ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Справа № 926/100/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Укргазпромбанк (надалі ПАТ Укргазпромбанк) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Укргазпромбанк ОСОБА_2 (ПАТ Укргазпромбанк в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ Укргазпромбанк ОСОБА_2В.), за вих. № 1404 від 02.07.2016р. (вх. № ЛАГС 01-05/3387/16 від 11.07.2016р.)

на рішення господарського суду Чернівецької області від 22.06.2016р.

у справі № 926/100/16

за позовом: ПАТ Укргазпромбанк в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ Укргазпромбанк ОСОБА_2, м. Київ

до відповідача: приватного акціонерного товариства Авіакомпанія Буковина (надалі ПАТ Авіакомпанія Буковина), м. Чернівці

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 (надалі ОСОБА_3Г.), м. Київ

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 (надалі ОСОБА_5В.), м. Київ

третя особа-4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство Укргазпромполіс (надалі ПАТУкргазпромполіс), м. Київ

про визнання недійсним правочинну зарахування зустрічних однорідних вимог оформлених у вигляді заяви ПАТ Авіакомпанія Буковина від 24.03.2016р.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_6 представник ПАТ «Укргазпромбанк» (довіреність № 147 від 29.09.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_7 представник (довіреність № 34-177 від 25.08.2015р.); ОСОБА_8 представник (довіреність № 34-131 від 06.07.2016р.)

від третьої особи-1: ОСОБА_9 представник (довіреність № 27-27953/16 від 22.06.2016р.

від третьої особи-2: не зявився

від третьої особи-3: не зявився

від третьої особи-4: не зявився

Учасникам судового процесу розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22, 27, 28 ГПК України. Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу та заяв про відвід суддів від учасників судового процесу не надходило.

За клопотанням позивача судове засідання відбувається в режимі відеоконференції.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 22.06.2016р. у справі № 926/100/16 (суддя М.В. Швець) відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів стосовно того, що правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог, оформлений у вигляді заяви ПрАТ Авіакомпанія Буковина від 24.03.2015р., суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а відтак відсутні підстави для визнання такого правочину недійсним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ Укргазпромбанк в особі уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ Укргазпромбанк ОСОБА_2 подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що зобовязання ПрАТ «Авіакомпанія «Буковина»» перед ПАТ «Укргазпромбанк» за договором банківського кредиту № 1301-К/08 та зобовязання ПАТ «Укргазпромбанк» за договорами банківського рахунку від 14.08.2012р. № 5479 і від 05.11.2012р. № 17800 не є однорідними, що унеможливлює вчинення одностороннього правочину зарахування зустрічних однорідних вимог сторін у справі.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 11.07.2016р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_10, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 14.07.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 02.08.2016р.

У звязку з перебуванням головуючої судді Кравчук Н.М. у відпустці, розгляд апеляційної скарги 02.08.2016р. не відбувся, відповідно з чим учасники судового процесу ухвалою суду від 03.08.2016р. повідомлені про перенесення розгляду справи на 13.09.2016р.

У звязку з перебуванням члена колегії суддів по розгляду справи № 926/100/16 суддів Мирутенка О.Л. у відпустці, 12.09.2016р. здійснено автоматичну заміну складу колегії суддів, замість судді Мирутенка О.Л. введено суддю Бонк Т.Б.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 13.09.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 11.10.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 11.10.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 08.11.2016р.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечили з підстав, викладених у письмових поясненнях (зареєстровані у канцелярії суду за вх.№ 01-04/5587/16 від 02.08.2016р.).

Представник третьої особи-1 в судовому засіданні повністю підтримала доводи апеляційної скарги.

Треті особи-2,3,4 участі уповноважених осіб в судове засідання не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

29.12.2008р. між АБ Укргазпромбанк (кредитодавець) та ВАТ Авіакомпанія Буковина (позичальник) укладено договір банківського кредиту №1301-К/08, згідно із умовами якого кредитодавець відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію з граничним лімітом заборгованості у розмірі 2 667 082,00 дол. США та 1 090 000,00 грн. (з врахуванням додаткових угод №1-38) (а.с. 28-30, 194-130 том І).

Відповідно до додаткових угод № 14 та № 27, позичальник зобовязався повертати кредит згідно графіку повернення кредиту до 06.11.2015р. та сплачувати процентну ставку з 01.01.2012р. - 12,0% річних при наданні кредиту у доларах США та 20,0% річних при надані кредиту у національній валюті України.

06.04.2009р. між АБ Укргазпромбанк (банк) та ВАТ СК Укргазпромполіс (вкладник) укладено генеральну угоду №С-USD-101 про порядок укладання договорів банківських вкладів з юридичною особою (а.с. 105-108 том ІІ).

22.08.2014р. між ПАТ Укргазпромбанк (банк) та ПАТ СК Укргазпромполіс (вкладник) укладено договір банківського вкладу №С-USD-101 Короткостроковий-14, відповідно до умов якого вкладник розмістив у банку депозитний вклад на загальну суму 34 000,00 дол. США до 24.03.2015р. (з врахуванням додаткових договорів №№ 1-4) (а.с. 97-98, 102-103 том ІІ).

24.12.2014р. у між ПАТ Укргазпромбанк (банк) та ПАТ СК Укргазпромполіс (вкладник) укладено договір банківського вкладу №С-USD-101 Короткостроковий-15, відповідно до умов якого ПАТ СК Укргазпромполіс розмістило у ПАТ Укргазпромбанк депозитний вклад на загальну суму 1 336 000,00 дол. США до 24.03.2015р. (а.с. 99-100 том ІІ).

19.01.2015р. між ПАТ СК Укргазпромполіс (первісний кредитор) та ПрАТ Авіакомпанія Буковина (новий кредитор) був укладений договір передачі (відступлення) прав вимоги на вкладному (депозитному) рахунку № 04/15, відповідно до умов якого ПАТ СК Укргазпромполіс відступило, а ПрАТ Авіакомпанія Буковина отримало майнові права вимоги грошових коштів, які обліковуються на депозитних рахунках первісного кредитора за зобовязаннями відповідно до договору банківського вкладу № С-USD-101 Короткостроковий-14 від 22.08.2014р. в розмірі 34 000,00 дол. США. А також підписаний акт про приймання-передачі документів. (а.с. 132-134 том ІІ).

19.01.2015р. між ПАТ СК Укргазпромполіс та ПрАТ Авіакомпанія Буковина був укладений договір передачі (відступлення) прав вимоги на вкладному (депозитному) рахунку № 05/15, відповідно до умов якого ПАТ СК Укргазпромполіс відступило, а ПрАТ Авіакомпанія Буковина отримало майнові права вимоги грошових коштів, які обліковуються на депозитних рахунках первісного кредитора за зобовязаннями відповідно до договору банківського вкладу № С-USD-101 Короткостроковий-15 від 24.12.2014р. в розмірі 1 336 000,00 дол. США. А також укладено акт прийому-передачі документів (а.с. 146-149 том ІІ).

Постановою Правління НБУ від 22.01.2015р. №42/БТ Про віднесення Публічного акціонерного товариства Укргазпромбанк до категорії проблемних ПАТ Укргазпромбанк віднесено до категорії проблемних банків та запроваджено ряд обмежень в діяльності банку (а.с. 20-22 том І).

З матеріалів справи також вбачається, що 05.11.2012р. між АБ Укргазпромбанк (банк) та ОСОБА_3 (клієнт) укладено договір банківського рахунку №17800 (а.с. 117-118 том ІІ).

12.03.2015р. ОСОБА_3 звернулася до ПАТ Укргазпромбанк із заявою про видачу грошових коштів, які обліковуються на рахунку у сумі 6 900,00 доларів США (а.с. 115 том ІІ).

Листом від 25.03.2015р. ПАТ Укргазпромбанк повідомив ОСОБА_3 про неможливість видачі грошових коштів у вказаній сумі (а.с. 116 том ІІ).

13.03.2015р. між ОСОБА_3 та ПрАТ Авіакомпанія Буковина укладено договір № 1/Б передачі (відступлення) права вимоги на поточних рахунках, відповідно до умов якого ОСОБА_3 відступила, а ПрАТ Авіакомпанія Буковина отримала майнові права вимоги грошових коштів у сумі 6 900 дол. США за договором банківського рахунку № 17800, а також укладено акт прийому-передачі документів (а.с. 111-113 том ІІ).

14.08.2012р. між АБ Укргазпромбанк та ОСОБА_5 укладено договір банківського рахунку № 5479 (а.с. 127-128 том ІІ).

27.02.2015р. ОСОБА_5 звернувся до ПАТ Укргазпромбанк із заявою про видачу грошових коштів які обліковуються на рахунку у сумі 48 728,81 доларів США (а.с. 130 том ІІ).

Листом від 05.03.2015р. ПАТ Укргазпромбанк повідомив ОСОБА_5 про неможливість видачі грошових коштів у даній сумі (а.с. 131 том ІІ).

02.03.2015р. між ОСОБА_5 та ПрАТ Авіакомпанія Буковина укладено договір №2/П передачі (відступлення) права вимоги на поточних рахунках, відповідно до умов якого ОСОБА_5 відступив, а ПрАТ Авіакомпанія Буковина отримала майнові права вимоги грошових коштів у сумі 48728 дол. США за договором банківського рахунку №5479, а також укладено акт прийому-передачі документів (а.с. 123-125 том ІІ).

19.03.2015р. ПАТ СКУкргазпромполіс, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 письмово повідомили ПАТ Укргазпромбанк про заміну кредитора у зобов'язанні та надали відповідні докази прав нового кредитора (а.с. 109-110, 114, 126, 135, 150 том ІІ).

24.03.2015р. ПрАТ Авіакомпанія Буковина направила на адресу ПАТ Укргазпромбанк заяву про зарахування в односторонньому порядку зустрічних однорідних вимог на загальну суму 1 425 628 доларів США, з яких:

- 34 000 дол. США, право вимоги на які відповідач отримав за договором передачі (відступлення) прав вимоги на вкладному (депозитному) рахунку № 04/15 від 19.01.2015р., укладеним між ПАТ СК Укргазпромполіс та ПрАТ Авіакомпанія Буковина;

- 1 336 000 дол. США, право вимоги на які відповідач отримав за договором передачі (відступлення) прав вимоги на вкладному (депозитному) рахунку №05/15 від 19.01.2015р., укладеним між ПАТ СК Укргазпромполіс та ПрАТ Авіакомпанія Буковина;

- 48 728 дол. США, право вимоги на які відповідач отримав за договором передачі (відступлення) права вимоги на поточних рахунках № 2/П від 02.03.2015р., укладеним між ОСОБА_5 та ПрАТ Авіакомпанія Буковина;

- 6 900 дол. США, право вимоги на які відповідач отримав за договором передачі (відступлення) права вимоги на поточних рахунках №1/Б від 13.03.2015р., укладеним між ОСОБА_3 та ПрАТ Авіакомпанія Буковина (а.с. 26-27 том І).

Однак, позивач вважає, що правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог, оформлений у вигляді заяви ПрАТ Авіакомпанія Буковина від 24.03.2015р., є недійсним оскільки 1) строк виконання зобовязань на 24.03.2015р. за кредитним договором від 29.12.2008р. №1301-К/08 ще не настав, а тому заява ПрАТ Авіакомпанія Буковина про зарахування зустрічних вимог не може бути підставою для припинення зобовязань сторін шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог; 2) зобовязання за кредитним договором №1301-К/08 та договорами банківських рахунків №5479 від 14.08.2012р., №17800 від 05.11.2012р. не є однорідними; 3) заміна кредитора не допускається у зобовязаннях нерозривно повязаних з особою кредитора; 4) постановою правління НБУ №42/БТ від 22.01.2015р. накладенно обмеження на діяльність ПАТ Укргазпромбанк щодо проведення активних операцій з повязаними особами (інсайдерами).

В звязку з чим, ПАТ Укргазпромбанк звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним правочину зарахування зустрічних однорідних вимог, оформленого у вигляді заяви ПрАТ Авіакомпанія Буковина від 24.03.2015р.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

В ст.11 ЦК України зазначено, що, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Частина 1 ст.626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

Приписами ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з частинами 1 - 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними від 29.05.2013р. №11, правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом. Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Отже, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

За приписами ст.ст. 509, 526 ЦК України, ст.ст. 173, 193 ГК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Щодо твердження скаржника про те, що строк виконання зобовязань станом на 24.03.2015р. за кредитним договором від 29.12.2008р. № 1301-К/08 ще не настав, а тому заява відповідача про зарахування зустрічних вимог не може бути підставою для припинення зобовязань сторін шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог спростовується наступним.

Згідно з ч. 3 ст. 203 ГК України господарське зобовязання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Пунктом 3.2.2 договору банківського кредиту №1301-К/08 від 29.12.2008р. сторони погодили, що позичальник має право достроково погашати кредит та/або проценти за користування ним, попередивши попередньо про таке кредитодавця письмово .

Отже, зазначеним пунктом договору сторони передбачили право відповідача достроково погашати кредит та сплачувати відсотки за умови попереднього повідомлення кредитодавця.

Така умова договору кореспондується зі ст. 531 ЦК України, відповідно до якої, боржник має право виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Як зазначалося вище, відповідач 19.03.2015р. листом повідомив ПАТ Укргазпромбанк про свій намір достроково погасити кредит з посиланням на п.3.2.2 договору банківського кредиту №1301-К/08 від 29.12.2008р. (а.с. 188 том І).

Натомість, ПАТ Укргазпромбанк листом вих.№739 від 25.03.2015р. повідомив ПрАТ Авіакомпанія Буковина, що строки повернення банківського кредиту залишаються незмінними (06.11.2015р.) і можуть бути змінені тільки за двосторонньою угодою сторін, яка оформлюється додатковою угодою до кредитного договору.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що банк не може заперечувати права ПрАТ Авіакомпанія Буковина на дострокове повернення кредиту, передбачене п. 3.2.2 договору (а.с. 189-190 том І).

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до п. 2 додаткової угоди № 9 від 27.11.2009р., кредитний договір було доповнено пунктом 1.4, відповідно до якого позичальник зобовязаний достроково повернути кредит в повному обсязі, незалежно від встановлених договором строків виконання зобовязань та/або кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі та звернути стягнення на заставлене майно та/або вимагати від поручителя виконання грошового зобовязання за позичальника за цим договором у випадках, встановлених діючим законодавством України та у випадках: невиконання позичальником будь-якого зобовязання за цим Договором або за будь-яким іншим кредитним договором укладеним з кредитодавцем (а.с. 201 том І).

Рішенням господарського суду Чернівецької області у справі №926/985/15 від 31.08.2015р. встановлено, що відповідно до довідки ПАТ Укргазпромбанк від 17.03.2015р. №28.2-48 заборгованість ПАТ Авіакомпанія Буковина за договором банківського кредиту становить 2 699 141,28 доларів США (а.с. 175-182 том І).

Таким чином, станом на 24.03.2015р. (дата укладення спірного правочину), строк погашення кредиту за договором банківського кредиту №1301-К/08 від 29.12.2008р., у відповідності до п.1.4 кредитного договору також настав.

Крім того слід зазначити, що рішенням господарського суду Чернівецької області у справі №926/985/15 від 31.08.2015р., між тими ж сторонами, яке набрало законної сили (в даній частині), встановлено, що станом на 24.03.2015р. настали строки виконання зобовязання за договором банківського кредиту №1301-К/08 від 29.12.2008р. щодо сплати заборгованості у грошовій формі ПрАТ Авіакомпанія Буковина відносно ПАТ Укргазпромбанк у сумі 2 699 141,28 доларів США, та відповідно виконання зобовязання щодо виплати коштів ПАТ Укргазпромбанк відносно ПрАТ Авіакомпанія Буковина за договорами банківського вкладу № С-USD-101 Короткостроковий-14, Короткостроковий-15 та договорами банківського рахунку №17800, №5479 на суму 1 425 627,28 доларів США.

Тобто в силу ч. ст. 35 ГПК України, даний факт щодо не настання строку виконання зобовязань станом на 24.03.2015р. (дата укладення спірного правочину), не доводиться знову.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що строк виконання зобов'язань за укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором настав шляхом реалізації відповідачем наданого йому умовами вказаного договору права на дострокове виконання його умов, а відповідно доводи позивача про протилежне (ненастання у відповідача строку виконання зобов'язань) є необґрунтованими.

(Аналогічна правова позиція висвітлена в постанові ВГСУ №36/42пд від 01.12.2010р.).

Щодо твердження скаржника про те, що зобовязання ПрАТ Авіакомпанія Буковина перед ПАТ Укргазпробанк за договором банківського кредиту № 1301-К/08 від 29.12.2008р., та зобовязання ПАТ Укргазпромбанк за договорами банківського рахунку від 14.08.2012р. № 5479 та від 05.11.2012р. № 17800 не є однорідними суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Крім того, згідно з ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність, у цьому законі терміни вживаються у такому значенні:

банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів;

банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми;

вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору;банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів;

Як розяснив Верховний Суд України у постанові від 24.06.2015 у справі №914/2492/14, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів, тощо). При цьому вимоги, що випливають з різних підстав та зараховуються, повинні мати предметну однорідність, наприклад, бути грошовими.

Отже, однорідність вимог походить з їхнього матеріального змісту та юридичної природи і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобовязань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобовязання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, до того ж підстави таких зобовязань можуть бути різними.

Таким чином, оскільки в основі вищевказаних договорів лежить зобовязання щодо грошових коштів, то зобовязання за договорами про банківський рахунок, про банківський вклад та про надання кредиту носять грошовий характер, а тому відповідно вважаються однорідними, (правові позиції Верховного суду України, викладені у постановах від 22.04.2015р. у справі № 910/9234/14, від 25.03.2015р. у справі № 910/9232/14),

Таким чином, спростовуються доводи скаржника щодо неоднорідності вимог з огляду на не грошовий характер розрахунково-касових послуг за договорами банківського рахунку, які споживаються клієнтом в процесі вчинення певної дії.

Оскільки суд не встановив наявності випадків недопустимості зарахування зустрічних однорідних вимог у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вказав на однорідність зазначених зустрічних вимог, як грошових зобовязань, позаяк однорідність вимог визначається в залежності від природи зобов'язання, а не від підстав їх виникнення.

Відповідні висновки викладені також у постановах Верховного Суду України від 09.12.2008 у справі № 37/638, від 14.04.2009 у справі № 32/426-6/248, Вищого господарського суду України від 25.10.2016р. у справі № 910/6545/16.

Твердження скаржника про те, що відповідно до ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобовязаннях, нерозривно повязаних з особою кредитора, а тому заміна сторони у договорах передачі (відступлення) прав вимоги згідно договорів банківського рахунку та банківського вкладу, спростовується наступним.

В силу приписів ст. 515 ЦК України, заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема, у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Виходячи з цього, судом відхиляється посилання позивача щодо неможливості здійснення зміни кредитора у зобов'язанні з підстав, передбачених ст. 515 Цивільного кодексу України, оскільки зобов'язання з договору банківського рахунку/вкладу не є таким, що нерозривно пов'язане з особою кредитора. При цьому перехід прав вимоги за договором відступлення такого права щодо грошових коштів, що обліковуються на поточних рахунках та вкладних (депозитних) рахунках не суперечить природі договору банківського рахунку.

Також Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12.11.2003р. №492 - не заборонено відступати права вимоги за банківськими рахунками/вкладами фізичних та юридичних осіб.

Твердження ПАТ Укргазпромбанк про відсутність у нього грошових зобов'язань перед ПАТ Авіакомпанія Буковина внаслідок укладення договорів про відступлення права вимоги від 02.03.2015р. та 13.03.2015р. (а.с. 111-112, 123-124 том ІІ), з посиланням на збереження за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 статусу власників рахунків (клієнтів), не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Укладення вказаних договорів між ПАТ Авіакомпанія Буковина, як новим кредитором та первісними кредиторами договору про відступлення права вимоги за договорами банківського рахунку №5479 від 14.08.2012р. і №17800 від 05.11.2012р. (а.с. 117-118, 127-128 том ІІ), не змінило правового статусу ОСОБА_5 та ОСОБА_3 як клієнтів (володільців) рахунка.

З огляду на викладене, відповідач не відкривав рахунку в банку, не ставав його власником, до нього лише перейшло право вимоги коштів за договорами про відступлення права вимоги, підстав для ідентифікації та верифікації нового клієнта - ПАТ Авіакомпанія Буковина у банку не було. Натомість протилежні доводи ПАТ Укргазпромбанк в цій частині суд вважає помилковими.

Водночас, суд також враховує і правову позицію Верховного Суду України у справі №№3-56гс14, згідно з якою відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Доводи позивача про порушення норм ст. 515 ЦК України спростовуються правовими позиціями, що викладені в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013р. у справі № 6-65цс13 та постанові Верховного Суду України від 04.09.2013р. у справі № 6-67цс13, відповідно до яких договір банківського рахунку/вкладу не є таким, що нерозривно пов'язаний з особою кредитора.

Крім того, ні кредитний договір, який укладений ПАТ Укргазпромбанк та ПрАТ Авіакомпанія Буковина, ні договори банківського вкладу, ні договори банківського рахунку, а також договори передачі (відступлення) прав вимоги, які укладені між ПрАТ Авіакомпанія Буковина та первісними кредиторами станом на день розгляду справи у суді не визнані в установленому законом порядку недійсними.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Оскільки договори відступлення права вимоги є правомірними, їх презумпція не спростована, а відповідно оспорюваний правочин, вчинений у вигляді заяви на підставі дійсних договорів (відступлення права вимоги), не може бути визнаний недійсним з посиланням на ст. ст. 515 ЦК України.

Посилання позивача на те, що однією з підстав визнання недійсним правочину зарахування зустрічних однорідних вимог, оформлених у вигляді заяви ПрАТ Авіакомпанія Буковина від 24.03.2015р., є накладення Постановою Правління Національного Банку України № 42/БТ від 22.01.2015р. обмежень діяльності ПАТ Укргазпромбанк щодо проведення активних операцій з повязаними особами (інсайдерами), є помилковим з огляду на наступне.

Постановою Правління НБУ №42/БТ від 22.01.2015р. Про віднесення Публічного акціонерного товариства Укргазпромбанк до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку встановлено обмеження в діяльності ПАТ Укргазпромбанк, зокрема: не допускати проведення активних операцій з інсайдерами, акціонерами банку та повязаними особами; погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями ПАТ Укргазпромбанк, приймати тільки в грошовій формі.

Згідно зі ст. 52 ЗУ Про банки і банківську діяльність від 07.12.2000р. № 2121-ІІІ для цілей цього Закону повязаними з банком особами є:

1) контролери банку;

2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку;

3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку;

4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи;

5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку;

6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб;

7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1-6 цієї частини;

8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі;

9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Глосарій Національного банку України надає наступне визначення поняття інсайдер (insider) - особа, яка завдяки своєму службовому становищу або спорідненим звязкам має доступ до конфіденційної інформації про діяльність банку, що недоступна широкій громадськості, та може використати її у власних цілях з метою збагачення, одержання неконкурентних переваг, привілеїв тощо.

Протоколами №372 від 15.12.2014р. та №7 від 22.01.2015р. було затверджено Рішення Наглядової ради ПАТ Укргазпромбанк про перелік інсайдерів/пов'язаних осіб ПАТ Укргазпромбанк станом на 15.12.2014р. та 23.01.2015р. Серед них зокрема визначено, що спорідненою особою ПАТ Укргазпромбанк є ПАТ СК Укргазпромполіс.

Правовідносини щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оформлених у вигляді заяви ПрАТ Авіакомпанія Буковина від 24.03.2015р. існували саме між позивачем та відповідачем. Проте, з аналізу вищезазначених рішень вбачається, що відповідач в зазначеному переліку відсутній.

Крім того, Вищий господарський суд України у своїй постанові № 926/985/15 від 11.04.2016р. вважає помилковими посилання банку на те, що ПрАТ Авіакомпанія Буковина не мало право укладати договір про відступлення права вимоги з ПАТ СК Укргазпромполіс, оскільки вказана особа є повязаною з банком особою (інсайдером) і на неї поширюються обмеження, встановлені ст. 52 Закону України Про банки і банківську діяльність.

В даному випадку ПрАТ Авіакомпанія Буковина не є повязаною з банком особою в розумінні ст. 52 Закону України Про банки і банківську діяльність, а отже обмеження, визначені постановою НБУ №42/БТ від 22.01.2015р. не можуть поширюватися на оспорюваний правочин вчинений у вигляді заяви ПрАТ Авіакомпанія Буковина від 24.03.2015р.

Стосовно накладеного постановою НБУ №42/БТ від 22.01.2015р. обмеження на погашення заборгованості, що виникла за будь-якими активними операціями ПАТ Укргазпромбанк в іншій формі, відмінній від грошової слід зазначити наступне.

Глосарій НБУ дає наступне визначення поняттю активні операції (asset side operations) операції, спрямовані на розміщення та використання наявних у банку власних та залучених ресурсів з метою одержання прибутку при раціональному розподілі ризиків за окремими видами операцій та підтриманні необхідного рівня ліквідності. Активні операції банків поділяються на кредитні та інвестиційні. Кредитні операції полягають у проведенні комплексу дій, пов'язаних з наданням і погашенням банківських позичок. Банківське кредитування здійснюється відповідно до принципів строковості, цільового характеру, забезпеченості і платності кредиту.

Зокрема, в залежності від обєкту кредитування розрізняють грошову і товарну форми кредиту.

Кредитні відносини в товарній формі виникають у разі продажу товарів чи послуг з відстрочкою платежу, при оренді майна (в тому числі лізинг), під час погашення міждержавних боргів поставками товарів тощо.

Грошова форма кредиту виникає тоді, коли кошти використовуються не як простий посередник в обміні, а як гроші задля отримання прибутку, що набуває форми позичкового капіталу. Грошова форма кредиту використовується при розміщенні заощаджень у банківські депозити, при одержанні позичок у банках, тощо.

Враховуючи наведене вище, можна дійти до висновку, що оскільки відповідно до договору банківського кредиту № 1301-К/08 від 29.12.2008р., обєктом кредитування якого є грошові кошти, то відповідно кредит наданий в грошовій формі.

Також грошову форму мають договори банківського вкладу та банківського рахунку, право вимоги за якими відступлено відповідачу.

Таким чином, доводи позивача, який наполягає на неможливості проведення заліку в силу обмежень, встановлених постановою Національного банку України №42/БТ від 22.01.2015р., є помилковим.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ №926/985/15 від 11.04.2016р., в якій зокрема зазначено, що постанова НБУ не містить заборони і обмеження для банку здійснювати зарахування зустрічних однорідних вимог.

Суд при прийняті рішення враховує Постанову Верховного суду України від 06.04.2016р. по справі №3-174гс16, проте зазначає, що предметом спору є інші правовідносини, а саме: про визнання зобовязань припиненими.

Тоді як у даній справі предметом спору є визнання недійсним правочину зарахування зустрічних однорідних вимог оформлених у вигляді заяви ПрАТ Авіакомпанія Буковина від 24.03.2015р. Тобто, у даній справі суд встановлює відповідність/невідповідність спірного правочину вимогам закону на момент його вчинення, а не досліджує способи (можливість чи неможливість) реалізації прав сторонами, яких вони набули за результатами вчинення правочину.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів стосовно того, що правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог, оформлених у вигляді заяви ПрАТ Авіакомпанія Буковина від 24.03.2015р., суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна інстанція вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання недійсним одностороннього правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до ч.3 ст. 43 ГПК України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які б підтвердили факти, наведені в позовній заяві, а доводи, зазначені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оспорюваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Чернівецької області від 22.06.2016р. у справі № 926/100/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Чернівецької області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Бойко С.М.

ОСОБА_1