ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р.Справа № 922/3140/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Красноградського підприємства теплових мереж, м. Красноград
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс", с. Наталине
про стягнення 100.259,04грн.
за участю представників сторін:

позивач - ОСОБА_1, довіреність №1089 від 10.10.2016р.;

відповідач - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Красноградське підприємство теплових мереж 19.09.2016 р. звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Укрнафтогазресурс" про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію в сумі 100.259,04грн. В обґрунтування позову вказує на неналежним виконанням відповідачем зобовязань за договором про постачання теплової енергії від 14.12.2012р. №30-1 в частині повної та своєчасної оплати вартості теплової енергії, поставленої позивачем у період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року. В якості правових підстав позову вказує на приписи ст.ст. 525, 526, 599, 625 ЦК України та ст. 193 ГК України.

Представник позивача у судовому засіданні 15.11.2016 р. позов підтримує повністю та наполягає на його задоволенні, з підстав вказаних у позовній заяві, надав з супровідним листом (вх. № 37132 від 07.11.2016 р.) документи, зокрема акт звірки взаємних розрахунків між Красноградським ПТМ та ТОВ "Укрнафтогазресурс" за договором №30-1 про постачання теплової енергії від 14.12.2012р. станом на 12.10.2016 р., для долучення до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на позов та витребувані судом докази не надав, причини неявки у судове засідання суду не повідомив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, та зважаючи на те, що від учасників провадження не надходило будь-яких клопотань, в тому числі, про відкладення розгляду справи, суд вважає, що неявка у судове засідання представника відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі, в зв'язку з чим справа розглядається відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, - за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Між Красноградським підприємством теплових мереж (енергопостачальна організація) та товариством з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс" (споживач) було укладено договір про постачання теплової енергії від 14.12.2012 р. № 30-1 (а.с. 8-14), згідно умов якого енергопостачальна організація взяла на себе зобовязання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобовязався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до енергопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 1а до договору, у якому встановлено, що обсяги постачання теплової енергії в гарячій воді в межах Q рік = 128,538 Гкал, орієнтовна вартість теплової енергії, що постачається споживачу за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент договору, становить 112.209,39 грн. (п.2. додатку). Об'єкти постачання теплової енергії споживачу визначені у додатку № 1в до договору.

Сторони погодили, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 14.12.2013р. (п.10.1. договору), та якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік (п.10.4.). В п.10.2. сторони погодили випадки, з яких цей договір припиняє свою дію - закінчення строку, на який він був укладений; взаємна згода сторін; прийняття рішення господарським судом Харківської області та ліквідація сторін. Документи, що містяться в матеріалах справи, дають підстави вважати, що договір про постачання теплової енергії від 14.12.2012 р. № 30-1 є діючим.

За змістом п.6.1. договору оплата за теплову енергію проводиться споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% попередньої оплати вартості запланованих обсягів тепла, запланованих для постачання, за 5 (п'ять) банківських днів до початку місяця постачання. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту прийому-передачі теплової енергії (за місяць передачі теплової енергії) до 10 числа місяця, наступного за місяцем передачі теплової енергії.

Сторонами, у відповідності до умов п.6.1. договору, складені акти прийому-передачі виконаних робіт, підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Як стверджує позивач у позовній заяві, він свої зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу послуги теплопостачання на суму 119152,19 грн., проте відповідач, в порушення умов договору, вартість теплової енергії, поставленої позивачем у період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року, в повному обсязі не сплатив, у звязку із чим станом на 01.10.2016 р. у відповідача перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 100.259,04 грн.

Заборгованість у вказаному розмірі підтверджена також актами звірки взаємних розрахунків за спожите тепло за договором № 30-1 від 14.12.2012 р., складеними представниками енергопостачальної організації та споживача 01.06.2016р. та 12.10.2016 р.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Частинами 6, 7 статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, що кореспондується з нормами ст. 193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів належного та своєчасного виконання взятих на себе зобовязань за договором №30-1 про постачання теплової енергії від 14.12.2012р. в частині повної оплати вартості теплової енергії, поставленої позивачем у період з жовтня 2014 року по квітень 2016 року, суду не надав, позовні вимоги про стягнення основної заборгованості у розмірі 100.259,04 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у даній справі, що складаються з 1.503,89 грн. судового збору, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, на підставі ст.ст. 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції, ст.ст. 16, 525, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, ст.ст. 82- 85, 121 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрнафтогазресурс" (63343, Харківська область, Красноградський район, с. Наталине, вул. Красноармійська, буд. 2-а; ідент. код 35314646) на користь Красноградського підприємства теплових мереж (63304, Харківська область, м. Красноград, вул. Жовтнева, буд. 47; ідент. код 32464827) - 100.259,04 грн. основної заборгованості та 1.503,89 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_2

/Справа № 922/3140/16/