донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

14.11.2016 справа №913/623/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий: судді при секретарі: за участю представників сторін: прокурор: від позивача: від відповідача:Будко Н.В. М'ясищев А.М., Сгара Е.В Рудик Т.С. Хряк О.О. - службове посвідчення №028256 від 15.08.2014 р.; не з'явився; не зявився
розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Лисичанський гумово-технічний завод" м.Київ
на рішення господарського суду Луганської області
від20 липня 2016 р.
у справі№ 913/623/16
за позовомЛисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Лисичанської міської ради Луганської області м.Лисичанськ, Луганська область
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Лисичанський гумово-технічний завод" м.Київ
пропро внесення змін до договору оренди землі
ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Луганської області від 20.07.2016 р. позов керівника Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі Лисичанської міської ради Луганської області м.Лисичанськ, Луганська область до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Лисичанський гумово-технічний завод" м.Київ задоволено у повному обсязі; внесено зміни до договору оренди землі б/н від 15.03.2007 державна реєстрація від 03 квітня 2007 року №30, який укладений між Лисичанською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Лисичанський гумово-технічний завод", відносно земельної ділянки площею 5,3211 га, надана в оренду терміном на 10 років для розміщення та експлуатації цеху № 1, цеху № 2 та АПК, що знаходяться за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Незалежності, 128, виклавши п.5 договору "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: на період експлуатації - 15295611 (п'ятнадцять мільйонів двісті дев'яносто п'ять тисяч шістсот одинадцять) грн 18 коп.)"; виклавши п.9 договору у наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у трикратному розмірі земельного податку (3% від нормативної грошової оцінки), на період експлуатації - 458868 (чотириста п'ятдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн 34 коп.) за рік на р/р 0051 в УК у м. Лисичанську, ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013, , код пл. 18010600"; виклавши п.11 договору у наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем щомісячно в розмірі 38239 (тридцять вісім тисяч двісті тридцять дев'ять) грн 03 коп.) не пізніше 30 числа наступного за звітним місяцем"

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Лисичанський гумово-технічний завод" звернулося до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Луганської області від 20.07.2016 р. по справі № 913/623/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2016р. сформовано судову колегію для розгляду справи №913/623/16 у складі: Будко Н.В. - головуючий суддя, судді М'ясищев А.М., Склярук О.І.

Розпорядженням керівника апарату Донецького апеляційного господарського суду №1300 від 29.09.2016 р., у зв'язку з неможливістю розгляду справи суддею-членом колегії Склярук О.І. через перебування у відпустці на дату слухання справи, призначено повторний автоматизований розподіл справи №913/623/16.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 29.09.2016 р. призначено наступний склад колегії суддів: Будко Н.В. - головуючий суддя, судді М'ясищев А.М., Сгара Е.В.

11.11.2016 р. на адресу суду надійшло клопотання Лисичанської міської ради про розгляд справи без участі її представника, яке судом задоволено.

14.11.2016 р. Донецьким апеляційним господарським судом отримано клопотання ТОВ «НВП «Лисичанський гумово-технічний завод» про зупинення провадження у справі №913/623/16 до розгляду Донецьким апеляційним адміністративним судом апеляційної скарги на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 р. у справі 812/860/16. Однак до клопотання недодано належних доказів, які б підтверджували звернення скаржника з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного адміністративного суду та відкриття апеляційного провадження у справі №812/860/16.

14.11.2016 р. у судове засідання з'явився прокурор та заперечив проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, а також заперечив проти задоволення клопотання про зупинення провадження по справі, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим.

Представник відповідача (скаржника) у судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, розглянувши клопотання ТОВ «НВП «Лисичанський гумово-технічний завод», вважає за необхідне відмовити в його задоволені.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.81-1 ГПК України.

Відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.03.2007 р. між Лисичанською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Лисичанський гумово-технічний завод" (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець на підставі рішення № 217 від 21.02.2007 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення та експлуатації цеху №1, цеху №2 та АПК, яка знаходиться за адресою: Луганська область, м.Лисичанськ, вул. Орджонікідзе, 128 (перейменована в вул. Незалежності).

Пунктом 2 договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 5,3211 га, у тому числі: під капітальну триповерхову забудову - 3,9023 га; під споруди - 0,5822 га; під проїзди, проходи - 0,3763 га; під зелені насадження - 0,4007 га; інші - 0,0596 га.

На земельній ділянці розташовані будівлі та споруди, що належить орендарю на підставі приватної власності (п.3.). Земельна ділянка передається в оренду відповідно п.3 цього договору (п.4.).

Згідно пункту 5 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: на період експлуатації складає - 10261209,24 грн. (десять мільйонів двісті шістдесят одна тисяча двісті дев'ять грн. 24 коп.).

Договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.8).

Відповідно до п.9 договору, орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі: на період експлуатації - 153918,14 грн за рік.

Орендна плата вноситься орендарем щомісячно в розмірі: на період експлуатації - 12826,51грн. не пізніше 30 числа наступного за звітним місяцем (п.11.).

Відповідно до п. 12 Договору, розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, коефіцієнтів орендної плати, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Пунктами 14, 15 Договору сторони визначили, що земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації цеху №1, цеху №2 та АПК, а цільове призначення земельної ділянки: землі підприємств іншої промисловості.

Передача земельної ділянки орендарю здійснюється не пізніше ніж у десятиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі. (п. 19 Договору).

Договір оренди землі від 15.03.2007 р. зареєстрований у Державному реєстрі земель Лисичанським міським реєстраційним офісом Луганської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди вчинено запис №30 від 03.04.2007 р.

03.04.2007 р. позивач передав відповідачу земельну ділянку площею 5,3211 га, яка знаходиться за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Орджонікідзе, 128, про що свідчить акт прийому-передачі земельної ділянки, підписаний обома сторонами без зауважень.

Пунктом 33 Договору сторони узгодили, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Луганської області по справі №913/2678/13 від 11.12.2013р. внесено зміни в пункти 5, 9, 11 договору оренди землі, укладеного між Лисичанською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Лисичанський гумово-технічний завод" за №30 від 03.04.2007р. та викладено в наступній редакції: Пункт 5: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 12868733,31 грн. Пункт 9: "Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у трикратному розмірі земельного податку (3 % від нормативної грошової оцінки), що становить 386062,00 грн. за рік на р/р 0051 в УДКСУ у м.Лисичанську Луганської області, ГУДКСУ Луганської області, МФО 804013, код платежу 13050200, ідентифікаційний код 24180679". Пункт 11: "Орендна плата вноситься орендарем щомісячно у розмірі 32171,83 грн. не пізніше 30 числа наступного за звітним місяця".

Рішенням Лисичанської міської ради №77/1236 від 25.12.2014р. внесено зміни в "Порядок розрахунку орендної плати за землю на території міста Лисичанськ" з метою приведення розміру орендної плати у відповідність до ст. 288 Податкового кодексу України, та встановлено, що річний розмір орендної плати за землю на території м. Лисичанськ, відведеної для розміщення промислових територій підприємств, організацій громадян, у т.ч. підприємств з виробництва харчової продукції, встановлюється у розмірі 3% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до п.2 вказаного рішення, новий порядок розрахунку орендної плати за землю на території міста Лисичанськ вступає в дію з 01 січня 2015 року.

Розрахунок орендної плати за землю виконується за формулою О (орендна плата) = НГО (нормативна грошова оцінка земельної ділянки, грн) * В (відсоток від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, %). (Додаток до вказаного рішення)

03.07.2015р. Рішенням Лисичанської міської ради №83/1343 "Про затвердження нормативної грошової оцінки землі міста Лисичанськ" з 01.01.2016 року введена в дію нова нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Пунктом 2 вказаного рішення, встановлено, що базова вартість одного квадратного метра землі м. Лисичанська становить на 01.01.2015 року 173,50 грн/кв.м., яка складається із базової (середньої) вартості одного квадратного метра 138,91 грн/кв.м. станом на 01.01.2014 та коефіцієнту індексації нормативно-грошової оцінки земель за 2014 рік - 1,249.

Згідно з довідкою управління Держгеокадастру у м. Лисичанську Луганської області №8-28-0.3-528/2-16 від 11.03.2016р. нормативна грошова оцінка земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Лисичанський гумово-технічний завод" за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Орджонікідзе, 128 (перейменована в вул. Незалежності) становить 15295611,18 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, Лисичанська міська рада зверталась до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Лисичанський гумово-технічний завод" про необхідність отримання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку орендованої земельної ділянки для укладання додаткової угоди до діючого договору оренди землі про що свідчать листи №737/01-02 від 03.08.2015 та №53/01-02 від 19.01.2016р., копії яких наявні в матеріалах справи.

Також, листом №342/01-02 від 17.03.2016р., Лисичанська міська рада зверталась до відповідача з пропозицією щодо укладення додаткової угоди до договору оренди землі.

Однак, відповідач додаткову угоду до договору оренди не підписав та жодним чином не надав відповіді на зазначені листи міської ради.

У зв'язку з неотриманням відповіді орендаря на вищевказану пропозицію, керівник Лисичанської місцевої прокуратури посилаючись на те, що ухилення від укладання додаткових угод призводить до неповного надходження платежів за використання землі, яка перебуває у комунальній власності, що в свою чергу призводить до невиконання прибуткової частини місцевого бюджету, чим спричиняється істотна шкода інтересам держави, звернувся до господарського суду Луганської області з відповідним позовом.

Як зазначалось вище, господарський суд позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.

Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм чинного законодавства, судова колегія погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 15 та 16 Цивільного кодексу України підприємства, установи організації звертаються до господарського суду за захистом порушеного (невизнаного, оспорюваного) права; за загальним правилом захист порушеного права пов'язується з неправомірністю поведінки порушника, при цьому звернення до господарського суду з позовом на захист порушеного обов'язку позивача в межах господарських правовідносин сторін чинним законодавством не передбачено.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України та статтею 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов'язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Статтею 188 Господарського кодексу України встановлено порядок зміни та розірвання господарських договорів, зокрема, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона, яка отримала пропозицію, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду; у разі, коли сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Проте, надсилання відповідачу пропозицій про внесення змін до спірного договору оренди є виключно правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання позивачем вимог ч.2 ст.188 ГК щодо обов'язку надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору оренди земельної ділянки не позбавляє його права звернутися до суду з позовом до відповідача про зміну умов договору за наявності спору, тобто відсутності згоди на зміну умов договору.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (ст. 2 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, зокрема, є орендна плата із призначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст. 15 Закону України "Про оренду землі").

Відповідно до вимог ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про оренду землі", зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

З моменту укладення спірного договору оренди землі законодавцем було змінено розмір нормативної грошової оцінки землі та ставки за якими обчислюється розмір орендної плати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

У зв'язку з введенням в дію Податкового кодексу України з 01.01.2011 р. (від 02.12.2010 р. за №2755-VІ), Закон України "Про плату за землю" втратив чинність згідно ч. 2 Прикінцевих положень Кодексу. Питання сплати податку на землю та оплати орендної плати за користування земельною ділянкою з 1 січня 2011 року регулюється виключно Податковим кодексом України.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України встановлено, що цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Статтею 10 Податкового кодексу передбачено, що податок на майно належить до місцевих податків; місцеві ради обов?язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до п.п.14.1.72, 14.1.73 ст. 14 наведеного кодексу, земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів;

землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (п. 14.1.147 ст. 14 Податкового кодексу України).

Пунктами 14.1.136, 14.1.137 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Статтею 289 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Статтею 1 Закону України "Про оцінку земель" встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок визначена як капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель (ч. 5 ст. 5 Закону України "Про оцінку земель").

Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (ст. 13 Закону України "Про оцінку земель").

Згідно ст. 18 Закону України "Про оцінку землі" нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років.

У п. 2 ст. 20, п. 3 ст. 23 Закону України "Про оцінку земель" зазначено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається відповідним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в своїх положеннях приймає нормативні та інші акти у формі рішень, які згідно до Конституції України є обов?язковими до виконання на відповідній території та встановлюються у встановленому законом порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.1995р. № 213 затверджено Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (в редакції постанови КМУ № 492 від 23.05.2012), відповідно до п.1 якої нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Інформаційною базою для нормативної грошової оцінки земель населених пунктів є їх генеральні плани та проекти планування і забудови населених пунктів, матеріали економічної оцінки території (п.2 Методики).

Дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держземагентства за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує семи робочих днів з дати надходження відповідної заяви (п.2-1).

Тобто, приймаючи до уваги вищенаведене, 03.07.2015р. рішенням Лисичанської міської ради №83/1343 "Про затвердження нормативної грошової оцінки землі міста Лисичанськ" доручено уповноваженим органам укласти додаткові угоди на збільшення орендної плати у звязку із введенням в дію нової нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Витяг(довідка) з технічної документації щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки №8-28-0.3-528/2-16 від 11.03.2016р., на який прокурор посилається в обґрунтування позовних вимог, наданий Управлінням Держгеокадастру у м.Лисичанську Луганської області в межах повноважень та відповідно до вищезазначених приписів нормативно-правових актів.

На час розгляду справи місцевим господарським судом та апеляційною інстанцією витяг є чинним.

Відповідно до вимог ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення органів місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 1 ст. 73 Закону України від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Статтею 648 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін (сторони) договору, має відповідати цьому акту.

Відповідно до п. 2.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору.

При перегляді рішень господарських судів з аналогічних спорів, зокрема в постанові від 04.07.2011р. по справі № 41/81пд, Верховний Суд України зазначив, що оскільки сторонами в договорі оренди передбачено можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках встановлених договором або законом, оскільки сторонами в договорі оренди передбачена можливість збільшення розміру орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною.

Розмір орендної плати складає 3-х кратний розмір земельного податку за календарний рік та становить 458868,34 грн.

Враховуючи те, що сторонами договору оренди передбачена можливість перегляду орендної плати, а орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, тому законодавча зміна граничного розміру цієї плати є підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судова колегія вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, як вже наголошувалось судом, надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача.

Відповідно до ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи апелянта щодо неправомірності звернення з даним позовом до суду Керівника Лисичанської прокуратури не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. Крім того, відповідачем під час розгляду справи вже надавались аналогічні заперечення у відзиві на позовну заяву та були розглянуті під час прийняття рішення з підставами у відмові яких погоджується суд апеляційної інстанції. Будь-яких інших доводів або обставин для скасування рішення господарського суду апелянтом не наведено.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування частин, з яких складається вказана земельна ділянка і застосовувати відповідні значення коефіцієнтів, які характеризують функціональне використання кожної частини земельної ділянки, при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.15 договору оренди земельної ділянки від 15.03.2007 р. цільове призначення земельної ділянки - землі підприємств іншої промисловості.

Згідно додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук №18/15/32/22 від 27.01.2006 р. для земель промисловості як категорії земель за функцією використання встановлено саме коефіцієнт 1,2, що відповідає застосованому коефіцієнту у розрахунку нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки.

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що відповідно до вимог ст. 43 ГПК України, рішення господарського суду Луганської області від 20.07.2016р. у справі №913/623/16 ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підлягає залишенню без змін.

Доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст.33, ст.34 Господарського процесуального кодексу України.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105 ГПК України, Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Луганської області від 20.07.2016 р. у справі №913/623/16 - залишити без змін.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство "Лисичанський гумово-технічний завод", м .Київ на рішення господарського суду Луганської області від 20.07.2016 р. у справі № 913/623/16 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.В. Будко

Судді А.М. М'ясищев

Е.В. Сгара