РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2016Справа №910/19576/16
За позовом Фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1

До Комунального підприємства « Київський метрополітен»

Про спонукання укласти договір

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: Цибізова О.О., довіреність № 159 від 25.12.2015

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі -позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Комунального підприємства « Київський метрополітен» (далі - відповідач) про спонукання укласти договір.

Ухвалою суду від 27.10.2016р. порушено провадження у справі № 910/19576/16 та призначено розгляд на 11.11.2016 р.

10.11.2016р. відповідач подав через відділ діловодства суду відзив на позовну заяву.

11.11.2016р. представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, підтримав клопотання про припинення провадження у справі.

Суд відмовив у задоволенні позовних вимог позивача.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.06.2011р. на підставі рішення Київської міської ради від 08.07.2010 р. №1015/4453 між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, було укладено Договір оренди № 144-У (Ор)-11 комунального майна, що є власністю територіальної громади міста Києва, строк дії якого з 01.08.2011 року до 29.07.2014 року.

Об'єктом оренди відповідно до п. 2.1. Договору є частина вестибюлю (переходу), визначена згідно проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Орендаря (позивача), загальною площею 20,76 кв. м., згідно з викопіюванням Схем тимчасового розташування МАФ для торгівлі непродовольчими товарами, розташованого за адресою: м. Київ. станція метро «Арсенальна». Факт передачі приміщення в оренду на підставі Договору підтверджується актом приймання-передачі майна в оренду від 06.08.2011 р. та не заперечується сторонами.

Відповідно до пункту 9.1. Договору цей договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 08.07.2010 р. № 1015/4453 діє з 01.072011 р. по 29.07.2014 р.

Пунктами 5.4. та 9.3 Договору сторони погодили, що після закінчення строку дії цього Договору Орендар має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії Договору за умов належного виконання своїх обов'язків за цим Договором. Дозвіл на продовження строку оренди своїм рішенням надає Київська міська рада.

Згідно поданого позову та своїх пояснень, позивач повідомив суд про те, що ним було направлено на адресу відповідачів декілька листів з проханням надати необхідні документи для продовження строку дії договору оренди, проте як стверджував позивач, відповіді на свої листи він не отримав.

Як зазначено у позовній заяві, відповідач надіслав позивачу повідомлення №Н-03/645 від 27.07.2014 року, де зазначив, що Договір від 05.08.2011 року №145-У(Ор)-11 між сторонами не може бути продовжений на новий термін посилаючись на висновок Служби воєнізованої охорони КП «Київський метрополітен», де вказано, що тимчасова огороджуюча конструкція не відповідає вимогам п. 2. 19 Правил пожежної безпеки в метрополітенах, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 20.06.2012 року та створює реальну загрозу життю та здоров'ю людей, що користуються метрополітеном.

Позивач вказує на те, що у відповіді постійної комісії з питань власності Київської міської ради від 16.04.2013 року №08/283-48 на звернення КП «Київський метрополітен» щодо можливості продовження орендарям нежилих приміщень у вестибюлях та переходах на станціях КП «Київський метрополітен» договорів оренди комунального майна територіальної громади м. Києва на підставі висновків Держбуду України листом №5/3-892 від 24.05.2004 року дозволено КП «Київський метрополітен» укладати (продовжувати) договори оренди, на підставі яких на території Київського метрополітену розміщені об'єкти комерційного, торговельного та соціально-побутового призначення, які були запроектовані і збудовані відповідно до проектної документації, що пройшла перевірку, та введені в експлуатацію.

Також, листом про надання роз'яснень Державною службою України з надзвичайних ситуацій від 03.03.2015 року №25-3207/261 надано висновок, що дана служба вважає можливим функціонування об'єктів комерційного, торговельного та соціально-побутового призначення на станціях Київського метрополітену, які були запроектовані і збудовані відповідно до проектної документації, що пройшла перевірку, та введені в експлуатацію до 01.01.2004 року, з отриманням відповідних дозвільних документів до проведення реконструкції, технічного переоснащення існуючих ліній, окремих споруд та пристроїв метрополітену.

Згідно поданого позову, позивач просив суд спонукати відповідача укласти з позивачем аналогічний Договору № 144-У (Ор)-11 від - 05.08.2011р. на новий термін договір оренди майна та просив суд відшкодувати йому судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку про відмову у позові.

Відповідно до ст. 6 та ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 3 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Спори, що виникають при укладенні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлю розглядаються судом. Інші переддоговірні спори можуть бути предметом розгляду суду у разі якщо це передбачено угодою сторін або якщо сторони зобов'язані укласти певний господарський договір на підставі укладеного між ними попереднього договору (ч. 1 ст. 187 ГК України).

В той же час, частинами 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України передбачено, що особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Так, пунктом 2.1. Договору визначено, що об'єктом оренди є частина вестибюлю (переходу), визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) Орендаря, загальною площею 20,76 м2, згідно з викопіюванням з Схем тимчасового розташування МАФ.

Договором було визначено взаємовідносини Сторін щодо строкового, платного користування Орендарем об'єктом оренди.

Згідно п. 2.4 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства «Київський метрополітен».

Згідно п. 9.1. цей Договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами і відповідно до рішення Київради від 08.07.2010 року №1015/4453 діє з 01.08.2011 року до 29.07.2014 року.

Згідно з п. 4.14 Договору Орендар після припинення дії договору оренди зобов'язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання - передачі Підприємству.

За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов'язки.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 26, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди він вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Крім того, статтею 764 Цивільного кодексу України, зазначається, що у разі, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений.

Як зазначив відповідач, на виконання ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ст. 764 Цивільного кодексу України, КП «Київський метрополітен» своїм листом від 27.08.2014 року №11-03/645 повідомило ФОП ОСОБА_2 про закінчення терміну дії договору та відмову від його продовження, а також вимагало, згідно п. 4.14, 7.5 Договору, протягом 30 календарних днів з моменту отримання даного повідомлення звільнити об'єкт оренди від тимчасових огороджуючих конструкцій (кіосків) та повернути його за актом приймання-передачі майна КП «Київський метрополітен».

05.09.16 рішенням господарського суду місти Києва та 02.11.2016 постановою Київського апеляційного господарського суду у справі №910/31892/15 позов КП «Київський метрополітен» до ФОП ОСОБА_2 про виселення з нерухомого майна (частини вестибюлю (переходу) за адресою: станція метро «Арсенальна», загальною площею 20,76 м2 та демонтаж тимчасових огороджуючих конструкцій ФОП ОСОБА_2 - задоволено.

Відповідно до ст. 35 Господарського кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду господарських, цивільних або адміністративних справах, що набрало законної сили, крім встановлених рішеннями третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Пунктом 2 ст. 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору, згідно ст.49 ГПК України, при відмові в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 17.11.2016р.)

Суддя В.І.Мельник