ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" листопада 2016 р.Справа № 924/812/16

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький

про стягнення 497570,82 грн. пені, 27393,18 грн. 3% річних, 191962,21 грн. інфляційних втрат

Суддя Смаровоз М.В.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю від 18.04.2014р.

відповідача: ОСОБА_2 - за довіреністю від 23.02.2016р.; ОСОБА_3 - за довіреністю від 11.01.2016р.

У судовому засіданні 14.11.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 497570,82 грн. пені, 27393,18 грн. 3% річних, 191962,21 грн. інфляційних втрат (за період з 15.02.2015р. по 01.03.2016р.) на підставі укладеного між сторонами договору купівлі-продажу природного газу № 3242/15-БО-34.

В обгрунтування позовної заяви позивач відзначив, зокрема, що на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 3242/15-БО-34 від 19.12.2014р. позивач поставив відповідачеві протягом січня-грудня 2015 року природний газ на загальну суму 21421410,05 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р., 31.05.2015р., 30.06.2015р., 31.07.2015р., 31.08.2015р., 30.09.2015р., 31.10.2015р., 30.11.2015р., 31.12.2015р. Посилаючись на п. 6.1. договору, позивач зазначив про те, що остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Як стверджує позивач, відповідач свої зобов'язання за договором виконав, проте допустив порушення встановленого договором строку виконання. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 599, 612, 625 Цивільного кодексу України та п. 7.2. договору, за порушення строків виконання грошових зобов'язань по договору, позивачем було здійснено нарахування пені, 3% річних, та інфляційних втрат. Також позивач відзначає, що договір про організацію взаєморозрахунків розповсюджує свою дію виключно на ту суму заборгованості, стосовно якої було укладено договір.

Крім того, зазначено, що Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України не погоджується з позицією Верховного Суду України з приводу того, що сторони, підписуючи договір про організацію взаєморозрахунків, змінюють строк та порядок проведення розрахунків за основним договором.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позов.

Представники відповідача проти позову заперечують, важаючи його безпідставним.

Як вважає відповідач, посилаючись при цьому на окремі правові позиції Верховного Суду України, розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку, передбаченому в договорі про організацію взаєморозрахунків № 615/375-в від 23.12.2015р. (укладеному між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області, Департаментом фінансів Хмельницької обласної державної адміністрації, комунальним підприємством „Південно-Західні тепломережі, Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України та ПАТ „Укргазовидобування. Оскільки, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за природній газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу від 19.12.2014р. № 3242/15-БО-34, в даному випадку відсутні підстави для застосування санкцій за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, вказує представник відповідача.

Таким чином, пеня, інфляційні та 3% річних повинні були розраховуватись, виходячи з суми 610089,62 грн. заборгованості, яка склалась за спожитий у грудні 2015р. газ, тобто за межами договору про організацію взаєморозрахунків № 615/375-в від 23.12.2015 р. При цьому, у судовому засіданні 14.11.2016р. представники відповідача просять суд у разі задоволення позову зменшити розмір нарахованої та заявленої до стягнення пені у зв`язку із важким фінансовим становищем.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

19.12.2014р. між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавцем) та комунальним підприємством "Південно-Західні тепломережі" (покупцем) укладено договір № 3242/15-БО-34 купівлі - продажу природного газу, відповідно до умов якого (з урахуванням змін та доповнень, внесених додатковими угодами до договору) продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору (п. 1.1. договору).

Згідно з п. 1.2. договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Пунктом 2.1. договору визначено, що продавець передає покупцеві з 01.01.2015р. по 31.12.2015р. газ обсягом до 6550 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис. куб. м): січень 1000; лютий -1000; березень 1000; квітень 500; травень 150; червень 150; липень 150; серпень 150; вересень 250; жовтень 600; листопад 700; грудень - 900.

Як передбачено п. 3.4. договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, покупець зобовязується надати продавцю підписані та скріплені печатками покупця та газорозподільного/газо видобувного/ газотранспортного підприємства 3 примірники акту приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа повертає покупцю та газорозподільчому/газовидобувному/газотранспортному підприємству по даному примірнику оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Згідно з п. 5.2. договору ціна до сплати за 1000 куб.м. природного газу становить 8751,1 грн.

Відповідно до п. 5.5. договору загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок газу.

Відповідно до п. 6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Розділом 7 договору встановлена відповідальність сторін, де в п.п. 7.1, 7.2. договору вказано, що за невиконання чи неналежне виконання договірних зобовязань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством України, а також договором. У разі невиконання покупцем умов п. 6.1. цього договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання покупцем п. 6.1. умов цього договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно з п. 9.3. договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31.12.2015р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11 договору).

23.12.2015р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (стороною першою), Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації (стороною другою), комунальним підприємством „Південно-Західні тепломережі (стороною третьою), Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України (стороною четвертою) та ПАТ „Укргазовидобування (стороною останньою) укладено договір про організацію взаєморозрахунків № 615/375-в, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначеною пунктом 16 статті 14 та статтею 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" відповідно до Порядку та умов надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 375 (п. 1 договору).

Відповідно до п.2 договору сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків та послідовність виконання сторонами договору.

Згідно з п. 3 договору казначейство перераховує кошти стороні першій у сумі 1946484,2 грн. на підставі рішення Мінфіну.

Як передбачено п. 4 договору, сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 1946484,2 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася.

Відповідно до п. 5 договору сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 1946484,2 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялася, транспортувалася та постачалася.

Згідно з п. 6 договору сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 1946484,2 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 19.12.2014р. №3242/15-БО-34 за 2015 рік.

Згідно з п. 7 договору сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 1946484,2 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 19.12.2014р. №3242/15-БО-34 за 2015 рік.

Як передбачено п. 8 договору, сторона остання перераховує кошти до загального фонду державного бюджету.

Пунктом 10 договору визначені зобов'язання сторін, де вказано, що з метою виконання договору сторони зобов'язуються: 1) забезпечити подання до територіальних органів Казначейства належним чином оформлених договорів та платіжних документів згідно з Порядком та умовами надання у 2015 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування; 2) не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; 3) перерахувати кошти наступній стороні; 4) обмінюватися наявною інформацією для задоволення взаємних інтересів у процесі виконання договору; 5) забезпечити проведення розрахунків відповідно до договору та з врахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, яким може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання сторонами платіжних документів територіальні органи Казначейства своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти в порядку, передбаченому договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п. 13. договору). Згідно з п. 15. договору сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмету договору.

На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 3242/15-БО-34 від 19.12.2014р. позивач поставив відповідачеві протягом січня-грудня 2015 року природний газ на загальну суму 21421410,05 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р., 31.05.2015р., 30.06.2015р., 31.07.2015р., 31.08.2015р., 30.09.2015р., 31.10.2015р., 30.11.2015р., 31.12.2015р.

Згідно з актом звіряння розрахунків заборгованості за природний газ, складеним між комунальним підприємством "Південно-Західні тепломережі" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", станом на 23.12.2015р. сальдо на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" складало 1946484,20 грн.

Як вбачається з копії платіжного доручення № 18 від 24.12.2015р., комунальне підприємство "Південно-Західні тепломережі" перерахувало на користь НАК "Нафтогаз України" 1946484,20 грн. в погашення заборгованості за спожитий природній газ за 2015 рік згідно з договором № 3242/15-БО-34 від 19.12.2014р.

В матеріалах справи також наявні: розрахунок заборгованості, довідка про операції по КП "Південно-Західні тепломережі" з 01.01.2015р. по 31.03.2016р., копії виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 497936 від 10.04.2014р.; свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи № 303696 від 25.10.2010р.; статуту ПАТ „НАК „Нафтобаз України, затвердженого постановою КМУ № 1002 від 05.12.2015р.; балансу відповідача, звіту про фінансові результати КП "Південно-Західні тепломережі" станом на 30.09.2016р. тощо.

Досліджуючи надані по справі докази та пояснення сторін, судом приймається до уваги таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до п.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зясовано судом, на виконання умов договору купівлі-продажу природного газу № 3242/15-БО-34 від 19.12.2014р. позивач поставив відповідачеві протягом січня-грудня 2015 року природний газ на загальну суму 21421410,05 грн., що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015р., 28.02.2015р., 31.03.2015р., 30.04.2015р., 31.05.2015р., 30.06.2015р., 31.07.2015р., 31.08.2015р., 30.09.2015р., 31.10.2015р., 30.11.2015р., 31.12.2015р.

Заборгованість відповідача станом на 23.12.2015р. згідно з актом звіряння розрахунків заборгованості складала 1946484,2 грн.

Однак, судом зясовано, що, як вбачається з копії платіжного доручення № 18 від 24.12.2015р., комунальне підприємство "Південно-Західні тепломережі" перерахувало публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1946484,2 грн. в погашення заборгованості за спожитий природній газ за 2015 рік згідно з договором № 3242/15-БО-34 від 19.12.2014р.

При цьому, судом береться до уваги, що між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькій області (стороною першою), Департаментом фінансів Хмельницької облдержадміністрації (стороною другою), комунальним підприємством „Південно-Західні тепломережі (стороною третьою), Національною акціонерною компанією „Нафтогаз України (стороною четвертою) та ПАТ „Укргазовидобування (стороною останньою) укладено договір про організацію взаєморозрахунків № 615/375-в від 23.12.2015р. Відповідно до п.6 вищеозначеного договору відповідач перераховує на рахунок позивача кошти у сумі 1946484,2 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 19.12.2014р. № 3242/15-БО-34 за 2015 рік.

Крім того, пунктом 10 вищеозначеного договору визначено, що з метою виконання договору сторони зобов'язуються, зокрема, не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Таким чином, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків № 615/375-в від 23.12.2015р., сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору купівлі-продажу природного газу від 19.12.2014р. № 3242/15-БО-34. Відтак, відсутні підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України та п.7.2 договору купівлі-продажу природного газу від 19.12.2014р. № 3242/15-БО-34 (у вигляді 463099,09 грн. пені, 25042,83 грн. 3% річних, 188326,08 грн. інфляційних втрат, нарахованих за зобовязаннями за газ, спожитий у січні-листопаді 2015р.).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.09.2014 року у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012. При цьому (як вбачається зі змісту судових рішень в означеній справі, що були предметом розгляду Верховного Суду України), як у справі № 5011-35/1272-2012-42/527-2012, так і в даній справі (№ 924/812/16) нарахування пені, інфляційних втрат та річних передувало укладенню договору про організацію взаєморозрахунків, однак це не вплинуло на констатацію факту відсутності підстав для стягнення пені, інфляційних втрат та річних з огляду на зміну порядку та строку проведення розрахунків за природний газ. Судом також враховано, що, виходячи зі змісту п.15 договору про організацію взаєморозрахунків № 615/375-в від 23.12.2015р., сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору № 3242/15-БО-34 від 19.12.2014р.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає, що позов у частині стягнення 463099,09 грн. пені, 25042,83 грн. 3% річних, 188326,08 грн. інфляційних втрат, нарахованих за зобовязаннями за газ, спожитий у січні-листопаді 2015р., є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Тому в цій частині у позові слід відмовити.

Однак, оскільки після того, як відповідно до платіжного доручення № 18 від 24.12.2015р. комунальне підприємство "Південно-Західні тепломережі" перерахувало публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1946484,2 грн. в погашення заборгованості за спожитий природній газ за 2015 рік згідно з договором № 3242/15-БО-34 від 19.12.2014р. (на виконання договору про організацію взаєморозрахунків № 615/375-в від 23.12.2015р.), відповідачем було допущено 15.01.2016р. прострочення виконання зобовязань з оплати за газ, спожитий у грудні 2015р. (переданий за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015р.), правомірним та обгрунтованим є нарахування (на суму 610089,62 грн. заборгованості за період з 15.01.2016р. по 01.03.2016р.) 34471,73 грн. пені, 2350,35 грн. 3% річних, 3636,13 грн. інфляційних втрат. Тому в частині стягнення 2350,35 грн. 3% річних, 3636,13 грн. інфляційних втрат позов підлягає задоволенню.

Водночас, на думку суду, позовні вимоги про стягнення з відповідача 34471,73 грн. пені підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судом береться до уваги, що на підставі п. 7.2. договору № 3242/15-БО-34 від 19.12.2014р. позивачем (на суму 610089,62 грн. заборгованості) за період з 15.01.2016р. по 01.03.2016р. нараховано неустойку у вигляді 34471,73 грн. пені.

Проте, при вирішенні питання про стягнення неустойки судом враховується, що згідно з ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, зменшується, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. Аналогічна за змістом і норма ст.233 Господарського кодексу України, відповідно до якої у разі, якщо порушення зобовязання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Також, згідно з п.3 ч.1 ст.83 Господарського кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Крім того, відповідно до п.3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 року, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Оцінивши в сукупності вищезазначені обставини та надані докази, беручи до уваги обєктивні обставини, які призвели до виникнення боргу, та те, що відповідачем погашено основну заборгованість, той факт, що відповідачем газ придбавався для вироблення теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, зважаючи також на тривалість невідшкодування різниці в тарифах на послуги централізованого теплопостачання, а також з огляду на наявність клопотання відповідача про зменшення розміру стягуваної неустойки, суд вважає за необхідне зменшити розмір загальної суми пені, що підлягає стягненню з відповідача, на 50%, тобто з 34471,73 грн. до 17235,87 грн. Тому, позовні вимоги в частині стягнення пені у сумі 17235,87 грн. підлягають задоволенню, а у решті суми пені відмові.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 17235,87 грн. пені, 2350,35 грн. 3% річних, 3636,13 грн. інфляційних втрат. У решті позову слід відмовити.

Судові витрати згідно зі ст. 49 ГПК України підлягають покладенню на відповідача пропорційно правомірно заявленим при поданні позову вимогам у розмірі 34471,73 грн. пені, 2350,35 грн. 3% річних, 3636,13 грн. інфляційних втрат. При цьому судом враховується, що, незважаючи на зменшення судом правомірно заявленого розміру пені на 50% (з 34471,73 грн. до 17235,87 грн.), згідно з пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011 року, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача без урахування зменшення неустойки.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 45, 12, 13, 33, 43-49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ до комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі", м. Хмельницький про стягнення 497570,82 грн. пені, 27393,18 грн. 3% річних, 191962,21 грн. інфляційних втрат задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства "Південно-Західні тепломережі" (м. Хмельницький, вул. Курчатова, 17/1, ідентифікаційний код 36123019) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) 17235,87 грн. пені, 2350,35 грн. 3% річних, 3636,13 грн. інфляційних втрат, 606,87 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено 18.11.2016р.

Суддя М.В. Смаровоз