ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Справа №922/2176/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Тихий П.В., суддя Сіверін В.І.,

при секретарі судового засідання Сиротніковій Я.Є.,

за участю представників:

позивача (стягувача) не з'явився,

відповідача (боржника) ОСОБА_1, за довіреністю б/н від 25.07.2016р.,

Нововодолазького районного відділу виконавчої служби Територіального управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, за довіреністю від 20.07.2016р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод", (вх.№2632Х від 03.10.2016р.) на ухвалу господарського суду Харківської області від 17.08.2016р. у справі №922/2176/14,

по скарзі Публічного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод", смт. Нова Водолага, Харківська область

на дії Нововодолазького районного відділу виконавчої служби Територіального управління юстиції у Харківській області,

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Прогрес", с. Лигівка, Сахновщинський район, Харківська область,

до Публічного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод", смт. Нова Водолага, Харківська область,

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.07.2014р. по справі №922/2176/14 (суддя Лаврова Л.С.) позовні вимоги Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Прогрес", с. Лигівка, Сахновщинський район, Харківська область задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Нововодолазький молокозавод" на користь ПСП Агрофірма "Прогрес" суму основного боргу в розмірі 36090,64 грн., судовий збір в розмірі 1827,00 грн. та 4000,00 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

22.07.2014р. на виконання даного рішення суду видано наказ на його примусове виконання.

21.07.2016р. боржник - ПАТ "Нововодолазький молокозавод" звернувся до господарського суду Харківської області зі скаргою на дії Нововодолазького районного відділу виконавчої служби Територіального управління юстиції у Харківській області, в якій просив визнати дії Нововодолазького районного відділу виконавчої служби Територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови від 11.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження незаконними, а також просив скасувати постанову Нововодолазького районного відділу виконавчої служби Територіального управління юстиції у Харківській області від 11.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження №51621950.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.08.2016р. по справі №922/2176/14 (суддя Лаврова Л.С.) у задоволені скарги Публічного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод", смт. Нова Водолага, Харківська область на дії Нововодолазького районного відділу виконавчої служби Територіального управління юстиції у Харківській області - відмовлено.

Публічне акціонерне товариство "Нововодолазький молокозавод" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 17.08.2016р.; визнати дії Нововодолазького районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області щодо винесення постанови від 11.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження незаконними; скасувати постанову Нововодолазького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 11.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження №51621950.

В обґрунтування своєї позиції по справі апелянт зазначає, що вимоги ВДВС про стягнення виконавчого збору виникли до порушення справи про банкрутство боржника, ще 17.09.2014р., тобто згідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ВДВС є конкурсним кредитором. Враховуючи те, що вимоги ВДВС про стягнення виконавчого збору, які не були заявлені в процедурі банкрутства боржника вважаються погашеними, виконавчий документ постанова ВДВС від 17.09.2014р. про стягнення виконавчого збору визнається такою, що не підлягає виконанню. Отже, апелянт вважає, що ВДВС на момент відкриття виконавчого провадження (11.07.2016р.) не мав грошових вимог до боржника, оскільки вони ще раніше були погашені після припинення провадження у справі про банкрутство боржника. Крім того, апелянт вважає, що посилання на п.2, ч.1, ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" є безпідставним, оскільки мирова угода між стягувачем та боржником в процесі виконання по справі №922/2176/14 не укладалась.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.10.2016р. апеляційну скаргу відповідача прийнято до провадження та призначено до розгляду на 19.10.2016р.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, у звязку із відпусткою судді Россолова В.В. сформовано склад колегії суддів: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Сіверін В.І., суддя Тихий П.В.

У звязку зі зміною складу колегії суддів у даній справі відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення", перебіг передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України строків вирішення спору розпочинається знову.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.10.2016р., з метою повного, всебічного, обєктивного встановлення фактичних обставин справи та забезпечення участі представників заявника та відділу виконавчої служби у судовому процесі для надання пояснень у справі, розгляд справи відкладено на 02.11.2016р.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 02.11.2016р. продовжено строк розгляду апеляційної скарги, розгляд справи відкладено на 14.11.2016р., ухвалено представнику ВДВС надати для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження.

Представник позивача в судове засідання 14.11.2016р. не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в попередньому судовому засіданні та згідно наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

В судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 14.11.2016р. представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі. Представник ВДВС надав для огляду в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження, проти вимог скарги заперечував, оскаржувану ухвалу суду просив залишити в силі.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та в судових засідання у справі доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вже було зазначено вище, у справі №922/2176/14 було видано наказ від 22.07.2014р. на примусове виконання рішення суду про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Агрофірма "Прогрес" суму основного боргу 36090,64 грн., судового збору 1827 грн. та 4000 грн. витрат на оплату послуг адвоката.

З приводу виконання вказаного наказу суду Нововодолазьким районним відділом виконавчої служби Територіального управління юстиції у Харківській області було здійснено наступні дії:

На виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №51621950 з виконання вищевказаного наказу №922/2176/14. Постановою від 17.09.2014р. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

17.09.2014р. у зв'язку з тим, що боржником борг в наданий строк для добровільного виконання не сплачено у відповідності до статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

24.10.2014р. відносно виконавчого провадження № 51621950 було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини 1 статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" в зв'язку з тим, що до ВДВС надійшла ухвала господарського суду Харківської області №922/4152/14 від 14.10.2014р., в якій вказано, що відносно підприємства-боржника ПАТ "Нововодолазький молокозавод" порушено провадження у справі про банкрутство.

23.06.2016р. відносно зазначеного виконавчого провадження було винесено постанову про поновлення виконавчого провадження на підставі частини 5 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв'язку з затвердженням господарським судом Харківської області 26.05.2016р. мирової угоди, яка була укладена 11.11.2015р. між кредиторами та боржником (скаржником на дії ДВС). хвалою суду припинено процедуру розпорядження майном. Припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів та припинено провадження у справі про банкрутство ПАТ "Нововодолазький молокозавод".

07.07.2016р. на підставі пункту 2 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" винесено поставну про закінчення виконавчого провадження". В пункті 2 резолютивної частини вищевказаної постанови зазначено, що постанови про стягнення з боржника виконавчого збору винести в окреме провадження, що передбачено частиною 6 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження".

11.07.2016р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення з боржника виконавчого збору №44742763 від 17.09.2014р., яка особисто була вручена керівнику ПАТ "Нововодолазький молокозавод".

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, надаючи кваліфікацію спірним правовідносинам, зазначає наступне.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади, та органи місцевого самоврядування, та їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

При цьому, спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання судових рішень, які підлягають примусовому виконанню у разі їх невиконання у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (рішення).

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Ця норма є відтворенням норми статті 124 Конституції України, згідно з якою судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі частинами 2-4 статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Обовязковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовим актами, виданим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Держаний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби за статтею 7 Закону України "Про державну виконавчу службу", зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на частину 1 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу статті 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з частиною 2 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі по тексту - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Виконавчий збір це грошова сума, яка стягується з боржника постановою державного виконавця у разі невиконання ним рішення у строк, встановлений для добровільного виконання. Стягнутий з боржника виконавчий збір зараховується до коштів виконавчого провадження.

Постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. В даному випадку державним виконавцем була винесена постанова від 17.09.2016р. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні.

У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 Закону України "Про виконавче провадження", якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

У разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених п. п. 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження", якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа) зазначає про виділення постанови про стягнення виконавчого збору в окреме провадження та не пізніше наступного робочого дня після завершення такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору, про що виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Строк для самостійного виконання боржнику в такому випадку не надається.

Частиною 2 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено випадки коли виконавчий збір не стягується, а саме за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, за виконавчими документами, які підлягають негайному виконанню, а також у разі перерахування коштів стягувачу у випадку, передбаченому частиною другою статті 27 цього Закону, та у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Отже, обставини на які посилається боржник, як на підставу для звільнення від сплати виконавчого провадження, не підпадають під випадки передбачені частиною 2 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження".

Щодо посилань апелянта на те, що ВДВС є кредитором боржника в розумінні Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" грошове зобовязання - зобовязання боржника сплатити кредиторупевну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобовязань відносяться також зобовязання щодо сплати податків, зборів (обовязкових платежів), страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобовязання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобовязань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобовязань боржника, в тому числі зобовязань щодо сплати податків, зборів (обовязкових платежів), страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобовязання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоровю громадян, зобовязання з виплати авторської винагороди, зобовязання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобовязань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобовязаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Таким чином, виконавчий збір не є грошовим зобовязанням кредитора до боржника.

Отже, колегія суддів вважає, що Нововодолазький районний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області не є кредитором в розумінні Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", не може бути конкурсним кредитором, а тому підстави для застосовування норм зазначеного Закону, зокрема про погашення вимог кредиторів, які не заявлялись, при стягненні виконавчого збору відсутні.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що державний виконавець неправомірно закрив виконавче провадження на підставі п. 2, ч.1, ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" не входять в предмет доказування неправомірності дій державного виконавця з винесення постанови від 11.07.2016р. про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що державним виконавцем здійснені дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" щодо стягнення з боржника виконавчого збору з примусового виконання наказу господарського суду Харківської області від 22.07.2014р. по справі №922/2176/14 та така обставина, як укладення між кредиторами та боржником мирової угоди не є підставою для звільнення ПАТ "Нововодолазький молокозавод" від сплати виконавчого збору у відповідності до вимог чинного законодавства, та правомірно відмовив у задоволенні скарги боржника.

Таким чином, місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали додержані норми матеріального та процесуального права, а тому підстави для скасування ухвали господарського суду Харківської області від 17.08.2016р. у справі №922/2176/14 відсутні.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 17.08.2016р. у справі №922/2176/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 17 листопада 2016 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя П.В. Тихий

Суддя В.І. Сіверін