УХВАЛА

16.11.2016Справа № 910/32090/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Д"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання договору факторингу № 1 від 04.12.2014 р. та договору про відступлення права вимоги № 3961 від 04.12.2014 р. недійсними, зобов'язання вчинити певні дії

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Герасимчук І.А. - представник за довіреністю № 159 від 01.04.2016
від відповідача від третьої особине з'явився Герасименко Т.В. - представник за довіреністю № 27-27944/16 від 22.06.2016
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду м. Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Український Бізнес Банк" (далі - ПАТ "Український Бізнес Банк") з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Велес-Д" (далі - ТОВ "Велес-Д") про визнання договору факторингу № 1 від 04.12.2014 р. та договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 3961 від 04.12.2014 р. недійсними, зобов'язання вчинити певні дії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року у справі № 910/32090/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2016, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.10.2016 касаційну скаргу У;повноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український Бізнес Банк" задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 25.02.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2016 року у справі № 910/32090/15 скасовано та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

При цьому, Вищий господарський суд України в постанові від 11.10.2016 зазначив, що суди попередніх інстанцій відхилили поданий позивачем звіт про незалежну оцінку прав вимоги як неналежний доказ та в порушення ст. 43 ГПК не надали йому оцінку, а також не перевірили наявність ознак нікчемності договору факторингу № 1 від 04.12.2014, визначених в п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, посилаючись як на підставу для відмови у позові на те, що заборгованість за кредитним договором тривалий час класифікується банком як проблемна з найнижчим (реалізованим) ризиком та є безнадійною, суди попередніх інстанцій не врахували вичерпного переліку встановлених законом підстав припинення зобов`язання.

Вказані порушення унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, суди попередніх інстанцій припустились порушення вимог частини 1 статті 47 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного й об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності відповідно до ч.1 ст.43 цього ж Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 2-1 Господарського процесуального кодексу України справу № 910/32090/15 передано для повторного розгляду судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2016 справа № 910/25536/15 прийнята до провадження та призначена до розгляду на 16.11.2016.

14.11.2016 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшли письмові пояснення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до яких третя особа просить задовольнити позовні вимоги, оскільки в силу ч.2 ст. 215 ЦК України норми закону щодо підстав нікчемності правочинів є імперативними (п. 29 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних прав про визнання правочинів недійсними), уповноважена особа діяла в межах своїх повноважень, передбачених ст. ст. 27,37, 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та правомірно надіслала повідомлення про нікчемність правочину позивача.

15.11.2016 на виконання вимог ухвали суду надійшли письмові пояснення позивача, у яких останній звертає увагу суду, що відповідно до п. 7 Положення «Про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих витрат за активними банківськими операціями» відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника /контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості. Таким чином, списання заборгованості за рахунок резервів має за мету підвищення ліквідності банку, збалансування рівнів активів і пасивів банку, а не прощення боргу. Крім того, позивач зазначає, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, в тому числі, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуг за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 % і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язання здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору. Обґрунтовуючи твердження про те, що банк на підставі Договору факторингу № 12 від 08.12.2014 здійснив відчуження своїх прав вимоги за ціною, нижчою від звичайних, позивач посилається на звіт про незалежну оцінку ринкової вартості прав вимоги за Кредитним договором ПАТ «УКРБІЗНЕСБАНК» № 07-09/08-15/РД1, який є єдиним належним в розумінні приписів ст. 34 ГПК України доказом, що має бути врахований судом при оцінці доведеності існування в оскаржуваному правочині критерію нікчемності.

У судове засідання, призначене на 16.11.2016, з'явились представник позивача та третьої особи, які підтримали позовні вимоги та надали пояснення по суті спору.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час проведення судового засідання був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення від відповідача не надходило.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладає розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, зокрема, у разі нез'явлення в судове засідання представників сторін, неподання витребуваних доказів, необхідності витребування нових доказів.

У зв'язку з неявкою представника відповідача, неподанням витребуваних доказів, спір не може бути розглянутий у даному судовому засіданні, а тому розгляд справи підлягає відкладенню.

Керуючись ст.ст. 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відкласти розгляд заяви на 30.11.16 о 12:10 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44-В, зал № 22. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва у залі судових засідань № 22, корпус Б.

2. Викликати для участі у засіданні повноважних представників сторін.

3. Зобов'язати відповідача надати суду письмові пояснення з урахуванням висновків, викладених в постанові Вищого господарського суду України від 11.10.2016 року.

Попередити сторони про передбачену п. 5 ст. 83 ГПК України відповідальність за невиконання вимог ухвали суду, а позивача - про передбачені п. 5 ч. 1 ст. 81 ГПК України правові наслідки.

Витребувані даною ухвалою суду документи подати до суду завчасно у строк до 29.11.2016 з супровідним листом через канцелярію суду або надіслати поштою.

Суддя Л.Г. Пукшин