ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.11.2016 Справа № 904/8300/16

За позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області, м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Синельниківський ресорний завод", м. Синельникове, Дніпропетровська область

про відшкодування шкоди у сумі 12 653,10 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 3 від 01.04.2016, представник;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 22 від 24.10.2016, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Державна екологічна інспекція у Дніпропетровській області звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Синельниківський ресорний завод" про відшкодування шкоди у сумі 12 653,10 грн., заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час планової перевірки Публічного акціонерного товариства "Синельниківський ресорний завод" була виявлена відсутність у останнього дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів у період його діяльності з 01.12.2012 по 11.03.2013, що є порушенням статей 10, 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

За результатами перевірки складений акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (а.с. 12 - 27 том 1).

На підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Мінприроди України від 10.12.2008 № 639 (зареєстр. в МЮ України за № 48/16064) (далі - Методика), позивачем було проведено розрахунок відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів №№22, 51, 54, 55, 89, 90 на суму 12 653,10 грн. та від стаціонарних джерел викидів №№ 1, 3, 7, 8, 9, 10, 14, 16, 25, 26, 28, 29, 31, 32, 34, 35, 36, 37, 48, 56, 62 на суму 5597,28 грн. (а.с. 29, 31 - 33 том 1).

Збитки у сумі 5 597,28 грн. відповідач сплатив добровільно, а у сумі 12 653,10 грн. відмовляється, що і стало підставою звернення до суду з позовом.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

У відзиві на позов відповідач проти позову заперечує та вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства з наступних підстав.

Відповідач заявляє, що збитки заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викидів №№ 1, 3, 7, 8, 9, 10, 14, 16, 25, 26, 28, 29, 31, 32, 34, 35, 36, 37, 48, 56, 62 на суму 5 597,28 грн., відшкодовані ним у повному обсязі. Із нарахованими збитками за наднормативні викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викидів № 22, 51, 54, 55, 89, 90 на суму 12 653,10 грн. відповідач не погоджується. При цьому вказує на те, що розрахунок таких збитків здійснений без дотримання вимог Методики № 639, оскільки в акті про перевірку, проведену у період з 20.06.2014 по 11.07.2014, жодна інформація щодо джерел №№ 55, 90 не відображена, а довідка підприємства відповідача від 11.03.2015 № 06-03.15/11 не відноситься до документів, що має братися до уваги при визначенні розміру збитків згідно з пунктом 3.6 Методики №639.

Разом з тим відповідач звертає увагу суду на те, що всупереч вимогам частини шостої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в акті перевірки відсутня дата його складання.

Крім того, відповідач, посилаючись на частину другу статті 1166 Цивільного кодексу України зазначає, що несвоєчасне отримання ним дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами сталося не з його вини, а внаслідок порушення зобов'язань ТОВ ВКФ «Екопрон-Юг», з яким відповідач уклав договір № 39-12 від 25.09.2012 на отримання цього дозволу.

Так, за зазначеним договором граничний строк отримання дозволу встановлено грудень 2012 року, а дозвіл № -63 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами відповідачем було отримано 12.03.2013 строком на пять років до 12.03.2018.

За таких обставин, на думку відповідача, позивачем не доведено наявності необхідного причинно-наслідкового зв'язку між протиправними діями відповідача та шкодою.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заперечення з підстав, зазначених у відзиві.

Провадження у справі порушено ухвалою господарського суду від 21.09.2016 з призначенням її до розгляду в засіданні на 12.10.2016, після чого розгляд справи відкладався на 31.10.2016 та 16.11.2016.

У судовому засіданні 16.11.2016 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області в період з 20.06.2014 по 11.07.2014 на підставі наказу № 480П від 31.03.2014, направлення № 4-2957-10-3 від 31.03.2014 та відповідного повідомлення відповідача № 4-2957-10-3 від 31.03.2014 було проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства України ПАТ «Синельниківський ресорний завод».

Результат перевірки оформлений актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами (далі Акт) (а.с.12 - 27 том 1).

Перевіркою встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Синельниківський ресорний завод» здійснює свою діяльність з виробництва вузлів, деталей і приладдя для автотранспортних засобів, у тому числі ресорної продукції на підставі виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ААБ № 468588 від 18.05.2011, статуту Публічного акціонерного товариства «Синельниківський ресорний завод», затвердженого загальними зборами акціонерів від 29.03.2013 (протокол № 17) та зареєстрованого державним реєстратором виконавчого комітету Синельниківської міської ради Дніпропетровської області від 15.04.2013 № 2000109.

Звіт з інвентаризації джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів підприємства проведено в 2012 році Товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ "Екопрон-Юг".

За результатами звіту на підприємстві визначено 38 джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, з них: 37 - організованих (6 - в резерві), 1 - неорганізоване, 5 - оснащених газоочисною установкою (ГОУ).

Звіт про інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та відповідно діючий дозвіл не відповідають фактичному стану підприємства за кількістю та переліком джерел утворення викидів (а.с. 13-14 том 1).

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел підприємства з 01.12.2012 по 01.03.2013 здійснювалися без дозволу на викиди (пункт 17 акту, а.с. 26 том 1).

На підставі викладеного та відповідно до формули (12) пункту 4.1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, Державною екологічною інспекцією у Дніпропетровській області у вересні 2014 року та червні 2015 року було проведено розрахунки розмірів відшкодування збитків, завданих державі Публічним акціонерним товариством «Синельниківський ресорний завод» внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

За проведеним розрахунком загальний розмір збитків за наднормативні викиди в атмосферу:

від джерел викидів №№ 1, 3, 7, 8, 9, 10, 14, 16, 25, 26, 28, 29, 31, 32, 34, 35, 36, 37, 48, 56, 62 визначений у сумі 5 597,28 грн. (а.с. 31 - 33 том 1);

від джерел викидів №№ 22, 51, 54, 55 (пости електрозварювання), № 89 (котел Ніка - 0,5ГН, № 90 (котел Рівне-100 ГС-01) визначений у сумі 12 653,10 грн. (а.с. 29 том 1).

Відповідач за завдані збитки розрахувався частково, сплативши 5 597,28 грн. за платіжним дорученням № 1927 від 23.10.2014.

Збитки у сумі 12 653,10 грн. відповідачем не сплачені, претензія позивача від 09.06.2015 № 4-2048-7-3 залишена відповідачем без задоволення, що і є причиною виникнення спору.

За частиною першою статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища (пункт б) частини першої статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Статтею 153 Господарського кодексу України встановлений обов'язок суб'єктів господарювання при здійсненні господарської діяльності здійснювати заходи щодо своєчасного відтворення і запобігання псуванню, забрудненню, засміченню та виснаженню природних ресурсів, не допускати зниження їх якості у процесі господарювання.

За приписами статті 31 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" з метою встановлення комплексу обов'язкових норм, правил, вимог щодо охорони навколишнього природного середовища, використання природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки проводяться екологічна стандартизація і нормування.

Відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Згідно з частиною п'ятою статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Відповідно до статті 33 цього ж Закону викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону є одним із видів порушення законодавства в галузі охорони атмосферного повітря.

У період з 01.12.2012 по 11.03.2013 викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів у процесі своєї виробничої діяльності відповідач здійснював без відповідного дозволу, оскільки попередній дозвіл №-8 скінчився 30.11.2012, а новий - № -63 був отриманий ним лише 12.03.2013 зі строком дії до 12.03.2018.

За змістом статті 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають, зокрема, відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відповідно до частини першої статті 69 цього Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами суб'єктів господарювання (юридичних і фізичних осіб) встановлений Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 1012.2008 № 639 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.01.2009 за № 48/16064) (далі - Методика).

За змістом пункту 2.1 Методики наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються, серед іншого, також викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.

Згідно з пунктами 2.2, 2.8 Методики факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами при проведенні перевірки суб'єктів господарювання інструментально-лабораторними методами контролю та розрахунковими методами, за результатами якої складається акт перевірки в установленому законодавством порядку.

Відповідно до пункту 3.6 Методики розрахунок маси наднормативного викиду забруднюючої речовини в атмосферне повітря від джерела викиду, який здійснюється без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, здійснюється за параметрами джерела викиду (джерела утворення), зафіксованими у відповідній документації суб'єкта господарювання (матеріали інвентаризації стаціонарних джерел викидів, технологічні регламенти виробництва, режимні карти роботи паливовикористовувального обладнання, питомі викиди (показники емісії), дані державних статистичних спостережень з охорони атмосферного повітря за формою № 2-ТП (повітря)), або згідно з методиками для розрахунків маси викидів забруднюючих речовин за час роботи джерела без дозволу на викиди.

Час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з моменту виявлення порушення до моменту його усунення, з урахуванням фактично відпрацьованого часу.

Отже, оскільки у період з 01.12.2012 по 12.03.2013 відповідачем здійснювалися викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу, саме за цей період слід вважати правомірним визначення часу для розрахунку збитків, завданих державі внаслідок порушення приписів законодавства про охорону атмосферного повітря.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 11.07.2012 № 5002-34/5511-2011.

Згідно з пунктом 4.1 Методики розмір відшкодування збитків за наднормативний викид однієї тонни забруднюючої речовини в атмосферне повітря розраховується на основі розміру мінімальної заробітної плати, установленої на час виявлення порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1, з урахуванням регулювальних коефіцієнтів (додатки 1, 2) і показника відносної небезпечності кожної забруднюючої речовини.

Розмір збитків розраховується за формулою (12): З = mi х 1,1П х Ai х КT х КЗi, де:

З - розмір збитків;

mi - це маса i-тої забруднюючої речовини, що викинута в атмосферне повітря наднормативно, т;

1,1П - розмір мінімальної заробітної плати (П) на момент виявлення порушення за одну тонну умовної забруднюючої речовини, помноженої на коефіцієнт (1,1), грн/т;

Ai - безрозмірний показник відносної небезпечності 1-тої забруднюючої;

КT - коефіцієнт, що враховує територіальні соціально-екологічні особливості;

КЗi - коефіцієнт, що залежить від рівня забруднення атмосферного повітря населеного пункту і-тою забруднюючою речовиною.

Вказана формула була використана позивачем під час розрахунку збитків, що відповідає чинному законодавству.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на приписи статті 1166 Цивільного кодексу України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі № 3-72 гс 12.

За змістом статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставинами справи та наданими позивачем доказами підтверджується наявність усіх елементів цивільного правопорушення з боку відповідача, достатніх для покладання на нього відповідальності за завдані ним збитки у сумі 12 653,10 грн.

Заперечення відповідача проти позову є неприйнятними, оскільки спростовуються викладеним та наявними у справі доказами.

Зокрема, твердження відповідача щодо відсутності в акті перевірки відомостей щодо виявлених порушень внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів №№ 55, 90 не відповідає дійсності, оскільки відсутність у нього дозволу на викиди відображена, серед іншого, у детальному описі виявленого порушення відповідної таблиці під порядковим номером 17 (а.с. 26 том 1), а наявність цих джерел викидів у відповідача у період відсутності дозволу з 01.12.2012 по 11.03.2013 підтверджується як дозволами на викиди № -8, № -63, так і листами відповідача на адресу інспекції від 30.09.2014 № 13-09.14/11 та від 11.03.2015 № 06-03.15/11 (а.с. 100, 103 том 1).

Цими ж листами відповідач повідомив позивача про обсяги викидів забруднюючих речовин в атмосферу від джерел викидів №№ 22, 51, 54, 55, 89, 90, які і були враховані останнім у розрахунку збитків відповідно до пункту 3.6 та формули (12) пункту 4.1 Методики.

Посилання відповідача про відсутність у ньому дати складання є безпідставною.

Складений позивачем акт перевірки повністю відповідає за формою, затвердженою наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 02.10.2012 № 483 "Про затвердження уніфікованих форм актів перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства, що містять перелік питань для здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.10.2012 за №1690/22002.

Посилання відповідача на відсутність його вини у збитках через порушення строків отримання дозволу його контрагентом - ТОВ ВКФ "Екопрон-Юг" є недоречним, оскільки за укладеним між ними договором № 39-12 від 25.09.2012 з календарним планом виконання послуг останній прийняв на себе зобов'язання, окрім іншого, отримати для відповідача дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами у грудні 2012 року, у той час як строк попереднього дозволу № -8 мав строк дії з 30.11.2006 до 30.11.2012, про що відповідачеві було відомо.

Отже, укладаючи договір з ТОВ ВКФ "Екопрон-Юг", відповідач не прийняв заходів щодо вчасного отримання дозволу, за наявність якого він у будь-якому випадку несе персональну відповідальність.

Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 671 цього Кодексу) є 30 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України до надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків.

Згідно з абзацом другим пункту 2.2 розділу ІІ Порядку казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.01.2013 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 лютого 2013 року за № 291/22823, у процесі казначейського обслуговування доходів та інших надходжень державного бюджету органи казначейства здійснюють розподіл платежів між загальним та спеціальним фондами державного бюджету, між державним і місцевими бюджетами відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, та перераховують розподілені кошти за належністю.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у сумі 1378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Синельниківський ресорний завод" (52500, Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Леніна, буд. 130, ідентифікаційний код 00231573) до спеціального фонду Державного бюджету України 3795,93 грн. шкоди, заподіяної державі внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що становить 30% грошових стягнень за шкоду; до спеціального фонду обласного бюджету Дніпропетровської обласної ради 2530,62 грн. шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що становить 20% грошових стягнень за шкоду; до спеціального фонду місцевого бюджету Синельниківської міської ради 6326,55 грн. шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, що становить 50% грошових стягнень за шкоду, із зарахуванням коштів на аналітичний рахунок, відкритий в головному управлінні Державного казначейства України у Дніпропетровській області за балансовим рахунком 3311 "Кошти, які підлягають розподілу між Державними і місцевими бюджетами".

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Синельниківський ресорний завод" (52500, Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Леніна, буд. 130, ідентифікаційний код 00231573) на користь Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області (49010, м. Дніпро, вул. Лабораторна, буд. 69, ідентифікаційний код 37988899) судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.11.2016.

Суддя ОСОБА_3