номер провадження справи 24/95/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016 Справа № 908/2700/16

за позовом приватного акціонерного товариства САНТЕХКОМПЛЕКТ (юридична адреса: 02002, м. Київ, вул. Раскової Марини, буд. 19, к.9-0-1; фактична адреса: 04073, м. Київ, вул. Куренівська, 16-а; )

до відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю ІС-МК (69097, АДРЕСА_1; )

про стягання 31 121,87 грн.

суддя Азізбекян Т.А.

У засіданні приймали участь представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність від 09.11.2016р.

від відповідача: не прибув

СУТЬ СПОРУ:

11.10.2016р. до господарського суду Запорізької області звернулось приватного акціонерного товариства САНТЕХКОМПЛЕКТ з позовною заявою до товариство з обмеженою відповідальністю ІС-МК про стягнення з відповідача 31 121,87 грн., з яких: 12 721,16 грн. основного боргу, 13 993,27 грн. штрафу, 4 087,44 грн. пені та 320,00 грн. - 3% річних.

Ухвалою від 11.10.2016р. порушено провадження у справі № 908/2700/16, присвоєно провадженню номер 24/95/16, судове засідання призначено на 14.11.2016р.

Судове засідання проводилося без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

У засіданні суду 14.11.2016р. оголошено вступну і резолютивну частини рішення. Судом розяснено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Позивач підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив наступне: 24.11.2015р. між сторонами укладено договір поставки № 24/11/196-ІС, на виконання умов якого позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 12 721,16 грн., що підтверджується видатковими накладними. Відповідач оплату не здійснив, внаслідок чого сума основного боргу становить 12 721,16 грн. За несвоєчасну оплату отриманого товару відповідачу нараховано пеня в сумі 4 087,44 грн. За період з 05.12.2015р. по 06.10.2016р. , 3 % річних в сумі 320,00 грн., 20% штрафу за прострочення оплати понад 30 днів відповідно п. 5.4 Договору, що становить 2 544,23 грн. та 90 % штрафу, а саме по 10% за кожен наступний місяць прострочки, відповідно п.5.4 Договору за період з 05.02.2016р. по 06.10.2016р., що становить 11 449,04 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд, на підставі ст. ст. 20, 193 Господарського Кодексу України; ст. ст. 16, 525, 526, 625 Цивільного Кодексу України, позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, документи, витребувані судом, не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце розгляду справи відповідач був попереджений належним чином.

Неявка представника відповідача не перешкоджала вирішенню спору. Справа розглянута в порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

24.11.2015р. між товариством з обмеженою відповідальністю «ІС-МК» (Покупець) та

Запорізькою філією приватного акціонерного товариства «САНТЕХКОМПЛЕКТ» (Постачальник) укладений договір поставки № 24/11/196-ІС, за умовами якого (п. 1.1.) Постачальник зобовязується передавати у власність Покупця, а Покупець приймати та оплачувати на умовах і у порядку, визначених цим Договором, товар в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у накладних, які є невідємною частиною цього Договору.

Асортимент та кількість товару, що постачається зазначається у рахунках - фактурах та видаткових накладних (п. 2.1.).

Розділом 3 договору визначено, що ціни на товар вказуються у рахунках - фактурах та видаткових накладних на товар, які є невідємною частиною цього Договору. Оплата здійснюється в національній валюті України виключно у формі безготівкових розрахунків або внесення готівки в касу (п. 3.1.). Покупець здійснює оплату за отриманий товар протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання товару. Товар вважається оплаченим Покупцем при надходженні коштів на поточний рахунок або до каси Постачальника (п. 3.2.). Загальна сума Договору складає 10 000,00 грн., крім того ПДВ 20% 2 000,00 грн. Разом з ПДВ 12 000,00 грн. (п. 3.3.).

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, п. п. 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Як вбачається з долучених до справи видаткових накладних № Зап-0001270 від 24.11.2015р. на суму 2 462,16 грн. та № Зап-0001264 від 24.11.2015р. на суму 10 259 грн., позивач на виконання своїх договірних зобовязань поставив відповідачу товар на загальну суму 12 721,16 грн. Отримання відповідачем товару на вказану суму підтверджується підписом покупця та печаткою підприємства на накладних.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умови здійснення розрахунків між сторонами, узгоджено в розділі 3 Договору.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобовязання щодо оплати товару, всупереч умов Договору та вимог чинного законодавства України, в повному обсязі та в обумовлений Договором строк не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за Договором в сумі 12 721,16 грн.

06.01.2016р. позивач звернувся до відповідача з претензією (вих. № 08/16) про виконання грошового зобовязання в сумі 12 721,16 грн., яка була отримана представником відповідача 09.01.2016р., що підтверджується повідомленням про вручення. Претензія залишена відповідачем без реагування.

Факт порушення відповідачем умов, визначених змістом зобовязання, та факт несплати відповідачем у визначений зобовязанням термін вартості отриманого товару суд вважає доведеним. Доказів погашення суми боргу за отриманий товар відповідачем суду не надано.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд вважає правомірними позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 12 721,16 грн. основного боргу за договором і задовольняє їх в повному обсязі.

Крім того, в звязку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті вартості отриманого товару, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 4 087,44 грн. пені за період з 05.12.2015р. по 06.10.2016р. за прострочення виконання зобовязання за договором та 20% штрафу за прострочення оплати понад 30 днів, що виник 04.01.2016р. та становить 2 544,23 грн., 90 % штрафу, а саме по 10% за кожен наступний місяць прострочки з 05.02.2016р. по 06.10.2016р., що становить 11 449,04 грн.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, одним з наслідків порушення зобовязання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобовязаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобовязання, зокрема у випадку прострочення виконання.

За приписами ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до ст. 547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Вимоги щодо стягнення пені в сумі 4 087,44 та штрафу в розмірі 13 993,27 грн. позивач обґрунтовує п. 5.4. договору, який передбачає, що у випадку порушення Покупцем строків оплати, Покупець оплачує Постачальникові неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Неустойка сплачується за весь період невиконання або неналежного виконання Покупцем своїх зобовязань включаючи день повного розрахунку за поставлений Товар. Крім цього, за прострочку оплати більш ніж на 30 календарних днів, стягується штраф в розмірі 20 % від суми прострочки. При подальшій не сплаті, додатково стягується штраф в розмірі 10 % від суми прострочки за кожний наступний місяць несплати. Позовна давність по стягненню штрафних санкцій, передбачених даним пунктом складає 5 років.

Розрахунок пені судом перевірений та визнаний таким, що виконаний вірно. Вимога щодо стягнення з відповідача пені за період з 05.12.2015р. по 06.10.2016р. в сумі 4 087,44 грн. заявлена до стягнення правомірно та підлягає задоволенню судом.

Судом встановлено, що відповідачу правомірно нараховано штраф в сумі 13 993,27 грн., з яких: 20% штрафу за прострочення оплати понад 30 днів, що виник 04.01.2016р. та становить 2 544,23 грн. та 90 % штрафу, а саме по 10% за кожен наступний місяць прострочки, за період з 05.02.2016р. по 06.10.2016р., що становить 11 449,04 грн., оскільки це не суперечить умовам Договору та діючому законодавству. Вимоги в цій частині задовольняються судом.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться втрати від інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимоги в частині стягнення 320,00 грн. 3% річних за період з 05.12.2015р. по 06.10.2016р. є доведеними та задовольняються судом.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Статтями 42, 43 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Статтею 22 ГПК України встановлено загальний обовязок сторін добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин справи.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст. 33 ГПК України, не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобовязань за договором поставки № 24/11/196-ІС від 24.11.2015р. щодо оплати отриманого від позивача товару.

Отже, з підстав зазначених вище, суд знаходить позовні вимоги приватного акціонерного товариства Сантехкомплект обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у справі в сумі 1 378,00 грн. відноситься на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4-5, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ІС-МК» (69097, АДРЕСА_2, , Інд. под. №13, п/р 4378 в ПАТ КБ «ПриватБанк» в Запорізькому РУ, МФО 313399) на користь приватного акціонерного товариства «САНТЕХКОМПЛЕКТ» (юрид. адреса: 02002, м. Київ, вул. Раскової Марини, буд. 19, к.9-0-1, , ІПН№ 34, п/р 0909 в АТ «ОСОБА_2 МКБ» в м. Київ) - 12 721 (дванадцять тисяч сімсот двадцять одна) грн. 16 коп. основного боргу, 13 993 (тринадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто три) грн. 27 коп. штрафу, 4 087 (чотири тисячі вісімдесят сім) грн. 44 коп. пені, 320 (триста двадцять) грн. 00 коп. - 3% річних та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Суддя Т.А. Азізбекян

Рішення оформлене у повному обсязі та підписане 17.11.2016р.