне приміщення площею 94,7 кв.м) за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Розглянувши позовну заяву третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення з огляду на наступне.

Як встановлено судом, третя особа з самостійними вимогами подала позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "Росава" про стягнення заборгованості по орендних платежах з відповідач, оскільки ним не було виконано умови Договору оренди № 14-12 від 25.09.2012 року та порушено норми чинного законодавства України в частині сплати орендних платежів, внаслідок чого виникла заборгованість за орендне користування нежитловим приміщенням за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 85 літера «А», в цокольному поверсі площею 94,7кв.м., за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2016 року у загальному розмірі 79 240, 72грн. з ПДВ (з яких: 60 208, 40грн. - орендна плата; 3 045, 52грн. - експлуатаційні витрати ( витрати на утримання нерухомого майна); 15 986, 80грн. - відшкодування витрат на утримання земельної ділянки).

Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014р. №270/270 «Про удосконалення структури управління житлового комунальним господарством м. Києва», розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 95 від 19.02.2015р. «Про організаційно-правові заходи реорганізації комунального підприємства ' Розрахунковий центр «Голосіїво», Комунальне підприємство Голосіївського району в м. Києві «Розрахунковий центр «Голосіїво» (сторона договору оренди - балансоутримувач) знаходиться в стані реорганізації шляхом приєднання до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Проте, фактично всі основні дії по утриманню майна комунальної власності територіальної громади міста Києва віднесеного до сфери управління Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації проводить Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», яке фактично прийняло на баланс нежитлові приміщення (копія Акту прийму-передачі від 31.05.2015року наявна в матеріалах справи), в тому числі нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 85 літера «А», в цокольному поверсі площею 94,7кв.м.

До матеріалів позовної заяви позивачем були долучені вимоги, направлені балансоутримувачем, третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору, відповідачу, про сплату заборгованості (№ 431-105 від 19.08.2016 року та № 434-62 від 22.08.2016 року), адресовані відповідачу, в яких позивач зазначив, що термін дії Договору закінчився 31.03.2015 року та повідомив про продовження нарахування орендних платежів згідно п. 3.5 Договору.

Таким чином, балансоутримувач у своїх вимогах просить сплатити орендні платежі за договором з 01.01.2016 року по 31.08.2016 року, тобто по день фактичної передачі приміщення та передати вказане нежитлове приміщення по акту. Як доказ направлення відповідачу вказаних вимог третьою особою долучено до позовної заяви копії реєстрів згрупованих поштових відправлень листів та копії фіскальних чеків про відправлення позивачу листа.

Відповідно до 1 ч. ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З положень п.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до умов спірного договору третьою особою нараховується орендна плата за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2016 року, однак орендар протягом вказаного періоду орендні платежі не сплачував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в розмірі 79 240,72 грн. Відповідачем доказів на спростування доводів третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору, або доказів, які б свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлені до стягнення кошти, суду не надано, отже позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору про стягнення основного боргу в розмірі 79 240,72грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дії відповідача, які полягають в порушенні зобов'язання щодо повної та своєчасної оплати вартості поставленого товару, є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

За умовами пункту 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року № 14, сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) також не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 1.12. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" визначено, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Так, при перевірці розрахунку наданого третьою особою 3% річних, судом встановлено, що розмір суми 3% річних за заявлений позивачем період, який підлягає стягненню, визначено вірно, а тому стягненню підлягає 765,80 грн. 3% річних.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору підлягають задоволенню в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 2 756,00 грн. (за одну майнову та одну немайнову вимогу 1378,00 грн. * 2). Проте відповідно до п. 5 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент звернення позивача із позовом до суду, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Тобто у зв'язку з припиненням провадження в частині стягнення заборгованості по орендним платежам в сумі 80 006,52 грн., стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1378,00 грн., а інша частина може бути повернута позивачеві в розмірі 1378,00 грн. за клопотанням останнього.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Судові витрати третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн., у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Проте, судом встановлено, що третьою особою з самостійними вимогами на предмет спору під час подання позовної заяви не було сплачено судовий збір за подання відповідно позовної заяви третьої особи, отже, несплачена сума судового збору підлягає стягненню з третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору в дохід Державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 4-3, 26, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Провадження у справі № 910/16910/16 за позовом Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (ЄДРЮОФОП: 37308812; адреса: 03039, м. Київ, ПРОСПЕКТ ГОЛОСІЇВСЬКИЙ, 42) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна фірма "Росава" (ЄДРЮОФОП: 33051214; адреса: 03124, м. Київ, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ ВАСИЛЕНКА, будинок 7-А) про стягнення заборгованості по орендних платежах та виселення з нежитлового приміщення, припинити в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по орендних платежах в сумі 80 006,52 грн.

2. Позовні вимоги Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації в частині виселення з нежитлового приміщення задовольнити в повному обсязі.

3. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Росава» (ЄДРЮОФОП: 33051214; адреса: 03124, м. Київ, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ ВАСИЛЕНКА, будинок 7-А) з нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 85А в цокольному поверсі площею 94,7 кв.м.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Росава» (ЄДРЮОФОП: 33051214; адреса: 03124, м. Київ, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ ВАСИЛЕНКА, будинок 7-А) на користь Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (ЄДРЮОФОП: 37308812; адреса: 03039, м. Київ, ПРОСПЕКТ ГОЛОСІЇВСЬКИЙ, 42) судовий збір у розмірі 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

5. Позовні вимоги третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору задовольнити повністю.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Росава» (ЄДРЮОФОП: 33051214; адреса: 03124, м. Київ, ВУЛИЦЯ МИКОЛИ ВАСИЛЕНКА, будинок 7-А) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" (ЄДРЮОФОП: 32375554; адреса: 03039, м. Київ, ПРОСПЕКТ ГОЛОСІЇВСЬКИЙ, будинок 17-Б) основний борг в розмірі 79 240,72 грн. (сімдесят дев'ять тисяч двісті сорок гривень 72 копійки), 3% річних в розмірі 765,80 грн. (сімсот шістдесят п'ять гривень 80 копійок) та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

7. Стягнути з Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва" (ЄДРЮОФОП: 32375554; адреса: 03039, м. Київ, ПРОСПЕКТ ГОЛОСІЇВСЬКИЙ, будинок 17-Б) в дохід Державного бюджету 1 378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень) судового збору.

8. Видати накази.

9. Копію рішення направити відповідачу у справі № 910/16910/16.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.11.2016 року.

Суддя О.С. Комарова