ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"14" листопада 2016 р.Справа № 916/2112/16
За позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1;

до відповідача: Приватного підприємства „Ніка-2";

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1) Головного управління Держгеокадастру в Одеській області;

2) Відділу Держгеокадастру у Білгород-Дністровському районі Одеської області

про визнання недійсними державних актів на право власності

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: 1) ОСОБА_2 - довіреність № 139 від 22.03.2016р.;

2) ОСОБА_3 - довіреність №1153 від 18.12.2014р.;

від відповідача: 1) Сажина С.М. - керівник;

2) Гамар В.І. - довіреність № Н-2 від 02.12.2015р.;

від третіх осіб: не з'явились;

СУТЬ СПОРУ: В провадженні господарського суду Одеської області (суддя Рога Н.В..) знаходилась справа №916/2112/16 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Приватного підприємства „Ніка-2", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Головного управляння Держгеокадастру в Одеській області та відділу Держгеокадастру у Білгород-Дністровському районі Одеської області про визнання недійсними державних актів на право власності.

Згідно прохальної частини позову позивач просить суд визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1 від 03.09.2007р., зареєстрований Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №06, виданий ПП „Ніка-2" на земельну ділянку площею 1,3937 га, що розташована за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, біля селища Затока, Будацька коса, між базами відпочинку „Незабудка" і „Лідія"; визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2 від 03.09.2007р., зареєстрований Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №07, виданий ПП „Ніка-2" на земельну ділянку площею 0,3386 га, що розташована за адресою: Одеська обл.., Білгород-Дністровський р-н, біля селища Затока, Будацька коса, між базами відпочинку „Незабудка" і „Лідія".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.09.2016р. суддею Рога Н.В. заявлено самовідвід від розгляду справи №916/2112/16.

Розпорядженням керівника апарату суду від 12.09.2016р., приймаючи до уваги ухвалу господарського суду Одеської області від 12.09.2016р. про самовідвід судді Роги Н.В., по справі №916/2112/16 призначено повторний автоматичний розподіл, за результатами якого вказану справу розподілено судді Щавинській Ю.М..

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.09.2016р. суддею Щавинською Ю.М. вказану справу прийнято до свого провадження із призначенням розгляду у засіданні суду.

10.10.2016р. в судовому засіданні судом було відкрито питання щодо встановлення ідентичності підстав та предмету позову у справі №916/2112/16 та №916/2705/13, у зв'язку з чим позивача було зобов'язано надати пояснення з цього приводу.

Крім того, приймаючи до уваги подане представником позивача клопотання про залучення у справі третьої особи, нез'явлення в судове засідання представників третіх осіб, від яких не надходило клопотання про розгляд справи за їх відсутності, невиконання вимог ухвали суду, необхідність додаткового витребування та дослідження доказів, а також у зв'язку із поданим представником позивача клопотанням про залучення у справі третьої особи, розгляд справи було відкладено на 31.10.2016р.

31.10.2016р. в судовому засіданні представником позивача на виконання вимог ухвали суду було надано додаткові пояснення щодо наявності інших підстав, ніж у справі №916/2705/13, в яких він зазначив, що дійсно предмет позову у вказаних справах частково співпадає, при цьому підстави позову не є однаковими (т.3 а.с.1-5).

У вказаних письмових поясненнях позивача зазначає, що в позові по справі №916/2705/13 він звернувся до суду за захистом свого порушеного права, як землекористувач, оскільки ПП "Ніка-2" перенесло межу з посиланням на правовстановлюючі документи на земельну ділянку, внаслідок чого паркан опинився на території, що знаходиться у користуванні б/в "Лідія".

При цьому, що стосується визнання недійсними державних актів, які є предметом спору у даній справі, та які, як зазначив позивач, частково співпадають із предметом позову у справі №916/2705/13, то вимога про визнання їх недійсними ґрунтувалась на тому, що при прийнятті оскаржуваних розпоряджень щодо купівлі-продажу земельної ділянки та укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки були порушені норми діючого законодавства, а отже і акти підлягали визнанню недійсними на цій підставі.

Крім того, як зазначив позивач, плани земельних ділянок, зображені на державних актах, не відповідають межам земельних ділянок, визначеним в акті встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПП Ніка-2" та додатку до нього від 21 грудня 2001р., таким чином оскаржуваними державними актами на право власності на земельні ділянки ПП "Ніка-2" було посвідчено право власності на інші земельні ділянки ніж ті, що були предметом договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 09.02.2006р.

Позивач зазначає, що у справі, що розглядається в даному провадженні, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав, оскільки на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ПП "Ніка-2", яка на думку позивача була складена з грубим порушенням норм діючого законодавства, до державного земельного кадастру було внесено недостовірні дані щодо земельної ділянки ПП "Ніка-2". Враховуючи, що відомості з земельного кадастру є офіційними, це, в свою чергу, незаконно обмежило ФОП ОСОБА_1 в правах щодо земельної ділянки, яка знаходиться у неї в користуванні, і позбавило можливості присвоїти цій ділянці кадастровий номер.

Отже, позивач вважає, що підставами визнання державних актів недійсними є те, що технічна документація, на підставі якої вони були видані та заповнені, суперечить чинному законодавству України.

В засіданні суду 31.10.2016р. представником відповідача було заявлено клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із необхідністю ознайомитись з поданими представником позивача поясненнями.

Приймаючи до уваги заявлене представником відповідача клопотання, а також нез'явлення в судове засідання представників третіх осіб, від яких не надходило клопотання про розгляд справи за їх відсутності, та необхідність додаткового дослідження доказів, розгляд справи було відкладено на 14 листопада 2016 року.

9.11.2016 року від представника позивача до канцелярії суду за вх.№27256/16 надійшли додаткові пояснення, в яких він, зокрема, зазначив, що ані позовна заява в рамках справи №916/2705/13, ані матеріали вказаної справи не містять не лише технічної документації, на підставі якої було видано державні акти на право власності на землю ПП "Ніка-2" в 2007 році, в них навіть не міститься посилань на таку документацію.

Позивач вказує, що в першу чергу це пов'язано з тим, що підставами для визнання державних актів на право власності недійсними був зовсім не порядок і процедура їх розроблення та складання, а визнання недійсними всіх документів, на підставі яких ПП "Ніка-2" спочатку набуло в користування, а згодом і у власність, земельну ділянку (т.3 а.с.11-15).

Водночас 11.11.2016р. до канцелярії суду за вх.№27424/16 від представника відповідача надійшли письмові пояснення щодо предмету та підстав позовної заяви. У вказаних письмових поясненнях відповідач зазначив, що позивач намагається довести порушення процедури виготовлення документів, технічної документації, неправомірність узгодження меж між суміжними користувачами, отже формально у позові в рамках судового провадження №916/2112/16 було тільки доповнено нові обставини щодо складання технічної документації, при цьому позиція позивача щодо неправомірності складення технічної документації залишилась.

Таким чином, відповідач вважає, що позивач в рамках судового провадження №916/2112/16 при зверненні з позовом фактично залишив той самий предмет позову, а підстави позову доповнив новими обставинами, що не визначались ним в рамках судового провадження №916/2705/13, при цьому зберіг в ньому первісні обставини, у зв'язку з чим просить суд залишити позов ФОП ОСОБА_1 у справі №916/2112/16 без розгляду (т.3 а.с.13-15).

Вищезазначена позиція відповідача цілком кореспондується з викладеною ним позицією у наявному в матеріалах справи відзиві (т.1 а.с.44-46), згідно якого відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, зазначаючи при цьому про ідентичність предмету та підстав позовів у вищезазначених справах, а також про те, що позивач намагається довести порушення процедури виготовлення документів, технічної документації, неправомірність узгодження меж між суміжними користувачами ПП "Ніка-2" та ПП Пансіонат "Незабудка", які, на його думку, в жодному разі не стосуються суміжних меж позивача та відповідача, при цьому позивач не може довести, що вказані дії призвели до порушеного права, та не може жодним чином спростувати факту того, що в 2007 році власноруч узгодила суміжні межі земельних ділянок ФОП ОСОБА_1 та ПП "Ніка-2".

В судовому засіданні 14.11.2016р. представники сторін підтримали позиції, викладені ними раніше в судових засіданнях та письмових поясненнях.

Представники третіх осіб в судові засідання 15.09.2016р., 10.10.2016р., 31.10.2016р. та 14.11.2016р. не з'являлись, хоча про дату та час судового засідання були повідомлені належними чином шляхом надіслання на їх адреси відповідних ухвал, що також підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

При цьому 05.09.2016р. до канцелярії суду за вх.№21525/16 від першого заступника начальника головного управління Держгеокадастру в Одеській області надійшов відзив, в якому він вказує на безпідставність залучення у справі вказаного органу (т.1 а.с.89-91).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази у сукупності та давши їм відповідну оцінку, суд дійшов наступних висновків.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Таким чином при вирішенні питання наявності або відсутності підстав для припинення провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України до предмету встановлення входить ідентичність предмету і підстав позову.

При цьому, пунктом 4.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що припинення провадження у справі на підставі пункту 2 статті 80 ГПК можливе за умов, якщо рішення господарського суду або іншого органу, який вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, набрало законної сили, не змінено і не скасовано у відповідній частині в передбаченому законом порядку. За відсутності таких умов заінтересована особа вправі звернутися з позовом до господарського суду на загальних підставах.

Відповідно до п 3.12 Постанови під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Крім того, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

Як встановлено судом, позивачем в рамках справи №916/2705/13 було заявлено позовні вимоги, зокрема, про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку (НОМЕР_2) площею 0,3386 га, виданого 03.09.2007р. ПП „Ніка-2", зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №07; про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку (НОМЕР_1) площею 1,3937 га, виданого 03.09.2007р. ПП "Ніка-2", зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №06, що також є предметом позову в рамках справи №916/2112/16 та не спростовується сторонами.

В обґрунтування підстав позовів як у справі №916/2705/13, так і у справі №916/2112/16 позивач посилається на порушення процедури видачі оскаржуваних державних актів у зв'язку із неправомірним складенням технічної документації.

Як встановлено судом, як у позовній заяві по справі №916/2705/13 (т.3 а.с.16-19), так і у позовній заяві по справі №916/2112/16 (т.1 а.с.3-15), позивач посилався на те, що ним, як суміжним землекористувачем, межі земельної ділянки, надаваємої ПП „Ніка-2", не погоджувалися, а відповідні акти не підписувалися.

При цьому обґрунтування, які саме процедурні питання були порушені, а також доповнення зазначених вимог іншими обґрунтуваннями та доказами, які не були раніше подані позивачем з будь-яких підстав, не впливають на висновок суду стосовно ідентичності підстав позову.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням господарського суду від 03.12.2013 року, яке набрало законної сили та було залишено без змін Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.01.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 27.03.2014р., встановлено, зокрема, що оскаржуваний Державний акт на право власності на земельну ділянку (НОМЕР_2) площею 0,3386 га, виданий 03.09.2007р. ПП "Ніка-2", та Державний акт на право власності на земельну ділянку (НОМЕР_1) площею 1,3937 га, виданий 03.09.2007р. ПП "Ніка-2", дійсність яких є також і предметом спору в рамках справи №916/2112/16, жодним чином не порушують прав та інтересів позивача у справі, і обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права, як користувача земельної ділянки, на думку суду, є невірним.

Крім того, постановою Вищого господарського суду України у справі №916/2705/13 визначено, що суди обґрунтовано дійшли висновку про відмову позивачу в задоволенні позовних вимог, встановивши при цьому, що позивачем не доведено факту порушення його права у користуванні належною йому на праві оренди земельною ділянкою, а мало місце порушення прав позивача в результаті користування ПП "Ніка-2" частиною земельної ділянки, що належить ФОП ОСОБА_1 на праві оренди, шляхом перенесення паркану, при цьому це порушення склалось у 2013 році.

При цьому у постанові Одеського апеляційного господарського суду по справі №916/2705/13 викладено висновки про те, що суд першої інстанції правильно зазначив, що позивач не позбавлений права усунути порушення своїх прав та охоронюваних законом інтересів у інший спосіб, передбачений законом, зокрема, шляхом пред'явлення позову щодо зобов'язання усунути порушення щодо використання належною йому на праві орендного користування земельною ділянкою.

Як встановлено судом згідно даних системи „Діловодство спеціалізованого суду", в провадженні господарського суду Одеської області (Головуючий суддя Шаратов Ю.А., Судді Степанова Л.В., Желєзна С.П.) знаходиться справа №916/4871/15 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Приватного підприємства „Ніка-2" про усунення перешкод в користуванні орендованою земельною ділянкою та про зобов'язання вчинити певні дії. З вказаного вбачається, що позивач скористався своїм правом на обрання способу захисту, про який було наголошено у судових рішеннях по справі №916/2705/13.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги встановлення ідентичності підстав та предметів позовів у справах №916/2705/13 та 916/2112/16, суд доходить висновків про необхідність припинення провадження у справі №916/2112/16 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Крім того, з огляду на нездійснення судом розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне відхилити подане представником позивача у судовому засіданні 10.10.2016р. клопотання про залучення у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору на стороні відповідача - Одеської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру".

Також суд відхиляє клопотання представника відповідача про продовження строків розгляду справи на 15 днів, яке було подане ним в засіданні суду 14.11.2016 р., у зв'язку із закінченням судом розгляду справи у строки, передбачені ст. 69 ГПК України.

При цьому судом не здійснювався розгляд клопотання позивача про витребування доказів, яке було подано 30.08.2016р. у зв'язку з його недоцільністю, з огляду на те, що документи, які вважає за необхідне витребувати позивач, містяться в матеріалах справи.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 80, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі №916/2112/16 за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Приватного підприємства „Ніка-2", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру в Одеській області та Відділу Держгеокадастру у Білгород-Дністровському районі Одеської області про визнання недійсними державних актів на право власності - припинити.

Ухвала набирає законної сили 14.11.2016 року.

Суддя Ю.М. Щавинська