ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Справа № 925/1356/16

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю,

відповідач не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 1 019 грн. 37 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 1 019 грн. 37 коп., зокрема 754 грн. 78 коп. боргу з орендної плати відповідно до договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1264 від 24.12.2012, за користування майном протягом березня-квітня 2016 року та 264 грн. 59 коп. пені за прострочення сплати орендної плати по 31.10.2016 відповідно до пункту 3.7 договору оренди.

Відповідач не подав суду відзив на позов чи заперечень проти позову, не зявився у судове засідання та не направив свого представника. Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами, відповідно до статті 75 ГПК України, з огляду на таке. Суд вжив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про дату і час розгляду справи, надіслання ухвали суду оформлено згідно з вимогами Інструкції з діловодства в господарських судах України, ухвала суду від 04.11.2016 надіслана за адресою відповідача, вказаною в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та відповідно до поштового повідомлення вручена відповідачу 07.11.2016. Суду не надіслано заперечень проти позовних вимог позивача, не подано заяву про розгляд справи за участі представника відповідача, не повідомлено поважних причин неподання відзиву на позов та незявлення представника у судове засідання.

Відповідно до статті 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно пункту 3.9.2 постанови Пленуму ВГСУ N 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представника однієї з сторін справа може бути розглянута без його участі, якщо неявка такого представника не перешкоджає вирішенню спору.

Суд приходить до висновку, що неявка представника відповідача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, а направляти свого представника у судове засідання чи заперечувати проти позову є правом сторони, а не обовязком.

Представник позивача у судовому засіданні повністю підтримав позов, просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача заявлену суму і відшкодувати понесені судові витрати у даній справі, рішення прийняти у даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 15 листопада 2016 року оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача, суд встановив таке.

Позовні вимоги позивача у даній справі ґрунтуються на договорі оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1264, укладеному позивачем та відповідачем між собою 24 грудня 2012 року (далі - Договір оренди), відповідно до якого по акту приймання - передачі позивач (як Орендодавець) передав відповідачу (Орендарю), а останній прийняв в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно: частину одноповерхової нежитлової будівлі складу площею 69,00 кв.м., розташованої за адресою: вул. Лозова, 10, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область, що обліковується на балансі Правобережного міжрайонного управління водного господарства.

Умовами Договору оренди, зокрема пунктом 3.6, передбачено обовязок відповідача самостійно перераховувати орендну плату щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, у співвідношенні: 50% - до державного бюджету на відповідний рахунок Держказначейства за місцезнаходженням обєкту оренди; 50% - на розрахунковий рахунок балансоутримувача відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж. Однак відповідач свої зобовязання за Договором виконував неналежно, у звязку з чим позивач неодноразово звертався з позовними заявами до господарського суду.

Зокрема, рішенням Господарського суду Черкаської області від 28 травня 2015 року у справі № 925/813/15, яке набрало законної сили, із ФОП ОСОБА_2 було стягнуто на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області борг з орендної плати за Договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 24.12.2012 № 1264 по березень 2015 року та пеню і штраф за порушення ним умов Договору.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 05 травня 2016 року у справі № 925/312/16, що також не оскаржувалося і набрало законної сили 27.05.2016, було частково задоволено позов Регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області та розірвано Договір оренди індивідуально визначеного нерухомого майна від 24.12.2012 № 1264 і стягнуто з ФОП ОСОБА_2 понесені позивачем витрати на сплату судового збору; в частині вимоги про стягнення боргу з орендної плати за користування приміщенням по лютий 2016 року провадження у справі припинено у звязку із сплатою відповідачем заборгованості під час розгляду справи судом.

Вказаними рішеннями були встановлені обставини: укладення між цими сторонами Ддоговору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності № 1264, фактичного користування орендованим приміщенням відповідно до підписаного сторонами акту приймання - передачі приміщень, наявності у відповідача обовязку сплачувати орендну плату за Договором оренди в установлені в ньому строки, сплату індексації та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, включаючи день оплати у разі несвоєчасного перерахування орендної плати.

Згідно частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України вказані вище обставини, що встановлені названими рішеннями Господарського суду Черкаської області, не підлягають повторному доказуванню при розгляді даної справи.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за період користування майном протягом березня - квітня 2016 року в сумі 754 грн. 78 коп. та нараховану у звязку із простроченням сплати орендної плати пеню в сумі 264 грн. 59 коп. за період з 30.03.2016 по 31.10.2016 відповідно до пункту 3.7 Договору.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобовязань, які згідно зі статтями 193, 202 ГК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 ГК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписом частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Укладений між сторонами правочин за своєю правовою природою є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання Глави 58 статей 759-797 Цивільного кодексу України, параграфу 5 глави 29 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Відповідно до пункту 6 статті 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

За актом приймання-передавання нерухомого майна від 24.12.2012 балансоутримувач, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування майно - частину одноповерхової нежитлової будівлі складу (літ. Е-1, Е'-І) площею 69 кв. м. за адресою: вул. Лозова, 10, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область.

Згідно частини 1 статті 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В частині 1 статті 286 ГК України вказано, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Наявними у справі матеріалами доведено факт користування відповідачем нерухомим майном відповідно до Договору оренди до 30 травня 2016, тобто до моменту складення та підписання сторонами та балансоутримувачем Акту приймання-передавання нерухомого майна, в якому підтверджено, що Орендар повернув, а Орендодавець та Балансоутримувач прийняли нерухоме майно у задовільному стані без зауважень.

Під час розгляду Господарським судом Черкаської області справи № 925/312/16 ФОП ОСОБА_2 сплатив позивачу борг з орендної плати за користування комунальним майном по лютий 2016 року, доказів сплати боргу з орендної плати по травень 2016 року відповідач не надав. Будь-яких письмових претензій чи заперечень до звернення позивача з позовом і під час розгляду спору відповідач до суду не надсилав.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 754 грн. 78 коп. боргу по орендній платі за користування приміщенням за березень - квітень 2016 року підтверджена належними доказами, не спростована відповідачем, тому ця вимога є обґрунтованою і законною та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

За приписом пункту 1 статті 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Пунктом 3.7. Договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 договору співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Нарахування пені припиняється через 12 місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Вимога позивача про стягнення 264 грн. 59 коп. за період з 30.03.2016 по 31.10.2016 згідно п. 3.7 Договору підлягає задоволенню. Розрахунок пені прострочення сплати орендної плати виконано позивачем вірно, пеня за розрахована окремо на кожний щомісячний платіж в межах 12-місячного строку, встановленого в пункті 3.7. Договору.

Отже, позов підлягає до повного задоволення.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1 378 грн.

З огляду на викладене, керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (м. Черкаси, вул. Сєдова (Новопричистенська), 1, кв. 68, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Черкаській області (м. Черкаси, бул. Шевченка, 185, ідентифікаційний код 21368158) з наступним зарахуванням до Державного бюджету України - 754 грн. 78 коп. (сімсот пятдесят чотири гривні 78 копійок) боргу, 264 грн. 59 коп. (двісті шістдесят чотири гривні 59 копійок) пені, 1 378 грн. (тисячу триста сімдесят вісім гривень) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 18.11.2016.

Суддя А.Д. Пащенко