ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016р. Справа№ 914/2415/16

За позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області, м. Львів

До відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Самбірагротехмаш», м. Самбір

про: відшкодування збитків

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Думин В.Я.

За участю представників:

позивача: не зявився.

відповідача: ОСОБА_2 дов. б/н від 13.09.2016 р.

Учасникам судового процесу розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Самбірагротехмаш» про відшкодування збитків.

В позовній заяві позивач просить суд відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до прийняття рішення у даній справі. Своє клопотання позивач обґрунтовує наступним.

Відповідно до Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, затвердженого наказом ФДМУ від 02.10.2012 № 3607, регіональне відділення ФДМУ є територіальним органом Фонду державного майна України, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління обєктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо обєктів державної власності, що належать до сфери його управління.

Відповідно до п.15 вказаного Положення, регіональне відділення ФДМУ утримується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Станом на даний час, у кошторисі витрат регіонального відділення відсутні кошти на сплату судового збору при звернені із даним позовом до суду.

Відповідно до п. 35 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито», регіональні відділення ФДМУ (державні органи приватизації) було звільнено від сплати державного мита при поданні позовів, повязаних із захистом майнових інтересів держави, у тому числі до господарського суду.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» регіональні відділення ФДМУ позбавлені пільг щодо звільнення від сплати судового збору згідно із нормами даного Закону. Наведене вище свідчить про неможливість здійснення регіональним відділення ФДМУ по Львівській області заходів, спрямованих на усунення порушень прав та законних інтересів держави, у повному обсязі.

Відповідно до ст. 8 ЗУ Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Проаналізувавши клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору, враховуючи, що регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області утримується за рахунок коштів Державного бюджету України і станом на даний час у кошторисі витрат регіонального відділення відсутні кошти на сплату судового збору при зверненні з даним позовом до суду, суд вважає за доцільне задоволити клопотання частково та відстрочити сплату судового збору по 02.10.2016 року.

Ухвалою від 21.09.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 03.10.2016 року та відстрочено позивачу сплату судового збору по 02.10.2016 р.

Рух справи відображено в ухвалах суду, що містяться в матеріалах справи.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 4736/16 від 03.10.2016 р. представник позивача подав клопотання про відстрочення сплати судового збору і мотивує, що відповідно до п. 15 Положення про регіональне відділення ФДМУ по Львівській області, яке затверджено наказом ФДМУ від 02.10.2012 р. № 3607, регіональне відділення утримується за рахунок коштів Державного бюджету України. Станом на даний час, у кошторисі витрат регіонального відділення відсутні кошти на сплату судового збору.

Згідно із ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. На підставі вищевикладеного просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі № 914/2415/16.

В судове засідання 03.10.2016 р. представник позивача зявився, вимоги ухвали суду не виконав. Просить задоволити клопотання про відстрочку сплати судового збору у даній справі до прийняття рішення. Заявила усне клопотання про відкладення розгляду справи для надання можливості виконати вимоги ухвали суду.

В судове засідання 03.10.2016 р. відповідач не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причин неявки в судове засідання не повідомив, вимоги ухвали суду від 21.09.2016 р. не виконав, відзиву не подав.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Враховуючи подані представником позивача докази, про відстрочку сплати судового збору, враховуючи, що регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області утримується за рахунок коштів Державного бюджету України і станом на даний час у кошторисі витрат регіонального відділення відсутні кошти на сплату судового збору при зверненні з даним позовом до суду, суд вважає за доцільне задоволити клопотання представника позивача (вх. № 4736/16 від 03.10.2016 р.) частково та відстрочити сплату судового збору до 17.10.2016 р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 03.10.2016 року розгляд справи відкладено на 17.10.2016 р. та відстрочено позивачу сплату судового збору до 17.10.2016 р.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 41249/16 від 17.10.2016 р. представник позивача подав клопотання в якому на виконання вимог ухвали господарського суду Львівської області від 03.10.2016 р. долучив наступні документи: витяги з ЄДР ЮР ФОП на позивача та відповідача, план приватизації, копії додатків до акту від 19.09.2013 р. Також в даному клопотанні просить про відстрочення сплати судового збору, мотивуючи наступним. Відповідно до п. 15 Положення про регіональне відділення ФДМУ по Львівській області, яке затверджено наказом ФДМУ від 02.10.2012 р. № 3607, регіональне відділення утримується за рахунок коштів Державного бюджету України. Станом на даний час, у кошторисі витрат регіонального відділення відсутні кошти на сплату судового збору.

Згідно із ст. 8 ЗУ Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. На підставі вищевикладеного просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі № 914/2415/16.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 41251/16 від 17.10.2016 р. представник позивача подав заяву в порядку ст. 22 ГПК України та долучив докази скерування даної заяви відповідачу.

В судове засідання 17.10.2016 р. представник позивача зявився, вимоги ухвали суду виконав частково. Підтримав своє клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судом рішення у даній справі та просить долучити до справи вказані вище документи.

В судове засідання 17.10.2016 р. відповідач зявився, вимоги ухвали суду не виконав. Заявив клопотання про відкладення розгляду справи у звязку необхідністю надати суду свої доводи і заперечення проти заявлених позовних вимог (вх. № 41263/16 від 17.10.2016 р).

Представник позивача проти відкладення справи не заперечив.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Враховуючи подані представником позивача докази, про відстрочку сплати судового збору, враховуючи, що регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області утримується за рахунок коштів Державного бюджету України і станом на даний час у кошторисі витрат регіонального відділення відсутні кошти на сплату судового збору при зверненні з даним позовом до суду, суд вважає за доцільне задоволити клопотання представника позивача (вх. № 41249/16 від 17.10.2016 р.) частково та відстрочити сплату судового збору до 25.10.2016 р.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 17.10.2016 року розгляд справи відкладено на 25.10.2016 р. та відстрочено позивачу сплату судового збору до 25.10.2016 р.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 5106/16 від 25.10.2016 р. представник позивача подав клопотання про відстрочення сплати судового збору, мотивуючи наступним. Відповідно до п. 15 Положення про регіональне відділення ФДМУ по Львівській області, яке затверджено наказом ФДМУ від 02.10.2012 р. № 3607, регіональне відділення утримується за рахунок коштів Державного бюджету України. Станом на даний час, у кошторисі витрат регіонального відділення відсутні кошти на сплату судового збору.

Згідно із ст. 8 ЗУ Про судовий збір враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. На підставі вищевикладеного просить суд відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення у справі № 914/2415/16.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 42526/16 від 25.10.2016 р. представник відповідача подав відзив на позовну заяву, а також долучив документи до матеріалів справи в підтвердження викладеного у відзиві.

На виконання вимог ухвали суду, представник відповідача подав належним чином завірену копію протоколу установчих зборів ТзОВ «Самбірагротехмаш» від 09.08.2013 р. згідно якого збори учасників по другому питанню порядку денного вирішили: «створити ТзОВ «Самбірагротехмаш» за наслідками реорганізації шляхом перетворення ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Самбірагротехмаш» у ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Самбірагротехмаш», у результаті чого ТзОВ «Самбірагротехмаш» стає правонаступником всіх прав та обовязків ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Самбірагротехмаш» .

Також подав належним чином засвідчену копію титульної та першої сторінки Статуту ТзОВ «Самбірагротехмаш» (із змінами зареєстрованими 25.02.2015 р.) згідно протоколу від 10.10.2014 р. та витяг з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ на запит від 29.09.2016 р. за № НОМЕР_1 станом на 31.12.2013 року на ТзОВ «Самбірагротехмаш».

В судове засідання 25.10.2016 р. представник позивача зявився, вимоги ухвали суду виконав частково. Підтримав своє клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судом рішення у даній справі та просить долучити до справи вказані вищезазначені документи.

В судове засідання 25.10.2016 р. відповідач зявився, вимоги ухвали суду виконав частково.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Враховуючи подані представником позивача докази, про відстрочку сплати судового збору, враховуючи, що регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області утримується за рахунок коштів Державного бюджету України і станом на даний час у кошторисі витрат регіонального відділення відсутні кошти на сплату судового збору при зверненні з даним позовом до суду, суд вважає за доцільне задоволити клопотання представника позивача (вх. № 5106/16 від 25.10.2016 р.) відстрочити сплату судового збору до прийняття рішення по суті спору у даній справі.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 25.10.2016 року розгляд справи відкладено на 08.11.2016 р. та відстрочено позивачу сплату судового збору до прийняття рішення по суті спору у справі № 914/2415/16.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 44277/16 від 08.11.2016 р. представник відповідача подав супровідним листом документи, які просить долучити до матеріалів справи.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 44628/16 від 08.11.2016 р. від позивача поступив лист у справі № 914/2415/16 (вих. № 14-11-07238 від 08.11.2016 р.), в якому вказує, що враховуючи надання ТзОВ «Самбірагротехмаш» доказів, які стосуються організаційно-правової форми відповідача, а саме:належним чином засвідченої копії першої сторінки Статуту ТзОВ «Самбірагротехмаш» (із змінами зареєстрованими 25.02.2015) згідно протоколу від 10.10.2014 та витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ на запит від 29.09.2016 за станом на 31.12.2013 на ТзОВ «Самбірагротехмаш», регіональне відділення просить суд залишити без розгляду заяву РВ ФДМУ по Львівській області від 17.10.2016 № 14-11-06698, яка подана до господарського суду Львівської області 17.10.2016 р. в порядку ст. 22 ГПК України.

В судове засідання 08.11.2016 р. представник позивача зявився, вимоги ухвали суду виконав частково. Позов підтримує в повному обсязі і просить клопотання, подане ним від 08.11.2016 р. вх. № 44628/16 задоволити.

В судове засідання 08.11.2016 р. представник відповідача зявився, вимоги ухвали суду виконав частково. Позов не визнає із підстав, викладених у відзиві. Просить долучити подані ним докази 08.11.2016 р. за вх. № 44277/16. Щодо клопотання представника позивача (вх. № 44628/16 від 08.11.2016 р.) просить його задоволити, так як організаційно-правова форма відповідача на даний час згідно поданих установчих документів: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Самбірагротехмаш», яке є правонаступником ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Самбірагротехмаш». Тобто, позивачем правильно вказано у позовній заяві назву відповідача.

Суд задоволив клопотання позивача вх. № 44628/16 від 08.11.2016 р. і залишив без розгляду заяву РВ ФДМУ по Львівській області (вих. від 17.10.2016 р. № 14-11-06698) за вх. № 41251/16 від 17.10.2016 р., в якій позивач зазначав назву відповідача - ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Самбірагротехмаш».

Таким чином судом встановлено, що у даній справі позивачем правильно у позовній заяві зазначено організаційно-правову форму відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Самбірагротехмаш», що підтверджено наявними у справі установчими документами відповідача.

Протокольною ухвалою господарського суду Львівської області від 08.11.2016 року розгляд справи відкладено на 15.11.2016 року.

Через відділ автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх. № 45882/16 від 15.11.2016 р. від представника відповідача поступив супровідний лист, яким він долучає наступні документи: - копію акту про пожежу від 01.06.1999 року; - копію листа Самбірського МА ГУ МВС України у Львівській області від 24.09.2013 року за №9715; - копію листа Самбірського МРВ УМВСУ у Львівській області від 04.07.2001 року.

В судове засідання 15.11.2016 року представник позивача не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду даної справи (докази містяться в матеріалах справи), причини неявки не повідомив, вимоги протокольної ухвали суду від 08.11.2016 року не виконав.

В судове засідання 15.11.2016 року представник відповідача зявився, вимоги ухвали суду виконав. Просить в задоволені позову відмовити із підстав, викладених у відзиві із врахуванням поданих ним письмових доказів та просить застосувати строки позовної давності в даному спорі, зважаючи на викладене у відзиві.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГС України № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції » від 26.12.2011 року із наступними змінами і доповненнями, у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

За приписами п. 3.9.2. вищевказаної Постанови, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

Згідно п. 3.9.3 даної Постанови, у разі нез'явлення без поважних причин або без повідомлення причин в засідання господарського суду представника позивача, якщо його присутність було визнано обов'язковою, суддя вправі притягти позивача до відповідальності, встановленої пунктом 5 статті 83 ГПК, або залишити позов без розгляду (пункт 5 частини першої статті 81 ГПК), або вжити обох цих заходів одночасно, а також винести окрему ухвалу, як це передбачено частиною першою статті 90 ГПК.

В даній справі, представник позивача був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи 15.11.2016 року (вказане підтверджується матеріалами справи, а також протоколом судового засідання від 08.11.2016 року), причин неявки в судове засідання не повідомив, явка представника позивача судом не визнавалась судом обовязковою, неявка представника позивача не перешкоджає вирішенню спору, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача.

В судовому засіданні 15.11.2016 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, вивчивши і проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, оглянувши оригінали документів, суд встановив таке.

У процесі приватизації Самбірського орендного ремонтно-транспортного підприємства регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області створено відкрите акціонерне товариство Самбірського ремонтно-транспортного підприємства "Агротехсервіс". До статутного капіталу створеного ВАТ не увійшло майно, щодо якого встановлено пільги, зокрема - зона відпочинку у складі таких обєктів: головного корпусу, фінських будинків (3 шт.), вежі Рожновського, надвірних споруд, їдальні, павільйону, огорожі, ставка (3 шт.), що перебувають на балансі ТДВ "Самбірагротехмаш".

Наведене підтверджується актом оцінки вартості майна орендного підприємства, затвердженим начальником регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області 28.12.1995, а також планом приватизації Самбірського ремонтно- транспортного підприємства "Агротехсервіс", затвердженим начальником регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області 29.12.1995.

З огляду на викладене вище, вказані обєкти є обєктами права державної власності, що перебувають у сфері управління регіонального відділення та знаходяться на балансі відповідача.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про управління обєктами державної власності", обєктами управління державної власності є державне майно, що перебуває на балансі господарських організацій і не увійшло до їх статутних капіталів.

Згідно із ст. 5 Закону України "Про Фонд державного майна України" та ст. 7 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", Фонд державного майна України та його регіональні відділення приймають рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських організацій, перебуває на їх балансі.

Відповідно до п. 4 наказу Фонду державного майна України та Міністерства економіки України "Про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі" від 19.05.1999 № 908/68, господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, яке не увійшло до статутних фондів у процесі приватизації, несуть відповідальність за збереження такого майна відповідно до Цивільного кодексу України.

Регіональне відділення, відповідно до наказу Фонду державного майна України Про забезпечення збереження, контролю за використанням та реалізацією пропозицій інвентаризаційних комісій стосовно державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, але залишилось у них на балансі від 09.06.1999 року № 1077, організовує систематичний контроль за утриманням, зберіганням та

використанням державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, але перебуває на їх балансі.

На виконання наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області "Про вжиття заходів РВ ФДМУ по Львівській області за результатами подання органів прокуратури" від 09.09.2013 № 64/вн та листа Фонду державного майна України по Львівській області від 10.09.2013 № 10-25-11426, працівниками регіонального відділення здійснено огляд державного майна, результати якого вказані в акті від 19.09.2013

огляду державного майна - зони відпочинку, яка в процесі приватизації не увійшла до статутного капіталу ВАТ "Самбірське РТП "Агротехсервіс" (перереєстрованого у ВАТ "Самбірагротехмаш") та перебуває на балансі відповідача. У даному акті вказано, що на момент огляду обєкти зони відпочинку, а саме: головний корпус - відсутній; фінські будинки (3 шт.) - відсутні; вежа Рожновського - відсутня; надвірні споруди - відсутні; ставки (3 шт.) - відсутні; огорожа - відсутня; - їдальня - відсутня; - павільйон відсутній.

Наявні лише залишки фундаменту, що вкритий облицювальною плиткою. Дно колишніх ставків поросло травою та кущами.

П. 4 наказу регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області "Про затвердження акта огляду державного майна - зони відпочинку, яка в процесі приватизації не увійшла до статутного капіталу ВАТ "Самбірське РТП "Агротехсервіс" (перереєстровано у ВАТ "Самбірагротехмаш")" наказано відділу з питань управління державним майном з метою визначення розміру збитків, що призвели до завдання майнової шкоди державі, провести відповідну роботу щодо встановлення факту нестачі, знищення, псування державного майна та забезпечити надання відділу оцінки вихідних даних для здійснення оцінки розміру збитків відповідно до Методики оцінки майна, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2013 № 1891.

Згідно з ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 Цивільного кодексу України).

Наказом регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області "Про затвердження акту оцінки збитків, які завдано державі внаслідок розкрадання (знищення)" від 09.10.2013 № 01382 затверджено акт оцінки збитків, які завдано державі, в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області

внаслідок розкрадання (знищення) майна: зони відпочинку у складі таких обєктів: головного корпусу, фінських будинків (3 шт.), вежі Рожновського, надвірних споруд, їдальні, павільйону, огорожі, ставків (3 шт.), що перебувають на балансі ТДВ "Самбірагротехмаш" (м. Самбір, вул.

ОСОБА_3, 55), вартістю 618715 (шістсот вісімнадцять тисяч сімсот п'ятнадцять) грн.

15.10.2013 року регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області скерувало на адресу голови комісії з припинення ТДВ "Самбірагротехмаш" лист № 11-13-07280, яким пропонувало у добровільному порядку сплатити нараховану суму збитків 618 715,00 грн. до Державного бюджету України. Проте, станом на даний час вказані кошти до Державного бюджету України відповідачем не сплачено.

Відповідно до Положення про регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області, затвердженого наказом ФДМУ від 02.10.2012 № 3607, регіональне відділення ФДМУ є територіальним органом Фонду державного майна України, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, оцінки, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо обєктів державної власності, що належать до

сфери його управління.

Відповідно до п. 15 вказаного Положення, регіональне відділення ФДМУ утримується за рахунок коштів Державного бюджету України.

У своєму відзиві на позов (вх. № 42525/16 від 25.10.2016 року) відповідач просить відмовити у задоволені позову з огляду на таке.

Свій позов позивач обгрунтовує тим, що у 2013 році ним було проведено обстеження майна, яке не увійшло до статутного фонду відповідача та перебуває на його балансі (зона відпочинку у с. Чуква Львівської області), за результатами якого був складений акт огляду державного майна від19.09.2013 року. В подальшому позивачем був підготовлений та затверджений акт оцінки збитків, які завдано державі, від 09.10.2013 року.

Тобто позивач стверджує, що про фактичну відсутність зазначеного майна йому стало відомо у вересні 2013 році внаслідок проведеного огляду наявності державного майна, яке перебуває на балансі ТОВ «Самбірагротехмаш» ( у зазначений період ТДВ «Самбірагротехмаш»).

Відтак відповідач вважає за доцільне повідомити суд про наступне.

У червні 2012 року позивач своїм листом від 31.05.2012р. за №11-43-03002 звернувся до ТДВ «Самбірагротехмаш», в якому зобов'язав товариство проінформувати регіональне відділення ФДМУ по Львівській області про результати вжитих заходів щодо факту відсутності об'єктів (будівель і

споруд) зони відпочинку в с. Чуква та надати відповідні документи.

Окрім того у вказаному листі сам позивач зазначив, що йому відомо про результати проведеної відповідачем інвентаризації станом на 31.08.2004р. згідно яких зафіксовано факт відсутності об'єктів зони відпочинку в с. Чуква.

Таким чином позивачу було відомо ще до 2013 року про факт відсутності об'єктів зони відпочинку у с. Чуква, які не увійшли до статутного фонду відповідача, але перебувають на його балансі.

При прийнятті рішення у справі про відмову у позові суд виходив з наступного.

Позовні вимоги ґрунтуються на нормах Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 р. №908/68, згідно з якими функції з управління обєктами, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, здійснює Фонд державного майна та його регіональні відділення, а господарські товариства, на балансі яких перебуває державне майно, яке не ввійшло до статутних фондів в процесі приватизації, несуть відповідальність за збереження такого майна відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 р. №908/68, управління обєктами, які не увійшли до статутних фондів господарських товариств в процесі приватизації, здійснює Фонд державного майна України та його регіональні відділення.

Відповідно до пп. 1.3, 1.4 п. 1 Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України, Міністерства економіки України від 19.05.1999 р. №908/68, управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, полягає у виборі та забезпеченні уповноваженим органом (державні органи приватизації) способу та умов подальшого використання майна у межах чинного законодавства відповідно до таких принципів:

забезпечення ефективності використання та збереження державного майна, здійснення заходів контролю;

сприяння підвищенню ефективності діяльності підприємств, зокрема покращення фінансового стану господарських товариств, на балансі яких перебуває державне майно, яке не увійшло до статутних фондів;

наявність альтернативних (залежно від груп майна у межах чинного законодавства) способів забезпечення управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі;

пріоритетність вибору способів управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, дотримання якого забезпечує надходження коштів до Державного бюджету України.

Способи управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, є такими:

здійснення приватизації відповідно до Законів України "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про Державну програму приватизації" та інших нормативно-правових актів;

передача майна в оренду відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна";

передача майна у комунальну власність у порядку, передбаченому Законом України "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності";

передача майна в управління центральних та місцевих органів виконавчої влади у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 р. №1482;

передача майна господарським товариствам на умовах відповідного договору безоплатного зберігання відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пп. 1.4.1 п. 1 Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України, Міністерства економіки України від 19.05.1999 р. №908/68, при визначенні способу управління попередньо аналізуються висновки інвентаризаційних комісій про результати інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств, але перебуває на їх балансі. Пріоритетним при обранні способу управління державним майном є спосіб його приватизації. Якщо відповідне державне майно не підлягає приватизації, то застосовуються наступні за черговістю способи управління, викладені у п. 1.4.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 р. №757 "Про проведення інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації та приватизації" встановлено, що переліки акціонерних товариств, на яких має проводитись інвентаризація державного майна, затверджуються наказами Міністерства економіки.

Відповідно до п. 4 Положення про проведення інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації та приватизації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 р. №757, рішення про проведення інвентаризації приймають засновники відповідних акціонерних товариств у місячний термін після отримання затвердженого Міністерством економіки переліку акціонерних товариств, на яких проводиться інвентаризація.

Господарським судом встановлено, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги нормами Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України, Міністерства економіки України від 19.05.1999 р. №908/68, не довів належними і допустимими доказами виконання власних зобовязань щодо управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств; не подав доказів вибору способу управління вказаним державним майном, у т.ч. передачі державного майна відповідачу на умовах будь-якого договору, в т.ч. на умовах договору зберігання; не подав доказів створення інвентаризаційної комісії в порядку, передбаченому Положенням про проведення інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації та приватизації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 р. №757 (згідно з яким обовязок проведення інвентаризації покладається на засновниківвідповідних акціонерних товариств, які в місячний термін після отримання затвердженого Міністерством економіки переліку акціонерних товариств, на яких проводиться інвентаризація, приймають рішення про проведення інвентаризації).

Крім того, господарським судом встановлено порушення позивачем п. 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 р. №116.

Так, до справи, відповідачем долучено до матеріалів справи також акт про пожежу від 01.06.1999 року, з якого вбачається, що 01.06.1999 року внаслідок грозового розряду пожежею знищено два фінансових будинки бази відпочинку і прямі збитки від пожежі встановлені в сумі 5 297 крб. Дані фінські будівлі ввійшли в розрахунок суми по стягненню збитків з відповідача за даним позовом.

Держава як власник зобовязана утримувати належне їй майно. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Господарським судом встановлено, що позивач в порушення вимог ст. 322 Цивільного кодексу України (згідно з якою власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом) не виконував покладені на нього обовязки зі здійснення управління державним майном, протягом багатьох років не вчиняв дій з інвентаризації майна, у звязку з чим не виявив своєчасно фактів його пошкодження та викрадення, а відповідно понесених збитків.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із того, що:

по-перше, позивачем не доведено ні факт існування та порушення господарського зобовязання відповідачем, ні факт порушення встановлених вимог щодо здійснення господарської діяльності (що є підставою для відшкодування збитків згідно зі ст. 224 Господарського кодексу України), оскільки позивачем не подано доказів передачі майна відповідачу на умовах будь-якого договору, в т.ч. на умовах договору зберігання;

по-друге, позивачем порушено Положення про проведення інвентаризації державного майна, яке не увійшло до статутних фондів акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації та приватизації, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 р. №757, згідно з яким переліки акціонерних товариств, на яких має проводитися інвентаризація державного майна, затверджуються наказами Міністерства економіки, а рішення про проведення інвентаризації приймають засновники відповідних акціонерних товариств у місячний термін після отримання затвердженого Міністерством економіки переліку;

по-третє, позивачем не доведено виконання ним самим вимог Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України від 19.05.1999 р. №908/68, стосовно порядку управління державним майном, який полягає у виборі та забезпеченні уповноваженим органом способу та умов подальшого використання майна в межах чинного законодавства;

Так, позивач своїм листом від 31.05.2012р. за №11-43-03002 звернувся до ТДВ «Самбірагротехмаш» (назва відповідача на той час), в якому зобов'язав товариство проінформувати регіональне відділення ФДМУ по Львівській області про результати вжитих заходів щодо факту відсутності об'єктів (будівель і споруд) зони відпочинку в с. Чуква та надати відповідні документи.

Окрім того у вказаному листі позивач зазначив, що йому відомо про результати проведеної відповідачем інвентаризації станом на 31.08.2004р. згідно яких зафіксовано факт відсутності об'єктів зони відпочинку в с. Чуква.

Крім того відповідачем додано до матеріалів справи акт перевірки господарського ОСОБА_1 ВАТ «Самбірське РТП «Агротех-сервіс» на предмет збереження, утримання та використання державного майна, яке не увійшло до статутного фонду товариства в процесі приватизації та перебуває на його балансі від 20.06.2001 року, складеного і підписаного представниками як відповідача, так і позивача (ОСОБА_4, ОСОБА_5), де зазначено в п. 5.1. - 5.8., що обєкти зони відпочинку в с. Чуква відсутні, тобто позивач знав про відсутність цих обєктів ще 20.06.2001 року.

Також відповідачем долучено переписку із позивачем (лист ТДВ «Самбірагротехмаш» від 05.10.2012 року №54, лист РВ ФДМ України по Львівській області від 28.09.2012 року №11-13-05500), лист Самбірського РВ УМВС України у Львівській області від 04.07.2001 року, адресований позивачу і відповідачу, які підтверджують те, що позивачу було відомо про пошкодження і втрату майна ще до 2013 року.

Таким чином позивачу було відомо ще до 19.09.2013 року про факт відсутності об'єктів зони відпочинку у с. Чуква, які не увійшли до статутного фонду відповідача, але перебувають на його балансі, що підтвердження доказами у справі.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

В цей же час відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Строк позовної давності щодо вимоги позивача про відшкодування збитків почав свій перебіг ще у 2012 році та закінчився з огляду на диспозицію ст. 257 ЦК України у 2015 році.

При цьому для визначення моменту з якого необхідно відраховувати перебіг строку позовної давності, як за основу взятий лист Регіонального відділення ФДМУ по Львівській області від 31.05.2012р. за № 11-43-03002, хоча факт відсутності майна позивачу було відомо ще раніше, як вбачається із матеріалів справи.

До господарського суду позов пред'явлений 19.09.2016 року, тобто поза межами строку позовної давності.

- Позивачем не надано доказів, які б свідчили про поважність причин пропущення позовної давності.

- Вимога позивача не входить до переліку вимог, на які позовна давність не поширюється.

Пропуск строку позовної давності позивачем, про що заявлено відповідачем у справі є також самостійною підставою для відмови в позові відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України, передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивач не спростував доводи і заперечення відповідача на позов належними і допустимими доказами у справі.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 9 280,73 грн. покладається на позивача, в звязку із відмовою в позові і підлягає стягнення з позивача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (адреса: 79000, м. Львів, вул. Січових Стрільців, 3, ідентифікаційний ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України (р/р 3006, отримувач коштів УДКСУ у Личаківському районні м. Львова, код за , код банку отримувача 825014) 9280,73 грн. судового збору за подання позовної заяви до господарського суду Львівської області.

3. Наказ видати відповідно до ст. 116, 117 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.11.2016 р.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Долінська О.З.