ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" листопада 2016 р.Справа № 916/2753/16

Господарський суд Одеської області у складі:

Суддя Зайцев Ю.О.

при секретарі судового засідання Себовій О.О.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 (ордер серії ОД №228959 від 25.10.2016р.)

Від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО КРОПС до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НАШ КОЛОС про розірвання договору та стягнення 804 442,63грн.,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 07.10.2016р. ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО КРОПС звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НАШ КОЛОС про розірвання договору та стягнення 804 442,63 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.10.2016р. за вказаним позовом було порушено провадження у справі №916/2753/16 з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

07.11.2016р. до канцелярії господарського суду Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні 07.11.2016р. представником позивача було надано суду заяву про залучення додаткових доказів до матеріалів справи.

07.11.2016р. в судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

01 вересня 2016 року між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НАШ КОЛОС (надалі постачальник) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО КРОПС (надалі покупець) було укладено Договір поставки №1/09-16 (надалі договір), відповідно до п. 1.1. якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобовязується поставляти (передавати у власність) Покупцеві окремими партіями Товар - зернові та олійні культури в кількості, за кількістю та за цінами узгодженими Сторонами у Специфікації, яка є додатком до цього Договору і є його невідємною частиною (далі іменується «Специфікація»), а Покупець зобовязується прийняти Товар та своєчасно сплатити його вартість.

Відповідно до п.1.2 Договору, поставка здійснюється партіями. Під партією Товару Сторони розуміють визначену товаросупроводжувальним документом (видаткова або товаротранспортна накладна) кількість Товару, що поставляється згідно з узгодженими Сторонами Специфікаціями.

Згідно п.3.1 Договору ціна Товару, що поставляється за цим Договором визначається на кожну окрему партію Товару у відповідній Специфікації.

За приписами п.4.1 Договору, постачальник забезпечує поставку Товару партіями на умовах, визначених у погоджених Сторонами Специфікаціях згідно вимог Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Відповідно до п. 4.2. Договору, місце та строки поставки погодженої Сторонами партії Товару визначаються ними вкожному конкретному випадку і зазначаються у відповідній Специфікації. Порушення строків, місця та/або інших умов поставки є недопустимим. Зміна строків, місця, та/або інших базисних умов поставки можлива лише за згодою Покупця, оформленою письмово, або у формі додаткової угоди до цього договору, підписаної Сторонами.

01 вересня 2016 року сторонами було підписано Специфікацію №1 до Договору поставки №1/09-16 від 01 вересня 2016 р. на 90 тон сої загальною вартістю - 918 000,00 грн.

Відповідно до п. 3 Специфікації Постачальник забезпечує поставку Товару автомобільним транспортом партіями на умовах СРТ відповідно до вимог Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати «Інкотермс» в редакції 2010 року.

Відповідно до п. 4 Специфікації строки поставки Товару: з « 01» вересня 2016 року по « 28» вересня 2016 року.

Відповідно до п.7 Специфікації У відповідності з п. 3.4, 3.5 Договору Покупець здійснює оплату вартості Товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в наступному порядку: Оплата 100% вартості Товару - протягом 1 (одного) операційного (банківського) дня з дати підписання Специфікації за умови надання Постачальником рахунку на оплату.

На виконання Договору та на підставі виставлених рахунків №4 від 08.09.2016р., №5 від 09.09.2016р., №8 від 12.09.2016р. та №9 від 12.09.2016р. на Ваш поточний рахунок було перераховано кошти в сумі - 976 600,00 грн. згідно наступних платіжних доручень:

1. №33 від 09.09.16 на сумму - 300 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 50 000,00 грн.

2. №34 від 12.09.16 на сумму - 75 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 12 500,00 грн.

3. №48 від 19.09.16 на сумму - 2 600,00 грн. в т.ч. ПДВ 433,33 грн.

4. №68 від 22.09.16 на сумму - 5 700,00 грн. в т.ч. ПДВ 950,00 грн.

5. №75 від 26.09.16 на сумму - 3 300,00 грн. в т.ч. ПДВ 550,00 грн.

6. №76 від 26.09.16 на сумму - 100 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 16 666,67 грн.

7. №77 від 26.09.16 на сумму - 90 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 15 000,00 грн.

8. №78 від 28.09.16 на сумму - 400 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 66 666,67 грн.

Перерахування коштів позивачем відповідачу на виконання умов договору, підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку ТОВ "АГРО КРОПС" та актом взаєморозрахунків від 29.09.2016р.

ТОВ АГРО КРОПС зі своєї сторони виконав усі умови Договору поставки №1/09-16 від 01 вересня 2016 року, проте, відповідачем в порушення умов договору та вимог чинного законодавства не було поставлено позивачу жодної партії товару за Договором.

29 вересня 2016 року позивачем було вручено Директору відповідача претензію з приводу розірвання Договору поставки №1/09-16 від 01 вересня 2016 року та вимогою повернення коштів у зв'язку з не поставкою оплаченого товару.

30 вересня 2016 року позивачем було отримано гарантійний лист вих. № 15 відповідно до якого відповідач зазначив, що через певні господарські проблеми не може поставити товар за договором та через скрутне фінансове становище може повернути частину коштів. Зобов'язувався повернути кошти до кінця 2016 року.

Так 03 жовтня 2016 року на поточний рахунок Позивача було повернуто 172 157,37 (сто сімдесят дві тисячі сто п'ятдесят сім гривень 37 копійок) грн., що підтверджується платіжним дорученням №13 від 03.10.2016р.

Таким чином, станом на 05.10.2016 року заборгованість Відповідача перед позивачем за непоставлений товар складає - 804 442,63 (вісімсот чотири тисячі чотириста сорок дві гривні 63 копійки) грн.

З наведених підстав ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО КРОПС звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НАШ КОЛОС про розірвання договору та стягнення 804 442,63 грн.

Відповідачем було надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Крім того, відповідно до частини першої статті 222 ГК України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно ст.ст. 626, 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Частини 1, 4 ст.202 ЦК України визначають, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Стаття 712 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Судом встановлено, що правовідносини сторін по справі виникли на підставі укладеного 01 вересня 2016 року між сторонами Договору поставки №1/09-16.

За приписами ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Частиною 2 ст.640 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із змісту ст.693 Цивільного кодексу України вбачається, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов'язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

На виконання Договору та на підставі виставлених рахунків №4 від 08.09.2016р., №5 від 09.09.2016р., №8 від 12.09.2016р. та №9 від 12.09.2016р. на Ваш поточний рахунок було перераховано кошти в сумі - 976 600,00 грн. згідно наступних платіжних доручень:

1. №33 від 09.09.16 на сумму - 300 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 50 000,00 грн.

2. №34 від 12.09.16 на сумму - 75 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 12 500,00 грн.

3. №48 від 19.09.16 на сумму - 2 600,00 грн. в т.ч. ПДВ 433,33 грн.

4. №68 від 22.09.16 на сумму - 5 700,00 грн. в т.ч. ПДВ 950,00 грн.

5. №75 від 26.09.16 на сумму - 3 300,00 грн. в т.ч. ПДВ 550,00 грн.

6. №76 від 26.09.16 на сумму - 100 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 16 666,67 грн.

7. №77 від 26.09.16 на сумму - 90 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 15 000,00 грн.

8. №78 від 28.09.16 на сумму - 400 000,00 грн. в т.ч. ПДВ 66 666,67 грн.

Перерахування коштів позивачем відповідачу на виконання умов договору, підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку ТОВ "АГРО КРОПС" та актом взаєморозрахунків від 29.09.2016р.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач визнає вимогу позивача у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи вищезазначене перевіривши розрахунок суми боргу приведений позивачем в позовній заяві, відповідачем в порушення вищезазначених приписів чинного законодавства України та договору - зобовязання щодо поставки оплаченого позивачем товару - не виконані, внаслідок чого за відповідачем утворилася стійка заборгованість, яка підтверджується матеріалами справи, у звязку із чим господарський суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Відповідно до приписів ст.ст.44, 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі - 12 066,64 грн. та з відповідача на користь державного бюджету судовий збір за позовну вимогу немайнового характеру у розмірі 1 378,00 грн.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,44,49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО КРОПС до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НАШ КОЛОС про розірвання договору та стягнення 804 442,63грн., задовольнити.

2. Розірвати Договір поставки №1/09-16 від 01 вересня 2016 року укладений між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НАШ КОЛОС 65014, Одеська обл., м. Одеса, вул. Успенська, буд. 39/1; код ЄДРЮО та ФОП 38985642) та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО КРОПС (65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Французький бульвар, буд. 22, к.2, оф. 5; код ЄДРЮО та ФОП 39849650).

3. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НАШ КОЛОС (65014, Одеська обл., м. Одеса, вул. Успенська, буд. 39/1; код ЄДРЮО та ФОП 38985642) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю АГРО КРОПС (65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Французький бульвар, буд. 22, к.2, оф. 5; код ЄДРЮО та ФОП 39849650) заборгованість у розмірі 804 442 /вісімсот чотири тисячі чотириста сорок дві/ грн. 63 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 066 /дванадцять тисяч шістдесят шість/ грн. 64 коп.

4. Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю НАШ КОЛОС (65014, Одеська обл., м. Одеса, вул. Успенська, буд. 39/1; код ЄДРЮО та ФОП 38985642) на користь Державного бюджету України (р/р 3008 отримувач ГУ ДКСУ в Одеській області , банк отримувача ГУ ДКСУ в Одеській області МФО 828011 код класифікації: 22030001) судовий збір в розмірі 1 378 /одна тисяча триста сімдесят вісім/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 14 листопада 2016 р.

Суддя Ю.О. Зайцев