номер провадження справи 18/74/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 справа № 908/2514/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВО «Укрспецкомплект» (юр. адреса: 61037, м. Харків, пр. Московський, 199-Б; адреса для листування: 61176, м. Харків, а/с 1019)

до відповідача приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» (69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 2)

про стягнення 35640 грн. основного боргу за договором № 150354 від 07.12.2015 р., 463,32 грн. пені

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 02/06-16 від 02.06.2016 р.;

від відповідача: не зявився;

Заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 35640 грн. основного боргу за договором № 150354 від 07.12.2015 р., 463,32 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.09.2016 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2514/16, справі присвоєно номер провадження 18/74/16. Розгляд справи, призначений на 26.10.2016 р., відкладався на 09.11.2016 р.

Вступну та резолютивну частині рішення оголошено в судовому засіданні 09.11.2016 р.

Позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позові. В обґрунтування вимог вказує, що за договором поставки № 150354 від 17.02.2015 р. відповідачу поставлено продукцію на загальну суму 2160000 грн. з ПДВ. Частина продукції на суму 35640 грн. відповідачем забракована та повернута згідно накладної № 639874 на повернення товарно-матеріальних цінностей від 25.03.2016 р. для заміни на продукцію належної якості. Позивач здійснив заміну продукції та згідно видаткової накладної № РН-0000324 від 17.06.2016 р. постави відповідачу нові діоди на загальну суму 35640 грн. Рахунок на оплату № 8404/134/5 від 17.06.2016 р. предявлений позивачем та отриманий відповідачем 17.06.2016 р. Пункт 4.2 договору передбачає розрахунок протягом 30 календарних днів з дня постачання товару, який визнається датою видаткової накладної. Отже, відповідач зобовязаний сплатити за отриманий товар по видатковій накладній № РН-0000324 від 17.06.2016 р. на суму 35640 грн. з ПДВ в строк до 17.07.2016 р. Відповідач остаточний розрахунок не здійснив, внаслідок чого за останнім склалася заборгованість в розмірі 35640 грн. Решта заборгованості по договору стягнута з ПрАТ «Запорізький електровозоремонтний завод» в примусовому порядку на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 11.07.2016 р. у справі № 908/1250/16. За несвоєчасне виконання грошових зобовязань відповідно до пункту 7.2 договору до стягнення заявлено 463,32 грн. пені, нарахованої за період з 18.07.2016 р. по 20.09.2016 р.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не сповістив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте відповідач не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обовязком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду позовної заяви по суті в судовому засіданні 09.11.2016 року за відсутності представника відповідача.

Відповідач заявлені позовні вимоги не визнав, про що зазначено у відзиві на позовну заяву, який 09.11.2016 р. надійшов через канцелярію господарського суду Запорізької області. В обґрунтування заперечень вказує, що відповідно до умов договору постави № 150354 від 07.12.2015 р. (п. 4.2) оплата за отриманий товар здійснюється протягом 30 днів з дня постачання та отримання замовником оригіналу рахунку на оплату товару. Позивач не направляв відповідачу оригінал рахунку на оплату товару, такий рахунок відсутній і в матеріалах справи. За таких обставин, строк оплати товару за вказаним договором не настав.

Згідно до ст. 75 ГПК України справу розглянуто за наявними матеріалами, які суд визнав достатніми для вирішення спору по суті.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив:

Приватним акціонерним товариством «Запорізький електровозоремонтний завод» (замовник, відповідач у даній справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «ВО «Укрспецкомплект» (постачальник, позивач у справі) 07 грудня 2015 р. укладено договір поставки № 150354, за умовами якого постачальник зобовязався у 2015 році поставити (передати у власність) замовникові товари, зазначені у специфікаціях додатках до цього Договору, а замовник прийняти й оплатити такі товари на умовах цього Договору.

Пунктом 3.2 договору сторони узгодили, що замовник оплачує поставлений постачальником товар виключно за ціною, вказаною у специфікаціях додатках до Договору.

Відповідно до п. 4.2 договору замовник здійснює оплату поставленого товару протягом 30 календарних днів з дня постачання товару, який визначається датою видаткової накладної та отримання замовником оригіналу рахунку на оплату товарів.

Згідно з п. 4.3 договору до рахунка на оплату товарів додаються: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (інші документи щодо транспортування товару).

Право власності на товар, зазначений у специфікаціях додатках до договору, переходить до замовника з моменту підписання сторонами/представниками сторін видаткової накладної та відсутності у замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару. У разі наявності у замовника зауважень щодо якості, комплектності та асортименту товару, право власності на товар, зазначений у Специфікаціях додатках до договору, переходить до замовника з моменту підписання сторонами/представниками сторін ОСОБА_1 приймання-передачі товару (п. 5.5 Договору).

У п. 5.8 договору сторони узгодили, що прийом товару здійснюється замовником відповідно до умов цього Договору, а також відповідно до умов Інструкції № П-6 від 15.06.1965 р. Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю та Інструкції № П-7 від 25.04.1966 Про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю, якщо умови зазначених інструкцій не суперечать умовам цього Договору та/або чинному законодавству (вказані інструкції застосовуються в частині, що не суперечить умовам цього Договору та/або чинному законодавству). Прийом товару здійснюється замовником апри наявності товаросупровідних документів: товарно-транспортної накладної (інших документів щодо транспортування товару), пакувальних аркушів, рахунку на оплату товару, документів, що підтверджують якість товару.

Згідно з п. 5.12 договору підтвердженням про одержання товару замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 10.1 договору він набирає чинності з дати підписання сторонами і діє до 31.12.2015, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за договором.

Додатковою угодою № 1 від 31.12.2015 р. сторонами внесено зміни в п. 1.1 та п. 10.1 договору № 150354 від 07.12.2015 р. щодо постачання товарів в 2015-2016 р.р. та строк дії договору встановлено до 31.12.2016 р.

Як свідчать вивчені матеріали, на виконання умов договору № 150354 від 07.12.2015 р. позивач поставив відповідачу товар за видатковою накладною № РН-0000324 від 17.06.2016 р. на суму 35640 грн. з ПДВ. На оплату поставленого товару позивачем предявлено рахунок-фактуру № 8404/134/5 від 17.06.2016 р.

Позивач вказує, що в порушення умов договору відповідач зобов'язання щодо оплати отриманого товару не виконав. Згідно представленого позивачем розрахунку за відповідачем склалася заборгованість в розмірі 35640 грн.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 712 Цивільного Кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України унормовано, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

За приписами частини першої статті 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обовязок продавця доставити товар.

Згідно зі статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

При цьому, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і яка відповідає вимогам, зокрема, ст. 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обовязку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Крім того, за змістом статті 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.

Як встановлено судом, факт отримання товару відповідачем не заперечується, доказів повернення товару відповідачем матеріали справи не містять.

Відповідач заперечує отримання від позивача рахунку на оплату за поставлений товар, що передбачено п. 4.2 договору.

Доводи відповідача суд вважає надуманими та зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, товар за договором поставки №140354 прийнятий товариством «Запорізький електровозоремонтний завод» без зауважень щодо кількості та якості, у звязку з чим на підставі п. 5.5 договору право власності на товар перейшло до покупця в момент підписання видаткової накладної, тобто 17.06.2016 р.

Пунктом 5.8 договору сторони узгодили, що приймання товару здійснюється відповідно до умов Інструкцій № П-6 від 15.06.1965 та № П-7 від 25.04.1966, якщо їх умови не суперечать умовам Договорів та/або чинному законодавству.

За вимогами п.12 Інструкції П-6 приймання продукції по кількості проводиться по транспортним та супровідним документам відправника, і в разі відсутності товаросупровідних документів складається акт, в якому вказується які документи відсутні.

З огляду на умови п. 5.8 договору замовник здійснює приймання товару лише при наявності товаросупровідних документів. Не складення відповідачем за відповідною поставкою згідно вимог Інструкції № П-6 акту про відсутність товаросупровідних документів є підтвердженням надання позивачем відповідних документів. Відповідач не надав доказів на підтвердження обставин, про які зазначає та не довів факту порушення постачальником (позивачем по справі) строків передачі товаросупроводжувальних документів. Також суд зазначає, що до розгляду справи у господарському суді відповідачем зауважень щодо неотримання супровідних документів на поставлену продукцію не надавалось.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на викладене суд вважає, що строк виконання зобовязання ПрАТ ЗЕРЗ настав. Таким чином, на підставі п. 4.2 договору № 150354 строк оплати за видатковою накладною № РН-0000324 спливає 18.07.2016 р.

Відповідачем зобовязання щодо оплати товару у обумовлений договором термін не виконані, що свідчить про порушення ним умов договору. Оскільки відповідач не надав суду доказів сплати боргу позивачу, суд вважає, що вимоги про стягнення основного боргу в сумі 35640 грн. обґрунтовані, підтверджені доданими розрахунками та матеріалами та підлягають задоволенню.

Вимоги про стягнення пені в розмірі 463,32 грн. нарахованої за період з 18.07.2016 р. по 20.09.2016 р., позивач обґрунтовує умовами п. 7.2.1 договору № 150354, яким передбачено, що у разі порушення строків оплати отриманого товару замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі половини облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочки.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

З огляду на наведене судом встановлено підстави щодо стягнення пені за несвоєчасно виконане грошове зобов'язання. Судом перевірено розрахунок суми заявленої до стягнення пені за допомогою інформаційної системи Законодавство.

Суд вважає розрахунок заявлених позивачем до стягнення річних процентів помилковим з огляду на наступне: статтю 254 ЦК України встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Оскільки останній день строку виконання зобов'язання по оплаті товару за накладною № РН-0000324 від 17.06.2016 р. припадав на 17.07.2016 р., тобто неділю, то днем закінчення відповідного строку є 18.07.2016 р. Крім того, позивачем не враховано, що в період, за який нараховано пеню, декілька разів змінювався розмір облікової ставки Національного банку України. При перевірці за допомогою інформаційної системи «Законодавство» розрахунку суми заявленої до стягнення пені, встановлено, що належна до стягнення сума є більшою, ніж заявлено до стягнення позивачем, внаслідок чого суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення пені у заявленому позивачем розмірі 463,32 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості та пені втрат відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «Запорізький електровозоремонтний завод» (69095, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 2, ідентифікаційний код 01056273) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВО «Укрспецкомплект» (юр. адреса: 61037, м. Харків, пр. Московський, 199-Б; адреса для листування: 61176, м. Харків, а/с 1019; ідентифікаційний код 37366256) 35640,00 грн. (тридцять пять тисяч шістсот сорок грн. 00 коп.) основного боргу, 463,32 грн. (чотириста шістдесят три грн. 32 коп.) пені, 1378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім грн. 00 коп.) судового збору. Видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 15 листопада 2016 р.

Суддя В.В. Носівець