ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Справа № 925/1107/16

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Пащенко А.Д., із секретарем судового засідання Ковбою І.М.,

представник позивача: Дубовий О.В. - за довіреністю,

відповідач: ОСОБА_2 - підприємець особисто,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області справу

за позовом Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав"

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення 17 422 грн. 75 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" звернулась до господарського суду Черкаської області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення 17422 грн. 75 коп. заборгованості за ліцензійним договором № ОГ-15/14 від 08.05.2014, зокрема 7200 грн. основного боргу з виплати винагороди (роялті) за надання невиключної ліцензії на публічне виконання оприлюднених творів, що належать до репертуару позивача, під час гастрольного заходу: Рок-Хіти у виконанні симфонічного оркестру Резонанс 12.05.2014 у ПК "Дружба народів", оскільки в порушення взятих на себе зобов'язань по вказаному ліцензійному договору відповідач таку винагороду не сплатив. Також позивач просить стягнути з відповідача за невиконання умов зазначеного ліцензійного договору три проценти річних в сумі 487 грн. 23 коп. та інфляційні втрати в сумі 5029 грн. 33 коп. у відповідності до ст. 625 ЦК України і 706 грн. 19 коп. пені згідно умов договору (п. 2.7. Договору) за прострочення виконання грошового зобов'язання, а також позивач просить стягнути з відповідача 4 000 грн. штрафу відповідно до пункту 2.7. Договору.

Відповідач подав суду Заперечення, в яких просить відмовити у позові з тих підстав, що відповідач на вказаному концерті не виконував творів, що входять до репертуару ДО УААСП, тому обов'язки зі сплати авторської винагороди не виникло, претензії від позивача від 28.04.2016 відповідач не отримував, методика розрахунку авторської винагороди не передбачена жодним законодавчим актом України та містить помилки, штраф нарахований безпідставно та неправильно.

У судовому засіданні:

представник позивача повністю підтримав позов з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях на заперечення відповідача, заперечив проти доводів відповідача, вважав, що відповідач невірно тлумачить договір, який ним підписаний, відповідач зобов'язаний його виконувати в будь-якому випадку, а те, що твори із репертуару ДО на концерті не виконувалися, повинен довести саме відповідач; просив стягнути з відповідача заявлені в позові суми;

відповідач повністю заперечив проти позову з підстав, викладених у запереченні на позов, та пояснив, що 12.05.2014 концерт дійсно відбувся, планувалося виконання творів, що входять до репертуару позивача, однак у складі оркестру відбулися зміни, тому на цьому концерті не виконувалися музичні твори із репертуару позивача, отже відповідач звіт не подавав і кошти не повинен сплачувати, оскільки згідно п. 2.5 договору він зобов'язаний був подавати звіт лише у разі використання таких творів; вважає, що позивач повинен довести, що на концерті виконувалися твори, що належать до репертуару ДО, але позивач таких доказів не подав.

У судовому засіданні оголошувалася перерва із 01.11.2016 по 15.11.2016 на підставі статті 77 ГПК України.

У судовому засіданні 15.11.2016 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представника позивача і відповідача, суд встановив таке.

08.05.2014 Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (ДО УААСП за договором, позивач у справі) та фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (Користувач за договором, відповідач у справі) уклали Ліцензійний договір № ОГ-15/14 (далі - Договір), за умовами якого ДО УААСП надає Користувачеві на умовах, визначених цим договором, право (невиключну ліцензію) на публічне виконання на території оприлюднених творів, які належать до репертуару ДО УААСП, під час гастрольного заходу: Рок-Хіти у виконанні симфонічного оркестру Резонанс, який відбудеться 12.05.2014 у ПК "Дружба народів", що має 960 посадочних місць, мінімальна ціна квитка 80 грн., максимальна ціна квитка 220 грн., а Користувач зобов'язується виплачувати ДО УААСП авторську винагороду (роялті) згідно з умовами даного договору та Закону.

Відповідно до умов пункту 2.4. Договору сума авторської винагороди (роялті) визначена сторонами, становить 5 (п'ять) відсотків від суми валового збору від продажу квитків, але не менше ніж 1005 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 2.5. Договору, використовуючи твори з репертуару позивача, відповідач зобов'язався вести точний облік творів, їх авторів та виконавців і не пізніше 20-ти днів після проведення гастрольного заходу, у якому здійснювалось публічне виконання творів:

2.5.1. перерахувати на поточний рахунок позивача авторську винагороду у розмірі, визначеному в п. 2.4. Договору;

2.5.2. надати позивачу безпосередньо або через представника Звіт про публічне виконання творів за формою, наведеною у додатку 1 до даного Договору та в електронному вигляді за вказаними в цьому пункті адресами;

2.5.3. надати позивачу безпосередньо або через представника відомість з деталізацією доходу (валового збору), отриманого відповідачем від продажу квитків при проведенні гастрольного заходу.

Пунктами 2.7., 2.8. Договору передбачено, що у разі невиконання Користувачем п. 2.5.2., 2.5.3., 3.2., 5.1. даного договору, Користувач зобов'язаний сплатити ДО УААСП штраф у розмірі 1000 грн. за кожне порушення кожного пункту. У разі невиконання Користувачем п. 2.5.1. даного договору Користувач зобов'язаний сплатити ДО УААСП пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиплаченої авторської винагороди за кожен день затримки.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що при укладенні договору Користувач надає ДО УААСП безпосередньо або через Представника завірені копії:

- виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців;

- довідки про взяття на податковий облік платника податку;

- документів, які підтверджують право підпису особою фінансових документів.

В пункті 5.1 Договору вказано, що відповідно до частини 4 статті 47 Закону Користувач зобов'язується надавати належним чином уповноваженим представникам ДО УААСП всі документи, пов'язані з розрахунком сум авторської винагороди (роялті) відповідно до умов даного договору для огляду їх на місці знаходження Користувача та/або направити поштою завірені належним чином копії таких документів, а також точний перелік використаних Користувачем творів.

Відповідно до п. 6.1. Договору він вступив в дію з моменту підписання його сторонами, тобто 08.05.2014, та діє до повного виконання Користувачем своїх зобов'язань, що виникли під час дії даного Договору.

За доводами позивача відповідач не виплатив авторську винагороду відповідно до умов цього Договору в установлений в Договорі строк, в цей же строк не надав позивачу Звіт про публічно виконані твори за встановленою формою та не надав відомість з деталізацією доходу (валового збору), отриманого відповідачем від продажу квитків при проведенні гастрольного заходу. За таких обставин розрахунок суми авторської винагороди, належної до виплати, позивач здійснив виходячи із середнього розміру авторської винагороди, передбаченого п. 2.4 Договору № ОГ-15/14 від 08.05.2014. Таким чином, загальна сума авторської винагороди, що підлягає до стягнення, за розрахунком позивача становить 7200 грн.

Крім суми авторської винагороди позивач пред'явив вимоги про стягнення з відповідача 3 проценти річних, що згідно з розрахунком позивача становить 487, 23 грн., інфляційні втрати в сумі 5029,33 грн., пеню за Договором в сумі 706,19 грн., штраф за невиконання п.п. 2.5.2, 2.5.3, 3.2. та 5.1. Договору у розмірі 4000 грн., всього - 17422,75 грн.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до Статуту Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав", затвердженого наказом Державної служби інтелектуальної власності України № 440-н від 10.10.2014 та зареєстрованого 14.10.2014, вказана організація створена наказом Державної служби інтелектуальної власності України № 392-н від 25.07.2013 на базі Державного підприємства "Українське агентство з авторських та суміжних прав" та є його правонаступником, заснована на державній власності і належить до сфери управління Державної служби інтелектуальної власності України на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.09.2011 № 839-р.

Вказаним Статутом визначено, що Державна організація "Українське агентство з авторських та суміжних прав" Агентство є не прибутковою, некомерційною організацією та створене з метою управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, зокрема, такими категоріями майнових прав, як використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав шляхом: публічного виконання; запису, публічного сповіщення; публічної демонстрації; публічного показу; ретрансляції; відтворення творів; репрографічного відтворення (репродукування); тиражування творів образотворчого мистецтва у промисловості; а також права слідування, сприяння зазначеним суб'єктам щодо передачі прав на використання творів науки, літератури і мистецтва на індивідуальній основі, представництва законних інтересів суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав у державних та громадських органах і організаціях, здійснення окремих функцій за дорученням Державної служби (а.с. 14).

В Статуті передбачені функції, права і обов'язки Агентства, вказано, що Агентство є юридичною особою, має право укладати угоди, набувати, в межах чинного законодавства, майнові та немайнові права, нести обов'язки, бути позивачем і відповідачем у судах всіх юрисдикцій та третейському суді.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписом частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В пунктах 9.8., 9.9. Договору вказано, що сторони домовились про те, що репертуар до УААСП має електронну форму і Користувач визнає таку форму репертуару ДО УААСП прирівняною до письмової форми. В підтвердження того, що Користувач до моменту підписання даного договору ознайомився з репертуаром ДО УААСП, в підтвердження того, що сторони розуміють визначення всіх термінів, які містяться в даному договорі, юридичні наслідки виконання умов даного договору, в підтвердження того, що даний договір містить всі істотні умови, про які сторони мали намір домовитись, сторони поставили нижче свої підписи та печатки.

Зібрані у справі докази свідчать, що станом на час розгляду спору по суті Ліцензійний договір № ОГ-15/14 від 08.05.2014 є укладеним його сторонами та є чинним.

По матеріалах справи судом встановлено, що відповідно до умов пункту 2.4. Договору сума авторської винагороди (роялті), визначена сторонами, становить 5 (п'ять) відсотків від суми валового збору від продажу квитків, але не менше, ніж 1005 грн. 00 коп.

Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за Договором, не перерахував позивачу протягом 20 днів після проведення концерту (тобто не пізніше 01.06.2014) авторську винагороду у розмірі, визначеному в названому вище пункті Договору, не подав позивачу Звіт про публічне виконання творів за формою, наведеною у додатку 1 до цього Договору, та не надав відомість з деталізацією доходу (валового збору), отриманого Відповідачем від продажу квитків при проведенні гастрольного заходу. Тому розрахунок суми авторської винагороди, належної до виплати, позивачем здійснено виходячи із середньої вартості квитків на цьому концерті, що складає 7200 грн. Таке нарахування не суперечить вимогам постанови Кабінету міністрів України № 72 від 18.01.2003 "Про затвердження мінімальних ставок винагороди (роялті) за використання об'єктів авторського і суміжних прав" та суд вважає його логічним.

Таке нарахування авторської винагороди не спростоване відповідачем, який не подав у справу доказів на підтвердження вказаного ним у запереченні про те, що квитків на концерт було продано на 20100 грн. Суд звертає увагу на те, що 5% від вказаної відповідачем суми складають 1005 грн., тобто мінімальну суму встановленої Договором авторської винагороди, однак, незважаючи на вимоги суду та представника позивача у судовому засіданні, відповідач не подав жодних доказів на підтвердження своїх доводів та на спростування вимог позивача.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписом статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків (господарських зобов'язань), які згідно зі статтями 193, 202 ГК України та статтями 525, 526, 530 ЦК України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 ГК України, статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

До загальних засад цивільного законодавства віднесено свободу договору, суть якої викладено у статті 627 Цивільного кодексу України та полягає в тому, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з викладених обставин справи, умов Договору та приписів чинного законодавства, суд вважає необґрунтованими та безпідставними заперечення відповідача щодо позовних вимог позивача. В Договорі чітко вказані обов'язки відповідача як Користувача, до яких входять облік творів, які виконуються на концерті та складання і надіслання позивачу звіту про публічне виконання творів, складання та надіслання позивачу відомостей з деталізацією доходу (валового збору), отриманого відповідачем від продажу квитків. Умовами Договору не передбачено обов'язку позивача встановлювати факт використання творів, натомість чітко вказані обов'язки відповідача, що перелічені вище. Відповідач підписав із позивачем Ліцензійний договір № ОГ-15/14 від 08.05.2014 за чотири дні до вказаного в Договорі гастрольного заходу, тобто як вказав сам відповідач у судовому засіданні, планувалося виконання на вказаному гастрольному заході 12.05.2014 музичних творів, що входять до репертуару позивача. Відповідач, незважаючи на вимоги суду в ухвалі та у судовому засіданні, не подав доказів на підтвердження наданих ним пояснень щодо невиконання симфонічним оркестром музичних творів з репертуару позивача. Не надсилав він таких повідомлень і позивачу як стороні за Договором.

Факт порушення відповідачем виконання зобов'язань за Договором судом встановлено, відповідачем не спростовано. Відповідач належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог щодо стягнення авторської винагороди за договором № ОГ-15/14 від 05.08.2014 суду не надав.

За таких обставин вимога позивача про стягнення з відповідача 7 200 грн. авторської винагороди за Договором є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач ставить вимоги про стягнення з відповідача 3 проценти річних, інфляційних втрат, пені та штрафу за невиконання умов Договору.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписом пункту 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до пункту 2.7 Договору у разі невиконання відповідачем п. 2.5.2., 2.5.3., 3.2., 5.1. даного договору відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 1000 (тисяча) грн. за кожне порушення кожного пункту. Та пунктом 2.8. Договору передбачено обов'язок відповідача сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиплаченої авторської винагороди за кожен день затримки у разі невиконання Відповідачем п. 2.5.1. Договору.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені за порушення пункту 2.5.1. Договору та згідно розрахунку позивача, наведеного у позовній заяві, сума пені розрахована за період з 02.06.2014 по 02.11.2014 та складає 706,19 грн. Суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення пені є обґрунтованою, період прострочення сплати авторської винагороди позивачем вказаний правильно, розрахунок пені виконаний вірно, заява про застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені відповідачем не подавалася.

Вимога позивача про стягнення з відповідача штрафу підлягає до часткового задоволення в сумі 3000 грн. з огляду на таке.

Сплата відповідачем штрафу у разі невиконання ним п. 2.5.2., 2.5.3., 3.2., 5.1. договору передбачена пунктом 2.7 Договору, при цьому відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 1000 (тисяча) грн. за кожне порушення кожного пункту.

Судом встановлено та відповідачем не спростовано факт порушення ним умов пунктів 2.5.2., 2.5.3. Договору. Відповідач не подав також доказів виконання ним умови пункту 3.2. Договору. Усні доводи відповідача у судовому засіданні про те, що вказані в пункті 3.2. Договору документи були ним подані при підписанні договору, суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами, оскільки у Договорі чітко вказано про обов'язок відповідача подати такі документи, що за своїм змістом спростовує факт їх подання при підписанні договору, та у додатках до Договору ці документи не вказані. Позивач подання таких документів заперечує. Отже вимога про стягнення штрафу за три порушення умов Договору підлягає до задоволення та з відповідача належить стягнути штраф в сумі 3000 грн.

Вимога позивача про стягнення штрафу за порушення пункту 5.1. Договору не підлягає задоволенню у зв'язку з необґрунтованістю та з огляду на те, що за неподання документів штраф уже стягнутий.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат суд зазначає таке.

Згідно пункту 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, строк прострочення виплати позивачу авторської винагороди обчислюється з 02.06.2014, позивач нарахування три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в період з 02.06.2014 по 02.09.2016 в сумі 487,23 грн. Розрахунок трьох процентів річних виконаний вірно. При розрахунку інфляційних втрат за прострочення сплати коштів в період з червня 2014 по серпень 2016 року позивачем допущено помилку та належна до стягнення сума інфляційних втрат за цей період складає 4989,60 грн. і цю суму необхідно стягнути з відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

На підставі статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу, пропорційно розміру задоволених вимог, понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 1295 грн. 73 коп.

Керуючись статтями 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь Державної організації "Українське агентство з авторських та суміжних прав" (м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 41-А, офісне прим. 1-3, ідентифікаційний код 31025266) - 7200 грн. (сім тисяч двісті гривень) боргу, 4989 грн. 60 коп. (чотири тисячі дев'ятсот вісімдесят дев'ять гривень 60 копійок) інфляційних втрат, 487 грн. 23 коп. (чотириста вісімдесят сім гривень 23 копійки) три проценти річних, 706 грн. 19 коп. (сімсот шість гривень 19 копійок) пені, 3000 грн. (три тисячі гривень) штрафу, 1295 грн. 73 коп. (тисячу двісті дев'яносто п'ять гривень 73 копійки) судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 21.11.2016 (понеділок).

Суддя А.Д.Пащенко