ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14 листопада 2016 р. Справа № 903/665/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Володимир-Волинської філії

до Володимир-Волинського управління водопровідно-каналізаційного господарства

про стягнення 12 649,32грн.

Суддя Філатова С.Т.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, дов. від 03.06.2016р. №13/18-186

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 23.09.2016р. №255

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України розяснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України розяснено процесуальні права та обовязки учасників судового процесу.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Волиньобленерго" в особі Володимир-Волинської філії (на підставі п.4.16 Положення про Володимир-Волинську структурну одиницю (філію) ПАТ "Волиньобленерго", довіреності від 02.07.2016р. №13/18-204д на директора Володимир-Волинської структурної одиниці (філії) ПАТ "Волиньобленерго") звернулось з позовом до Володимир-Волинського управління водопровідно-каналізаційного господарства про стягнення 45 163,87грн., в т. ч. 32 811,34грн. пені за період з серпня 2015р. по грудень 2015р., 8 499,96грн. інфляційних втрат, 3 852,57грн. річних за серпень - грудень 2015р. відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

Згідно п. 8.1 договору оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні рахунки постачальника електричної енергії в терміни, визначені додатком №2 п.2 "Порядок розрахунків". Відповідно до визначеної згідно п.3 цього додатку величини коштів за фактично спожиту електричну енергію постачальник електричної енергії виписує споживачеві рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом трьох операційних днів від дня отримання споживачем рахунку.

Володимир-Волинська філія ПАТ "Волиньобленерго" свої зобов'язання по договору виконала повністю. Відповідачу було відпущено активну електроенергію на його об'єкти та виписані рахунки згідно додатка №10 до договору, які вручалися споживачу. З серпня 2015 по грудень 2015 року відповідачем було прострочено оплату коштів за використану електричну енергію, внаслідок чого філія нарахувала пеню, інфляційні, річні.

Відповідач у поясненнях від 23.09.2016р. №256 та представник у судових засіданнях позов заперечив, мотивуючи таким:

Позивач просить стягнути пеню, інфляційні та річні за невчасні розрахунки, в т.ч. і за серпень 2015 року. Проте, рішенням господарського суду Волинської області від 09 грудня 2015 року задоволено позов ПАТ Волиньобленерго в особі Володимир-Волинської філії про стягнення боргу з УВКГ на суму 13608,94 грн., в т.ч. і за серпень 2015 року.

В позовній заяві позивач просить стягнути пеню в розмірі 32 811,34 грн., але додає до заяви розрахунки пені на суму 22 804,92грн.

Непроведення повних розрахунків за спожиту електроенергію в вересні та жовтні 2015 року пов'язане з несвоєчасним поверненням державою коштів за пільги та субсидії населення відповідно до Постанови КМУ №20 від 11.01.2005 року Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, хоча УВКГ платіжні документи у відділення державного казначейства були здані вчасно. Зокрема, відповідно до Договору №375Е/199 від 30.11.2015 року про організацію взаєморозрахунків до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 р. № 375 за рахунок погашення різниці в тарифах на суму 203 404,15грн. (а.с 100-140).

Ухвалою суду від 27.09.2016р. розгляд справи згідно ст.77 ГПК України відкладався у звязку з неподанням витребуваних доказів та необхідністю витребування нових доказів по справі. Зобовязано подати суду: позивача - обґрунтований помісячний розрахунок пені, інфляційних втрат та річних із зазначенням періоду виникнення боргу, помісячних нарахувань (із зазначенням рахунків-фактур) та платежів (із зазначенням платіжних доручень, виписок банку тощо) з врахуванням рішення господарського суду Волинської області від 09.12.2015р. по справі №903/1144/15 та договору №375/Е/199 від 30.11.2015р. про організацію взаєморозрахунків до Постанови КМУ від 04.06.2015р. №375; обґрунтовані доводи по суті пояснень відповідача від 23.09.2016р. №256 щодо неврахування оплат відповідача; відповідача - помісячний контррозрахунок пені, інфляційних втрат та річних з зазначенням рахунків та платежів.

11.11.2016р. на адресу суду надійшла заява позивача від 04.11.2016р. №02-5/2475, підписана директором Володимир-Волинської філії ОСОБА_3, в якій він повідомив, що враховуючи рішення господарського суду Волинської області від 09.12.2015р. №903/1144/15 та договір №375Е/199 від 30.11.2015р. про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015р. №375 позивач зменшує суму позовних вимог та просить стягнути з відповідача 296,79грн. пені та судові витрати (а.с. 165).

Долучив до матеріалів справи розрахунок пені за листопад 2015р., рахунок №521-0182/10/1 за жовтень 2015р., виписки з банку за липень, серпень, листопад 2015р.

Представник позивача в судовому засіданні 14.11.2016р. заяву від 04.11.2016р. підтримав, звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з відповідача 296,79грн. пені за 03.11.2016р. за прострочення сплати боргу за активну електроенергію по рахунку №521-0182/10/1 за жовтень 2015р.

У позові позивач просив стягнути 45 163,87грн., в т. ч. 32 811,34грн. пені, 8 499,96грн. інфляційних втрат, 3 852,57грн. річних, звернувся до суду із заявою від 04.11.2016р. №02-5/2476, заявою про зменшення розміру позовних вимог від 14.11.2016р. та просив стягнути 296,79грн. пені та судові витрати.

Згідно з ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову, зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 78 ГПК України відмова позивача від позову викладається в адресованих господарському суду письмових заявах, що долучаються до справи. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

До прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Заява від 04.11.2016р. №02-5/2476 підписана директором Володимир-Волинської філії ОСОБА_3

Заява про зменшення розміру позовних вимог від 14.11.2016р. підписана представником позивача в межах повноважень, визначених довіреністю від 03.06.2016р. №13/18-186 (а.с. 145).

Вищий господарський суд України у п. 3.10 постанови пленуму від 26.12.2011р. №18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції вказав, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Господарський суд прийняв відмову від позову в частині стягнення 8 499,96грн. інфляційних втрат, 3 852,57грн. річних та зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення пені, оскільки ці дії не суперечать законодавству, зокрема, ст. 12 ЦК України щодо права особи відмовитися від свого майнового права та судом не встановлено порушення у звязку з цим прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, спір вирішується виходячи з нової ціни позову 12 649,32грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 14.11.2016р. засвідчив, що борг за жовтень 2015р. за активну електроенергію був сплачений 04.11.2015р.

Господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, -

встановив:

14.05.2004 р. між публічним акціонерним товариством "Волиньобленерго" в особі Володимир-Волинської філії та Володимир-Волинським управлінням водопровідно-каналізаційного господарства укладено договір про постачання електричної енергії № 521-0182, відповідно до розділу 1 якого постачальник електричної енергію постачає електричну енергію споживачу, споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невідємними частинами (а.с. 10-28).

У відповідності до п.8.1 договору оплата електричної енергії та інші платежі здійснюються споживачем самостійно, шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника електричної енергії в терміни, визначені додатком №2 Порядок розрахунків.

Згідно п.2.2.3 договору споживач зобовязався оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатків №2 Порядок розрахунків та №3 Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п. 2 додатку № 2 Порядок розрахунків до договору за фактично спожиту електричну енергію постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок на оплату електричної енергії, який має бути оплачений протягом 3 операційних днів від дня отримання споживачем рахунку.

Позивачем до оплати відповідачу був виставлений рахунок №5214-0183/10/3 за жовтень 2015р. за активну електроенергію на суму 277 609,26грн. (а.с. 96), в якому вказано термін сплати рахунку до 03.11.2015р.

При цьому, станом на 01.11.2015р. заборгованість відповідача за спожиту електроенергію становила 449 700,55грн., що стверджується розрахунком позивача та підтверджено відповідачем у поясненнях від 23.09.2016р. №257 (а.с. 63, 101-104).

04.11.2015р. відповідачем сплачено 246 296,41грн. (30 900,00+215 397,10) за спожиту активну електроенергію, що стверджується банківською випискою за 04.11.2015р. з призначенням платежу постанова уряду №20 від 11.01.2005 «Ел-гія», п. пог. №20/3496 від 09.10.15 за ел-гію за 09.2015, 10.2015 П-28850, 20, дог. 182 від 11.08.1997 (а.с. 163-164).

30.11.2015р. між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Волинській області, Департаментом фінансів Волинської обласної державної адміністрації, Фінансовим управлінням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, Управлінням водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимир-Волинського, ПАТ «Волиньобленерго», Державним підприємством «Енергоринок», ПАТ «Донбасенерго» був укладений договір №375Е/199 про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 04.06.2015р. №375, умовами якого передбачено, що Управління водопровідно-каналізаційного господарства м. Володимир-Волинського перераховує на рахунок сторони ПАТ «Волиньобленерго» кошти у сумі 203 404,15грн. для погашення заборгованості за електроенергію, яка виникла протягом 2015р. за договором від 14.05.2004р. №521-0182.

Сторони передбачили порядок проведення перерахування коштів і обумовили у п.п. 2 п. 12 договору не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору. (а.с. 141-144).

Кошти в сумі 203 404,15грн. перераховано позивачу 29.12.2015р., що стверджується платіжним дорученням №18 від 29.12.2015р. із зазначенням призначення платежу погашення заборгованості за електроенергію, яка виникла протягом 2015р. згідно договору від 14.05.2004р. №521-0182. Пункти 8, 9 ст. 11 ЗУ «Про ДБУ на 2015р.». Договір №375Е/199 від 30.11.2015р. (а.с. 140).

Згідно заяви від 04.11.2016р. №02-5/2476 та заяви про зменшення розміру позовних вимог від 14.11.2016р. за несвоєчасну оплату за спожиту електроенергію в жовтні 2015р. за 03.11.2015р. позивачем нараховано відповідачу 296,79грн. пені (а.с. 165, 169).

Стаття 275 ГК України передбачає, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст.26 ЗУ Про електроенергетику споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до ст.ст.216 218 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій.

Згідно із ст.ст. 230-232 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За умовами договору №521-0182 від 14.05.2004р. (п.4.2.1) за внесення платежів з порушенням термінів, визначених додатком №2, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

У рахунку №5214-0183/10/3 за жовтень 2015р. про оплату активної електроенергії на суму вказано термін сплати рахунку до 03.11.2015р.

Вищий господарський суд України у п. 1.9 постанови пленуму від 17.12.2013р. №13 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» розяснив, що якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014 року).

Оскільки в рахунку №5214-0183/10/3 за жовтень 2015р. вказано термін сплати рахунку до 03.11.2015р., то останнім днем виконання зобовязання слід вважати 02.11.2015р.

Відповідачем здійснена оплата боргу в розмірі 246 296,41грн. 04.11.2015р., що стверджується банківською випискою за 04.11.2015р. (а.с. 163-164), тобто з порушенням в один день.

Порушення строків оплати, визначених договором, стверджується договором про постачання електричної енергії №521-0182 від 14.05.2004р. з додатками №2, 3, рахунком за активну електричну енергію №5214-0183/10/3 за жовтень 2015р., банківською випискою за 04.11.2015р. (а.с. 163-164).

У відповідності до ст.ст. 1, 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Розрахунок нарахування пені перевірено судом за допомогою комплексної системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ" 9.1.3.

Нарахована позивачем пеня за 03.11.2015р. в розмірі 296,79грн. є підставною і підлягає до задоволення в силу ст.ст. 230-232 ГК України, ст.ст. 1, 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань ", п.4.2.1 договору №521-0182 від 14.05.2004р.

Суд зауважує, що пеня є договірним зобовязанням сторін, узгодженим у договорі про постачання електричної енергії №521-0182 від 14.05.2004р., який підписаний сторонами та скріплений печатками.

Згідно з частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Враховуючи викладене, суд не приймає доводи відповідача про затримку бюджетних надходжень в цій частині, як такі, що не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 №11/446 та в рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005р.

В частині стягнення 8 499,96грн. інфляційних втрат та 3 852,57грн. річних провадження у справі підлягає припиненню згідно п.4 ч. 1 ст.80 ГПК України у звязку з відмовою позивача від позовних вимог в цій частині.

Оскільки спір в частині задоволених вимог до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 9,05грн. (пропорційно сумі задоволених вимог) слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Враховуючи викладене, господарський суд, керуючись ст.ст. 193, 216-218, 230-233, 275, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 26 Закону України Про електроенергетику, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань", ст. ст. 44, 49, п.4 ч. 1 ст.80, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України,-

вирішив:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Володимир-Волинського управління водопровідно-каналізаційного господарства, 44700, м. Володимир-Волинський, вул. Луцька , 211,

на користь публічного акціонерного товариства "Волиньобленерго" в особі Володимир-Волинська філії ПАТ "Волиньобленерго", м.Володимир-Волинський, вул. Цинкаловського, 26,

296,79грн. пені, 9,05грн. витрат по сплаті судового збору. Всього 305,85грн.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4.Провадження в частині стягнення 8 499,96грн. інфляційних втрат та 3 852,57грн. річних припинити.

Відповідно до ст.85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до вимог ст.84 цього Кодексу.

Повне рішення складено

18.11.2016р.

Суддя С.Т.Філатова