РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016Справа №910/18139/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Собі"

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

про стягнення грошових коштів

Суддя Ю.В. Цюкало

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Дорошенко А.Ю., Іванов В.В. - за довіреністю від 20.09.2016 року;

від відповідача: Медвідь О.І. - за довіреністю від 09.03.2016 року.

В судовому засіданні 14 листопада 2016 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

У жовтні 2016 року до канцелярії Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Собі» (позивач) до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (відповідач) про стягнення 328 665,38 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 від 15.07.2015 року.

Відповідач звернувся до суду із відзивом, у якому за викладених підстав проти позову заперечував.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 року суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/18139/16. Розгляд справи призначено на 26.10.2016 року.

В судовому засіданні 26.10.2016 року у справі оголошено перерву до 14.11.2016 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.07.2015 року між відповідачем (страховик) та позивачем (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору його предметом є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди третім особам та/або їх майну під час здійснення страхувальником перевезень вантажів (в т.ч. транспортні засоби Daf TE 105 XF, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, Krone SDR 27, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, - Додаток № 1 до Договору) відповідно до умов договору.

Строк дії договору з 16.07.2015 року по 15.07.2016 року (п. 2.1. Договору).

Відповідно до пп. 3.1.1. п. 3.1. Договору відповідальність страхувальника застрахована, в т.ч. при здійсненні міжнародних перевезень вантажів відповідно до положень Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів по дорогах (КДПВ/CMR) зі змінами і доповненнями, внесеними протоколом від 05.07.1978 року, та враховуючи всі інші умови договору.

Пунктом 4 Договору визначено, що одним із страхових ризиків, на випадок настання яких здійснювалось страхування є страхування відповідальності за вантаж.

Згідно з пп. 6.1.1. п. 6.1. Договору в будь-якому випадку, за договором вважається застрахованою відповідальність страхувальника при перевезені лише тих вантажів, що вказані страхувальником в заяві на страхування, та з урахуванням умов п. 6.1. та п. 10.2. договору. У випадку виникнення протиріч між заявою на страхування та п. 6.1. та п. 10.2. договору, вірними вважаються умови договору.

Пунктом 9.1. Договору страховим випадком за договором є обов'язок страхувальника відшкодувати шкоду, заподіяну ним третім особам відповідно до застрахованих ризиків, зазначених в п. 4.1. договору.

Відповідно до пп. 9.1.1. п. 9.1. Договору відповідальність за вантаж - відповідальність страхувальника за повну або часткову втрату вантажу або за пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення відповідно до умов: Конвенції при здійсненні страхувальником міжнародних перевезень та/або транспортного законодавства України при здійсненні страхувальником перевезень в межах території України відповідно до умов п. 3 договору.

Згідно з пп. 10.2.15. п. 10.2. Договору не підлягає виплаті страхове відшкодування за вимогами щодо відшкодування шкоди, яка виникла в результаті або під час перевезення, зокрема, швидкопсувних продуктів харчування (молочні вироби, овочі, фрукти, хлібобулочні вироби тощо).

Заявкою-договором № 17/06-10 від 17.06.2016 року ФОП ОСОБА_4 та ПП «Лібра-Трейд» погоджено перевезення вантажу (банани при температурному режимі +13) на аналогічних умовах.

Заявкою-договором № 351 від 17.06.2016 року ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Собі» погоджено перевезення вантажу (банани при температурному режимі +13) за маршрутом м. Бремерхавен (Німеччина) - м. Київ (Україна).

Відповідно до інвойсу № 160043 від 23.06.2016 року вартість вантажу (бананів) (загальною масою 21 600,00 кг) складає 11 644,56 євро (позивачем також додано відповідні фітосанітарний сертифікат та сертифікат походження товару).

Згідно із накладною CMR від 24.06.2016 року транспортними засобами з державними реєстраційними номерами НОМЕР_2 / НОМЕР_1 здійснювалось перевезення вантажу (бананів) (загальною масою 21 600,00 кг).

При цьому, у вказаній накладній зазначено, що вантаж є швидкопсувним та підлягає транспортуванню при температурі +13/+14.

Відповідно до матеріалів з мережі Інтернет, наданих позивачем, 26.06.2016 року на 478 км автобану від м. Кракова (Республіка Польща), сталася ДТП пригода за участю транспортного засобу Renault, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 / НОМЕР_1, в результаті якої водій транспортного засобу - ОСОБА_6 загинув, транспортний засіб та вантаж вартістю 11 644,56 євро знищено.

Позивач звернувся до відповідача із повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Листом № 6527/18цв від 20.07.2016 року відповідачем відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування на підставі ст.ст. 6, 16 Закону України «Про страхування» та пп. 10.2.15. п. 10.2. Договору.

Позивач стверджує, що відповідачем порушено умови Договору добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 від 15.07.2015 року щодо виплати страхового відшкодування в розмірі 328 665,38 грн. - вартості знищеного вантажу через ДТП, яка сталася 26.06.2016 року на 478 км автобану від м. Кракова (Республіка Польща).

Відповідач у відзиві зазначив, що знищений вантаж (банани) є швидкопсувним, що відповідно до пп. 10.2.15. п. 10.2. Договору добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 від 15.07.2015 року є підставою для виплати страхового відшкодування.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають залищенню без задоволення з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування) (ст. 980 Цивільного кодексу України).

Страховим випадком, відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, перевезення вантажу (банани), який було знищено, здійснювалося на підставі накладної CMR від 24.06.2016 року транспортними засобами з державними реєстраційними номерами НОМЕР_2 / НОМЕР_1.

Згідно зі ст. 4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної.

Відповідно до п. f) ст. 6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вантажна накладна містить, зокрема дані про прийняте позначення характеру вантажу і спосіб його упакування та, у випадку перевезення небезпечних вантажів, їх загальновизнане позначення.

Згідно з п.п. 29.1., 29.2., 29.4. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні до швидкопсувних вантажів належать продукти харчування та інші вантажі, перевезення яких потрібно здійснювати у відповідному середовищі і при відповідному температурному режимі. Швидкопсувні вантажі перевозяться автомобільним транспортом в остиглому, охолодженому, замороженому, швидкозамороженому стані та у свіжому вигляді з урахуванням термінів їх реалізації та відстані перевезень. Швидкопсувні вантажі перевозяться спеціалізованим рухомим складом (авторефрижераторами) з додержанням температурного режиму, який указано в графах 4 і 5 додатка 19.

Відповідно до Додатку 19 до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні температурний режим для швидкопсувних вантажів при перевезенні їх в авторефрижераторах - банани (недоспілі) складає +12 (температура при завантаженні), від +15 до +1 (температура повітря в кузові авторефрижератора при перевезенні).

Крім того, суд відзначає, що у накладній CMR від 24.06.2016 року вказано, що вантаж є швидкопсувним та підлягає транспортуванню при температурі +13/+14.

З урахуванням викладеного, банани відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні та згідно накладної CMR від 24.06.2016 є швидкопсувним вантажем, перевезення якого потрібно здійснювати у відповідному середовищі і при відповідному температурному режимі, у зв'язку із чим підпадають під визначення швидкопсувних продуктів харчування відповідно до пп. 10.2.15. п. 10.2. Договору.

Так, зі змісту формулювання пп. 10.2.15. п. 10.2. Договору вбачається, що не підлягає виплаті страхове відшкодування за шкоду, завдану подіями, які сталися в результаті чи під час перевезення будь-яких швидкопсувних продуктів харчування, в тому числі, але не виключно, молочних виробів, овочів, фруктів, хлібобулочних виробів, що зумовлює відсутність грошових зобов'язань відповідача стосовно предмету спору у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що банани відповідно до пп. 10.2.15. п. 10.2. Договору добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 від 15.07.2015 року є швидкопсувними продуктами, страхове відшкодування згідно з положеннями вказаного пункту договору виплаті не підлягає, що зумовлює залишення позовних вимог без задоволення.

Щодо тверджень позивача про недійсність умов пп. 10.2.15. п. 10.2. Договору добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 від 15.07.2015 року, суд зазначає наступне.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України (ч. 1 ст.215 Цивільного кодексу України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Укладаючи Договір сторони, відповідно до положень ст.ст. 6, 626 Цивільного кодексу України були вільними в його укладені та визначенні (погодженні) його умов, а відтак дія учасників правочину, які реалізували свої права на набуття цивільних прав та обов'язків шляхом укладання (підписання) правочину відповідала внутрішній волі сторін та не суперечила вимогам законодавства.

Сторони під час укладення Договору були вільними в його укладенні та могли укласти договір на визначених умовах, запропонувати внести зміни до договору щодо пунктів, з якими сторони не погоджуються, або ж відмовитись від його укладення взагалі та укласти договір з іншим контрагентом, або на інших умовах.

Крім того, судом не встановлено правових норм, зокрема страхового законодавства, яким суперечив би пп. 10.2.15. п. 10.2. Договору.

За таких обставин, підстави для визнання пп. 10.2.15. п. 10.2. Договору добровільного страхування відповідальності перевізника № 001ап5к5 від 15.07.2015 року відсутні.

Усі наведені вище обставини, які встановлені судом під час розгляду справи спростовують правову позицію позивача, що зумовлює необхідність відмови у задоволені позову.

Судові витрати зі сплати судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Собі» до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення 328 665,38 грн. страхового відшкодування відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 21.11.2016 року.

Суддя Ю.В. Цюкало