ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 листопада 2016 р. Справа № 12/16

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Фрич М. М. , секретар судового засідання Вакалюк А. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Тисменицького районного споживчого товариства

вул.Галицька,21,м.Тисмениця, Івано-Франківська область,77400

до відповідача: Пшеничниківської сільської ради

вул.Шевченка,9,с.Пшеничники,Тисменицький район,

Івано-Франківська область,77407

про визнання права власності

за участю:

від позивача: ОСОБА_1 - представник, (довіреність №13 від 10.02.2016 р.); ОСОБА_2 - представник, (довіреність №14 від 10.02.2016 р.);

від відповідача: ОСОБА_3 - представник, (довіреність №419 від 11.11.2016 р.).

ВСТАНОВИВ:

В провадженні господарського суду Івано-Франківської області перебуває справа за позовом Тисменицького районного споживчого товариства до Пшеничниківської сільської ради про визнання права власності на магазин "Продпромтовари" с. Пшеничник по вул. Б. Хмельницького б/н за Тисменицьким райспоживтовариством.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 05.05.2009 року зупинено провадження у справі до набрання рішенням Тисменицького районного суду по справі №2-а-92/2009 законної сили.

Ухвалою суду від 03.11.2016 року поновлено провадження у справі і призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 15.11.2016 року.

В судове засідання представники сторін з'явилися.

Суддею Фрич М.М. заявлено самовідвід на підставі ст. 20 ГПК України враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи предметом даного спору є визнання права власності на магазин "Продпромтовари" с. Пшеничник по вул. Б. Хмельницького б/н за Тисменицьким райспоживтовариством.

28.01.2016 року до господарського суду Івано-Франківської області поступила позовна заява вх.№685/16 від 28.01.2016 року, подана Тисменицьким районним споживчим товариством до Пшеничниківської сільської ради про скасування рішення 8 сесії 5 демократичного скликання від 23.12.2007 р. Пшеничниківської сільської ради, яким визнано право власності на будинок-магазин Продпромтовари за громадою села Пшеничники в особі Пшеничниківської сільської ради.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2016 року справу №909/86/16 за позовом Тисменицького районного споживчого товариства до Пшеничниківської сільської ради про скасування рішення 8 сесії 5 демократичного скликання від 23.12.2007 р. Пшеничниківської сільської ради, яким визнано право власності на будинок-магазин Продпромтовари за громадою села Пшеничники в особі Пшеничниківської сільської ради передано на розгляд судді Фрич М.М.

Рішенням суду від 09.03.2016 року позов задоволено, визнано недійсним рішення 8 сесії 5 демократичного скликання від 23.12.2007 року Пшеничківської сільської ради, яким визнано право власності на будинок-магазин Продпромтовари за громадою села Пшеничники в особі Пшеничківської сільської ради.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 року вказане рішення суду залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.09.2016 року постанову Львівського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 року та рішення господарського суду від 09.03.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області.

Відповідно до ст.20 ГПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є родичем осіб, які беруть участь у судовому процесі, якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 2-1 цього Кодексу, або якщо буде встановлено інші обставини, що викликають сумнів у його неупередженості. Суддя, який брав участь у розгляді справи, не може брати участі в новому розгляді справи у разі скасування рішення, ухвали, постанови, прийнятої за його участю, або у перегляді прийнятих за його участю рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами. При наявності зазначених підстав суддя повинен заявити самовідвід (ч.2 ст.20 ГПК України).

Питання про відвід судді вирішується в нарадчій кімнаті судом у тому складі, який розглядає справу (ч.5 ст.20 ГПК України).

Відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до встановленої практики Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно визначатися на підставі суб'єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об'єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності. Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. У контексті суб'єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. Стаття 6 § 1 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб'єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо оцінки суб'єктивного критерію неупередженості суду необхідно враховувати, що зв'язок між з'ясованими додатковими проблемами на різних стадіях провадження настільки тісний, що ставить під сумнів неупередженість судді, який брав участь у винесенні рішень на цих етапах. Проблема може виникнути, якщо суддя приймає участь у двох провадженнях, що стосуються одних фактів (Індра проти Словакії), оскільки на думку Європейського суду, у цьому разі може мати місце ситуація, за якої може виникнути питання щодо недостатньої судової неупередженості.

Предметом даного спору є визнання права власності на магазин "Продпромтовари" с. Пшеничник по вул. Б.Хмельницького б/н за Тисменицьким райспоживтовариством.

Предметом спору по справі №909/86/16 по якій суддею Фрич М.М. вже прийнято рішення є визнання недійсним рішення 8 сесії 5 демократичного скликання від 23.12.2007 року Пшеничківської сільської ради, яким визнано право власності на будинок-магазин Продпромтовари за громадою села Пшеничники в особі Пшеничківської сільської ради.

За таких обставин, враховуючи те, що при прийнятті суддею Фрич М.М. рішення по справі №909/86/16 надано оцінку фактам, які мають вагоме значення для вирішення справи №12/16, а також те, що рішення по справі №909/86/16 скасовано, а справу передано на новий розгляд, з метою уникнення сумнівів щодо неупередженості судді Фрич М.М. при розгляді справи №12/16, суд вважає за необхідне задоволити самовідвід судді Фрич М.М. у справі №12/16.

Керуючись ст.20, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

самовідвід судді Фрич М. М. у справі №12/16- задоволити.

Суддя Фрич М. М.