РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016Справа №910/19714/16

За позовомПриватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна»
доТовариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта»
простягнення 8721 грн. 88 коп.

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Прохорова О.В. - представник за довіреністю № 47 від 01.01.2016;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» з вимогами до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення 8721 грн. 88 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав обов'язок щодо виплати страхового відшкодування, у зв'язку із завданням шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну власника автотранспортного засобу Шкода, державний номер НОМЕР_1, водієм транспортного засобу DAF, державний номерНОМЕР_2, цивільно-правова відповідальність власника якого застрахована відповідачем відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_3, та право вимоги за якою перейшло до позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 порушено провадження у справі № 910/19714/16, розгляд справи призначено на 22.11.2016.

14.11.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли документи на запит суду, які суд долучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 22.11.2016 надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 22.11.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 619.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, беручи до уваги відсутність клопотань сторін про відкладення розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в матеріалах справи доказами.

У судовому засіданні 22.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 91889863, виданої 3 ротою 1 батальйону УПП НП у м. Луцьк, та постанови Луцького міськрайонного суду від 31.05.2016 у справі № 161/6879/16-п (провадження № 3/161/1974/16), яка набрала законної сили 13.06.2016, встановлено, що 19.05.2016 ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом DAF, державний номерНОМЕР_2, порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Шкода, державний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

07.06.2007 між Закритим акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», яке змінило своє найменування на Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» (страхувальник) укладено Генеральний договір страхування № 47-07 по страхуванню засобів транспорту, цивільної відповідальності та від нещасних випадків, предметом якого є страхування майнових інтересів страхувальника (вигодонабувача), пов'язаних з володінням, користуванням та розпорядженням транспортними засобами, переданими страхувальником у лізинг лізингоодержувачам.

Відповідно до п. 15 Генерального договору термін його дії встановлений з 07.06.2007 на невизначений термін, але не менше одного року. Договір автоматично продовжує термін дії з 07 червня кожного року, якщо він не розривається однією з сторін. Період страхування для окремих автомобілів вказується в страховому полісі на кожен автомобіль.

Відповідно до Бордеро № 16 до вказаного Генерального договору застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем Шкода, державний номер НОМЕР_1 (номер договору страхування НОМЕР_4; строк дії договору - з 15.10.2015 по 14.10.2016).

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до рахунку № -1 від 31.05.2016, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Лепсе» на підставі ремонтної калькуляції № 239427 від 20.05.2016 (система Audatex), вартість відновлювального ремонту автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, становить 8721 грн. 88 коп. , крім того ПДВ 20% у сумі 1744 грн. 38 коп., разом з ПДВ - 10466 грн. 26 коп.

Судом встановлено, що роботи, наведені у рахунку № -1 від 31.05.2016, знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, які зазначені у Довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 91889863, виданій 3 ротою 1 батальйону УПП НП у м. Луцьк, та акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 19.05.2016, складеному аварійним комісаром ОСОБА_3 (ТОВ «Грас Савуа Україна»).

Згідно зі страховим актом № 141265 від 21.06.2016, складеним Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на підставі рахунку № -1 від 31.05.2016, виставленого Товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Лепсе», розмір страхового відшкодування за Генеральним договором № № 47-07 від 07.06.2007 (за полісом НОМЕР_4) становить 8721 грн. 88 коп. (за вирахуванням ПДВ у сумі 1744 грн. 38 коп.), на підставі якого та заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування позивачем 04.07.2016 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 8721 грн. 88 коп. на користь страхувальника за Генеральним договором № 47-07 від 07.06.2007 (за полісом НОМЕР_4) - Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія», що підтверджується платіжним дорученням № 4698 від 04.07.2016 на суму 8721 грн. 88 коп., копія якого долучена позивачем до матеріалів справи.

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу DAF, державний номерНОМЕР_2, була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_3 із встановленим розміром страхової суми за шкоду заподіяну майну - 100000 грн 00 коп., франшизи - 0 грн. 00 коп. (відповідно до Інформації з Єдиної централізованої бази даних МТСБУ, надісланої МТСБУ на виконання вимог ухвали суду від 31.10.2016).

Судом встановлено, що 25.08.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом НОМЕР_3 (заява на виплату страхового відшкодування вих. № 08770 від 25.08.2016) у сумі 8721 грн. 88 коп., яка була отримана відповідачем 29.08.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 205 (копія долучена позивачем до позовної заяви).

Однак, станом на дату розгляду справи у суді відповідачем не надано доказів сплати страхового відшкодування за Полісом НОМЕР_3.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Нормами статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до пункту 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до частини 2 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з нормами статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику за Генеральним договором № 47-07 від 07.06.2007 (за полісом НОМЕР_4), позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 та від 23.09.2015 у справі № 3-303гс15.

Так як цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу DAF, державний номерНОМЕР_2, станом на дату ДТП була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_3, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП водієм транспортного засобу DAF, державний номерНОМЕР_2, власнику транспортного засобу Шкода, державний номер НОМЕР_1, покладається на відповідача (в межах страхової суми та за вирахуванням франшизи за Полісом НОМЕР_3).

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Норма ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов'язку щодо проведення такої оцінки саме суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже така оцінка може бути здійснена на підставі рахунку СТО.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі № 3-50гс15.

Суд дійшов висновку, що проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395).

Відповідно до пункту 7.38 вказаної Методики значення коефіцієнта фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД та 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 142/5/2092, строк експлуатації - період часу від дати виготовлення КТЗ до дати його оцінки.

Зі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, вбачається, що рік випуску автомобіля - 2015, а отже на момент ДТП строк його експлуатації не перевищував строки, встановлені у п. 7.38 Методики.

Судом також враховано, що у пункті 7.39 вищезазначеної Методики наведені винятки стосовно використання зазначених у пункті 7.38 Методики вимог, однак доказів щодо існування вказаних обставин відповідачем суду надано не було.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази наявності у автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, коефіцієнта фізичного зносу, який має враховуватись при визначенні вартості відновлювального ремонту, у зв'язку з чим суд приймає у якості належного та допустимого доказу вартості відновлювального ремонту автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, саме рахунок № -1 від 31.05.2016, виставлений Товариством з обмеженою відповідальністю «Атлант-М Лепсе», та відповідно до якого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 8721 грн. 88 коп., крім того ПДВ 20% - 1744 грн. 38 коп., разом з ПДВ - 10466 грн. 26 коп., з урахуванням встановлення судом причинного зв'язку між тими роботами, що зазначені у вказаному рахунку, та пошкодженнями автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, які вказані у Довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 91889863, виданій 3 ротою 1 батальйону УПП НП у м. Луцьк, та акті огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 19.05.2016, складеному аварійним комісаром ОСОБА_3 (ТОВ «Грас Савуа Україна»).

Таким чином, позивач має право на стягнення з відповідача суми вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу на підставі вказаного рахунку № -1 від 31.05.2016, який підтверджує вартість відновлювального ремонту автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, з урахуванням відсутності доказів наявності коефіцієнта фізичного зносу вказаного транспортного засобу.

При цьому, відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Як встановлено судом, сума оціненої шкоди (вартість відновлювального ремонту), завданої власнику автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, була зменшена позивачем на суму ПДВ та виплачена на користь страхувальника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша лізингова компанія» без ПДВ (відповідно до рахунку № -1 від 31.05.2016 вартість відновлювального ремонту автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, становить 8721 грн. 88 коп., крім того ПДВ 20% у сумі 1744 грн. 38 коп., разом з ПДВ - 10466 грн. 26 коп.), що зазначено у страховому акті № 141265 від 21.06.2016, складеному позивачем, та підтверджується платіжним дорученням № 4698 від 04.07.2016, якому зазначено, що страхове відшкодування сплачується без ПДВ.

Таким чином, враховуючи, що страхове відшкодування було виплачено потерпілій особі без ПДВ, підстави для зменшення розміру страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з відповідача, на суму податку на додану вартість відсутні.

При цьому, доказів проведеного ремонту автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1, зокрема, акту виконаних робіт, позивачем суду не надано.

Згідно з пунктом 12.1. статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Як встановлено судом, розмір франшизи за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_3 становить 0 грн. 00 коп., а ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, становить 100000 грн. 00 коп.

З урахуванням того, що до позивача переходить право вимоги щодо виплати страхового відшкодування за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів НОМЕР_3 у межах фактично здійснених ним витрат (сума страхового відшкодування за договором добровільного страхування - 8721 грн. 88 коп.) та в межах вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Шкода, державний номер НОМЕР_1 (10466 грн. 26 коп.), враховуючи положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та беручи до уваги розмір франшизи за Полісом НОМЕР_3 у сумі 0 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення 8721 грн. 88 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 119; ідентифікаційний код: 35265086) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 33; ідентифікаційний код: 16285602) страхове відшкодування у розмірі 8721 (вісім тисяч сімсот двадцять одна) грн. 88 коп. та судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання протягом 10 днів з дня складання повного рішення апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 24.11.2016

Суддя І.М. Отрош