ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2016 р. Справа № 911/3238/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Комунального підприємства «Фастівтепломережа»

про стягнення 224 898, 67 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач ОСОБА_1 предст., дов. № 14-72 від 05.06.2015

відповідач ОСОБА_2 предст., дов. № 24 від 01.06.2016

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Фастівтепломережа» (відповідач) про стягнення 224898,67 грн.

В обґрунтування свої позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 2292/15-КП-17 від 22.12.2014 купівлі-продажу природного газу в частині своєчасної оплати отриманого природного газу. У звязку з простроченням оплати відповідачем отриманого в січні-квітні та жовтні-грудні 2015 року природного газу позивачем на підставі п. 7.2. договору нараховано відповідачу 132 788,47 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України 81 433,85 грн. інфляційних втрат та 10 676,35 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.10.2016 було порушено провадження у справі № 911/3238/16 та призначено до розгляду на 31.10.2016 року.

Відповідач в письмових запереченнях на позов просить зменшити розмір штрафних санкцій (пені) до 10%, та стягнути з відповідача замість заявлених 132 788,47 грн. пені - 13278,85 грн. Вказана заява обґрунтована тим, що відповідач є комунальним підприємством, основним напрямком діяльності якого є надання послуг з виробництва та подачі теплоенергії до споживачів, якими є в основному школи, дитячі садочки, лікарні.

Позивач усно в судовому засіданні проти задоволення заявленого клопотання заперечував.

Згідно з ч. 2 статті 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Відповідно до ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

31.10.2016 року у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

22.12.2014 року між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (продавець) та Комунального підприємства «Фастівтепломережа» (покупець) було укладено договір № 2292/15-КП-17 купівлі-продажу природного газу (договір), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобовязується передати у власність покупцю у 2015 році природний газ, а покупець зобовязується прийняти та оплатити газ на умовах договору.

Відповідно до п. 1.2. договору газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими субєктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу (п. 3.3. договору). Відповідно до п. 3.4. договору акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що всього до сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ 5900,00 грн.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору у січні-квітні 2015 року та жовтні-грудні 2015 позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 756745,32 грн., що підтверджується підписаними та скріпленими печатками сторін актами приймання-передачі (копії в матеріалах справи).

Відповідач за отриманий природний газ у сумі 756 745,32 грн. розрахувався повністю, проте з порушенням встановленого п. 6.1. договору строку, що підтверджується довідкою позивача про операції по КП «Фастівтепломережа» з 31.01.2015 по 16.02.2016.

Враховуючи викладене, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 132788,47грн. пені, 81433,85 грн. інфляційних втрат та 10676,35 грн. 3% річних.

Згідно з п. 7.2. договору, у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем, за прострочення оплати отриманого у січні-квітні 2015 року та жовтні-грудні 2015 природного газу, ним було нараховано пеню за загальний період з 15.02.2015 року по 15.02.2016 року включно на прострочену заборгованість відповідача по кожному акту приймання-передачі природного газу окремо з урахуванням здійснених відповідачем проплат.

Так, судом встановлено, що нарахування пені було здійснено за період:

З 15.02.2015 по 14.08.2015 (на суму боргу 166395,49 грн.);

З 15.03.2015 по 14.09.2015 (на суму боргу 113655,66 грн.);

З 15.04.2015 по 14.10.2015 (на суму боргу 119637,91 грн.);

З 15.05.2015 по 14.11.2015 (на суму боргу 24010,20 грн.);

З 15.11.2015 по 28.12.2015 (на суму боргу 69114,19 грн.);

З 15.12.2015 по 28.12.2015 (на суму боргу 130643,93 грн.);

З 15.01.2016 по 15.02.2016 (на суму боргу 133287,94 грн.);

Перевіривши правильність зазначених позивачем періодів та розрахунків, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон» суд встановив, що заявлена позивачем до стягнення сума пені в розмірі 132 788,47 грн. є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 10% від заявленої суми, а саме до 13278,85 грн. з тих підстав, що невиконання відповідачем зобовязань склалося через важкий фінансовий стан підприємства та несвоєчасну оплату заборгованості споживачами (якими є в основному школи, дитячі садочки, лікарні), суд зазначає наступне.

Відповідно пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобовязання.

Вищий господарський суд України у пункті 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції розяснив, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У випадку, що розглядається, зважаючи на відсутність будь-яких доказів винятковості випадку та враховуючи майновий стан обох сторін, суд не вбачає підстав для зменшення розміру пені.

Також позивач просить стягнути з відповідача 10 676,35 грн. 3% річних, нарахованих на прострочену заборгованість відповідача по кожному платежу з урахуванням часткових проплат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши правильність зазначених позивачем періодів та розрахунків, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», встановив, що заявлена до стягнення сума 3% річних в розмірі 10 676, 35 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

До того ж, позивачем заявлені до стягнення 81 433, 85 грн. інфляційних втрат, на прострочену заборгованість відповідача.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). (абз. 2, 3 п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань).

Враховуючи викладене, перевіривши правильність зазначених позивачем періодів та розрахунків, за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга-Закон», здійсненого судом, заявлені до стягнення інфляційні втрати підлягають задоволенню повністю в розмірі 81 433, 85 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 132 788,47 грн. пені, 10 676, 35 грн. 3% річних та 81 433,85 грн. інфляційних.

Відповідно до статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Фастівтепломережа» (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. С.Палія, 9, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) 132 788 (сто тридцять дві тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн. 47 коп. пені, 10 676 (десять тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 35 коп. 3% річних, 81 433 (вісімдесят одну тисячу чотириста тридцять три) грн. 85 коп. інфляційних втрат та 3373 (три тисячі триста сімдесят три) грн. 48 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення 15.11.2016р.

Суддя О.В. Щоткін