ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.11.2016 Справа № 904/8158/16

За позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області, м. Дніпро, в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване підприємство "Феміда-плюс", м. Дніпро

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відкрите акціонерне товариство "Дніпропетровський трубний завод", м. Дніпро

про стягнення 328 768,24 грн, розірвання договору оренди та повернення майна

Суддя Воронько В.Д.

Представники:

від прокуратури: прокурор відділу ОСОБА_1, посвідчення № 028865 від 17.09.2014;

від позивача: головний спеціаліст відділу правового забезпечення ОСОБА_2, довіреність № 58 від 21.09.2016;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник прокурора Дніпропетровської області (далі - заявник) звернувся до господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (далі - позивач) з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване підприємство "Феміда-плюс" (далі - відповідач), у якій виклало вимогу про:

розірвання договору оренди № 12/02-4438-ОД від 10.10.2011, укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване підприємство "Феміда-плюс", предметом якого є державне окреме нерухоме майно групи інвентарних об'єктів і споруд бази відпочинку "Сосновий Бор" (далі - майно), загальною площею 2102,4 кв.м., розміщене за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орловщина, пр. Лісний, 8, що перебуває на балансі Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод", вартість якого згідно зі звітом про оцінку від 10.04.2014 становить за незалежною оцінкою 2 959 858,00 грн;

зобов'язання відповідача повернути державне окреме нерухоме майно групи інвентарних об'єктів і споруд бази відпочинку "Сосновий Бор";

стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 317 189,22 грн та пені у сумі 11 579,02 грн, з посиланням на неналежне виконання відповідачем договору оренди № 12/02-4438-ОД від 10.10.2011.

Ухвалою суду від 19.09.2016 порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у засіданні суду на 04.10.2016.

Розпорядженням господарського суду Дніпропетровської області від 29.09.2016 № 790, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 904/8158/16 у звязку з поданням судді Дубініна І.Ю. заяви про відставку. За результатами повторного розподілу автоматизованою системою документообігу суду у відповідності до вимог ст. 21 Господарського процесуального кодексу України ця справа передана на розгляд судді Воронько В.Д.

Ухвалою від 03.10.2016 судом прийнято справу до свого провадження, залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відкрите акціонерне товариство "Дніпропетровський трубний завод" та призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 18.10.2016.

08.11.2016 представник позивача подав до суду розрахунок пені на суму 11579,02 грн.

На підставі ст. 77 ГПК України у судовому засіданні 08.11.2016 було оголошено перерву до 22.11.2016.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце розгляду справи він повідомлений належним чином, що підтверджується підписом його представника у записі про оголошення перерви у засіданні суду 08.11.2016.

3-я особа також не забезпечила явку у судове засідання свого представника та витребуваних судом документів не надала, але 18.11.2016 надіслала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності її представника через зайнятість останнього в інших судових засіданнях.

Прокурор та позивач підтвердили заявлений позов.

Так, справа розглядається за наявними в ній матеріалами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 75 ГПК України.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2011 між Регіональним відділенням Фонду держмайна України у Дніпропетровській області (далі - орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Спеціалізованим підприємством "Феміда Плюс" (далі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 12/02-4438-ОД (далі - договір) зі змінами до нього, за умовами п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме нерухоме майно групи інвентарних об'єктів і споруд бази відпочинку "Сосновий бір" (далі - майно) загальною площею 2102,4 кв.м., розміщене за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орловщина, провулок Лісний, 8, що перебуває на балансі ВАТ "Дніпропетровський трубний завод" (далі - балансоутримувач, 3-я особа), вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку від 10.04.2014 та становить за незалежною оцінкою 2 959 858,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2. договору майно передається в оренду з метою утворення та розміщення оздоровчого закладу для дітей та молоді. Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється.

Договір укладено до моменту приватизації але не більше ніж на 2 роки 11 місяців, з 10.06.2011 по 09.05.2014 включно. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору, повній оплаті за договором і при наданні інформації щодо виконання умов договору, а саме: наявності договору страхування, дозволу або декларації наданої органами державного пожежного нагляду, договір, за заявою орендаря, щодо продовження терміну дії, наданого відповідно до пункту 5.20, може бути продовжений на тих самих умовах, які передбачені у договорі (пункт 10.1 договору).

Додатковою угодою від 23.05.2014 до договору сторони доповнили його п.10.1 другим абзацом, за яким цей договір є пролонгованим з 10.05.2014 до прийняття та реалізації іншого управлінського рішення, але не більше ніж на два роки одинадцять місяців, терміном дії по 09.04.2017 включно.

Відповідно до пункту 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передачі.

Згідно з пунктом 3.1. договору в редакції додаткової угоди від 23.05.2014, орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорцій її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, за який є інформація про індекс інфляції) - квітень 2014 року - 12 739,72 грн.

Пунктом 3.2 договору визначено, що нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (пункт 3.3. договору).

Згідно з п. 3.4. договору, у випадку користування об'єктом оренди протягом неповного календарного місяця (першого та/або останнього місяця оренди) добова орендна плата за дні користування визначається на основі орендної плати за відповідні місяці пропорційно дням користування.

Пунктом 3.6. договору, з урахуванням додаткової угоди від 23.05.2014, орендна плата перераховується до державного бюджету у співвідношенні - 100% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 12 739,72 грн, щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Крім того, згідно з пунктом 5.2. договору відповідач зобов'язався своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату у співвідношенні у пункті 3.6. договору.

Відповідно до п. 8.3. договору орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору або його розірвання у випадках погіршення стану орендованого майна, неналежного та не за призначенням його використання, невиконання орендарем умов договору.

За невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Спори, які виникають за цим договором або в зв'язку з ним, не вирішені шляхом переговорів, вирішуються в судовому порядку (п. п. 9.1., 9.5. договору).

У разі припинення (розірвання) договору орендар зобов'язаний сплатити орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету (п. 3.11. додаткової угоди).

Відповідно до п. 10.11. договору у разі припинення або розірвання договору орендар зобов'язаний негайно повернути балансоутримувачу майно у стані в якому воно було одержано, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Позивач свої договірні зобов'язання щодо передачі державного майна, яке знаходиться на балансі 3-ї особи за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орловщина, провулок Лісний, 8, виконав у повному обсязі, що підтверджується актом приймання - передачі від 10.10.2011, підписаного обома сторонами.

В порушення умов договору відповідач свої фінансові зобов'язання в частині повного та своєчасного внесення орендної плати не виконав, в результаті чого у останнього утворилася заборгованість за період з квітня 2015 року по червень 2016 року у сумі 317 189,22 грн.

Дії відповідача полягають у спричиненні економічних збитків державі в особі Фонду державного майна України, який є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Пунктом 2 ст. 121 Конституції України передбачено, що на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Згідно з абзацом 3 ч. 1 та ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України господарський суд порушує справи за позовними заявами: прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до абзацу 2, 3 п. 5 рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, фактично є позивачем у справах, порушених за позовною заявою прокурора.

В даному випадку органом державної влади виступає Фонд державного майна України.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про Фонд державного майна України" Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності

Частиною 1 ст. 287 Господарського кодексу України та ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендодавцями державного майна є Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

Таким чином, Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській області надані повноваження здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Вказані обставини порушують інтереси держави, що і стало причиною звернення прокуратури до суду з цим позовом.

Предметом цього позову є стягнення 317198,22 грн заборгованості з орендної плати, 11579,02 грн пені; розірвання договору оренди № 12/02-4438-ОД від 10.10.2011 та зобов'язання відповідача повернути предмет оренди (державне майно).

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обовязків (зобовязань) є, зокрема, договір.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За своєю правовою природою укладений між сторонами по справі договір є договором оренди, до якого слід застосовувати відповідні положення Господарського та Цивільного кодексів України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

За приписами частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення містяться в ст. 759 Цивільного кодексу України та ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Частинами 1 та 2 ст. 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

За змістом ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вплачувати орендну плату. Аналогічні положення містяться в п. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Частинами 1 та 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" також передбачено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди.

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Факт користуванням відповідачем на праві оренди державним майном позивача доведено та відповідачем не оспорено, що також підтверджено матеріалами справи.

Разом з тим встановлено, що відповідачем, всупереч умов укладеного договору, взяті на себе зобов'язання щодо сплати орендних платежів належним чином не виконуються.

Слід зазначити, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2015 по справі № 904/3860/15 за позовом Першого заступника прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Регіонального відділення ФДМУ по Дніпропетровській області до ТОВ СП "Феміда Плюс" стягнуто заборгованість за договором оренди нерухомого майна від 10.06.2011 № 12/02-4438-ОД, що утворилась за період користування майном з червня 2011 року по березень 2015 року.

Зазначене рішення суду свідчить про систематичне ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо сплати орендної плати та, в силу приписів ст. 35 Господарського кодексу України мають преюдиціальне значення при вирішення даного спору, оскільки обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пункти 3.1. та 3.6 договору кореспондуються з положеннями частин 1 та 2 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", в яких встановлено, що орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються для об'єктів, що перебувають у державній власності, Кабінетом Міністрів України. Методика розрахунку орендної плати та пропорції її розподілу між відповідним бюджетом, орендодавцем і балансоутримувачем визначаються органами, уповноваженими Верховною Радою Автономної Республіки Крим (для об'єктів, що належать Автономній Республіці Крим), та органами місцевого самоврядування (для об'єктів, що перебувають у комунальній власності) на тих самих методологічних засадах, як і для об'єктів, що перебувають у державній власності.

Відповідно до розрахунку заборгованості з орендної плати за договором, відповідач має заборгованість за період з квітня 2015 року по червень 2016 року у розмірі 317 189,22 грн, яка утворилась внаслідок не перерахування орендної плати за користування державним майном. Останній платіж здійснено 03.06.2015, тобто фактично відповідач не здійснював плату за користування державним майном понад один рік.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне виконання.

Отже, відповідач порушив свої фінансові зобов'язання щодо вчасної сплати орендної плати за користування державним майном у розмірі 317 189,22 грн, а тому має місце неналежне виконання відповідачем умов договору через що позовні вимоги щодо стягнення з останнього суми заборгованості з орендної плати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно п.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст.549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно зі статтями 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом. 3.8 договору, в редакції додаткової угоди від 23.12.2013, сторонами погоджено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету у визначеному п. 3.6 співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Так, на підставі вказаного пункту договору прокурор заявив до стягнення нараховану позивачем пеню за період з 16.02.2016 по 29.07.2016 у сумі 11579,02 грн, перевіривши розрахунок якої суд визнав вимоги щодо її стягнення обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За приписом ч. 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 782 ЦК України передбачено спеціальний спосіб розірвання договору шляхом вчинення наймодавцем односторонньої відмови від нього, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Таким чином, істотне порушення орендарем такої умови договору оренди майна, як внесення орендної плати, є достатньою правовою підставою для розірвання вказаного договору оренди в судовому порядку та повернення майна орендодавцю.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 13.04.2016 у справі № 914/3210/15 за позовом управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Краківський ринок" про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди та зобов'язання повернути майно.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", за невиконання зобов'язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Пунктом 8.3. договору сторони погодили, що орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору або його розірвання у випадках погіршення стану орендованого майна, неналежного та не за призначенням його використання, невиконання орендарем умов договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. У разі припинення за цих же обставин договору оренди цілісного майнового комплексу підприємства, його структурного підрозділу орендар з згодою орендодавця передає об'єкт оренди органу, який до укладення договору оренди здійснював повноваження з управління відповідним майном.

Враховуючи факт істотного порушення відповідачем умов договору, звернення до суду прокурора та позивача з вимогами розірвати договір оренди шляхом відмови від нього у судовому порядку через несплату орендарем платежів та повернення орендованого майна, що є правом орендодавця, передбаченим ст. 782 ЦК України, визнано судом правомірним та таким, що підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного та наявних у справі доказів суд вважає, що прокурор та позивач належним чином довели наявність вини відповідача у невиконанні свого обов'язку щодо оплати за оренду майна, а тому особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності його вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено законом або договором (частина 1 ст.614 ЦК України).

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

На підставі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи матеріали справи, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з підстав про які йдеться вище у цьому рішенні.

Витрати по сплаті судового збору згідно ст.ст.44 та 49 ГПК України покладаються на відповідача у сумі 7687,52 грн. Витрати ж по сплаті судового збору у сумі 1204,32 грн, відповідно до п 1. ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", підлягають поверненню платнику у зв'язку з переплатою судового збору за умови подання останнім клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43, 22, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82, 84 та 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Дніпропетровської області

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди № 12/02-4438-ОД від 10.10.2011, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та Товариством з обмеженою відповідальністю Спеціалізованим Підприємством "Феміда Плюс", предметом якого є державне окреме нерухоме майно групи інвентарних об'єктів і споруд бази відпочинку "Сосновий бір" (далі - майно), загальною площею 2102,4 кв.м, розміщене за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орловщина, провулок Лісний, 8, що перебуває на балансі Відкритого акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод", вартість якого згідно зі звітом про оцінку від 10.04.2014 становить за незалежною оцінкою 2 959 858,00 грн.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване Підприємство "Феміда Плюс" (пров. Барикадний, буд. 5, м. Дніпро, ідентифікаційний код 31687407) повернути державне окреме нерухоме майно групи інвентарних об'єктів і споруд бази відпочинку "Сосновий бір" (далі - майно), загальною площею 2102,4 кв.м, розміщене за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Орловщина, провулок Лісний, 8, Відкритому акціонерному товариству "Дніпропетровський трубний завод" (вул. Маяковського, буд. 31, м. Дніпро, ідентифікаційний код 05393122) за актом приймання-передачі відповідно до умов пунктів 10.9, 10.11 договору оренди № 12/02-443 8-ОД від 10.10.2011.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване Підприємство "Феміда Плюс" (пров. Барикадний, буд. 5, м. Дніпро, ідентифікаційний код 31687407) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (вул. Центральна, буд. 6, м. Дніпро, ідентифікаційний код 13467337):

317189,22 грн заборгованості з орендної плати до Державного бюджету України (одержувач - Управління державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу ), банк одержувача ГУ ГУДКСУ у Дніпропетровській області р/р 0022, МФО 805012, призначення платежу *;101;;*22080100*31687407*№12/02-4438-ОД* 10.06.11*13467337*1*, стягувач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області);

11579,02 грн пені до Державного бюджету України (одержувач - Управління державної казначейської служби України у Жовтневому районі м. Кривого Рогу ), банк одержувача ГУ ГУДКСУ у Дніпропетровській області р/р 0022, МФО 805012, призначення платежу *;101;;*22080100*31687407*№12/02-4438ОД*10.06.11*13467337*2*, стягувач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області), - видати накази позивачу після набрання рішенням законної сили.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Спеціалізоване Підприємство "Феміда Плюс" (пров. Барикадний, буд. 5, м. Дніпро, ідентифікаційний код 31687407) на користь Прокуратури Дніпропетровської області (м. Дніпро, пр-т Дмитра Яворницького, буд. 38, МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ в м. Київ, ідентифікаційний код 02909938) витрати по сплаті судового збору у сумі 7687,52 грн, видати наказ заявнику після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано - 24.11.2016.

Суддя ОСОБА_3