ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р.Справа № 916/2578/16

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Волкова Р.В.

при секретарі судового засідання Кришталь Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Лузанівка";

До відповідача: Фізичної особи підприємця ОСОБА_1;

про стягнення 3 692 грн.;

Представники:

Від позивача: Соловйов В.В. (за довіреністю);

Від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Лузанівка" звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача, фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 4841,00 грн. суми заставної вартості устаткування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на укладений між сторонами договору суборенди устаткування № 405 від 03.07.2013 р., не виконання відповідачем умов вказаного договору, приписи ст. 5,15,49,54-57 ГПК України, ч.1 ст. 193 ГК України, ст.ст. 525,526 ЦК України, акт прийому-передачі від 17.07.2014 р., згідно якого передано устаткування заставна вартість якого складає 4841,00 грн. та інші обставини, які вказані у позовній заяві.

31.10.2016 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Лузанівка" звернулось до господарського суду Одеської області з заявою про уточнення позовних вимог (зареєстрована за вхід. № 26410/16), в якій просить стягнути з відповідача суму заставної вартості устаткування в розмірі 3692,00 грн. Пояснив, що під час складання позовної заяви була допущенна помилка, щодо зазначення реквізитів акту приймання-передачі за яким передано обладнання відповідачу та його заставна вартість оскільки відповідно до договору суборенди устаткування № 4050 від 03.07.2013 р. відповідачу передано устаткування за актом приймання -передачі від 05.07.2014р. на суму 3692,00 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву до суду не надав, тому справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

14.11.2016 р. у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

03.07.2013 р. між Товариством з обмеженню відповідальністю "Лузанівка" (Орендатор, позивач) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Суборендар, відповідач) було укладено договір суборенди устаткування № 405 від 03.07.2013р. (Договір), відповідно до умов якого Орендар бере на себе зобов'язання передати у суборенду, а Суборендар прийняти устаткування, рекламну продукцію згідно акту прийому-передачі.

На виконання умов договору та у відповідності до Актів прийому-передачі, Орендар передав, Суборендар прийняв відповідні товари, про що свідчить наявний в матеріалах справи акт прийому-передачі від 05.07.2014р. на суму 3692,00 грн.

За умовами п. п.2.2.10 Договору Суборендар зобов'язаний на першу вимогу Орендаря повернути устаткування відповідно до термінів і умов, встановлених в Договорі. В разі нецільового використання устаткування, несанкціонованого та не узгодженого з орендарем переміщення устаткування, експлуатації з порушення технічних норм, перешкоди до допуску представників Орендаря до устаткування, порушення термінів оформлення інвентаризаційних документів - даний договір автоматично вважається розірваним. У такому разі суборендар зобов'язаний повернути устаткування Орендарю на протязі трьох робочих днів, попередньо узгодивши умови та час повернення устаткування.

Відповідно до акту від 05.07.2014р. складеного торговим представником Товариства з обмеженню відповідальністю "Лузанівка", передане торгівельне обладнання на суму 3692,00 грн. за місцем поставки не виявлене.

Згідно п. 3.1.3 Договорів - „В разі неповернення або порушень термінів та умов повернення, а також повернення устаткування і рекламної продукції в несправному стані, Орендар має право стягнути з Суборендаря штраф у розмірі 100 % заставної вартості устаткування.

Відповідно до приписів ст.ст.5.6 ГПК України сторони застосовують заходи досудового врегулювання господарського спору за домовленістю між собою. Підприємства та організації, чиї права і законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав та інтересів звертаються до нього з письмовою.

23.04.2016 р. позивач направив на адресу відповідача претензію із відповідною вимогою про відшкодування заставної вартості устаткування, проте станом на день подання позову відповіді на претензію не було отримано.

Відповідно до частин 1,2 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, відзначає, що між сторонами виникли господарські зобов'язання, підставою яких є письмовий Договір суборенди устаткування № 405 від 03.07.2013 р..

Орендатор (позивач) свої зобов'язання виконав належним чином, передав обладнання Суборендарю (відповідачу), про що свідчить наявний в матеріалах справи акт приймання -передачі від 05.07.2014р. на суму 3692,00 грн.

Відповідно до вимог ст.ст.32,33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача про стягнення 3692,00 грн. заставної вартості устаткування обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача згідно ст.ст.44, 49 ГПК України.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 610, 629 ЦК України, ст.ст.174, 193 ГК України, ст.ст. 5, 6, 32, 33, 43, 44, 49, 50, 75, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Лузанівка" - задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (65031, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лузанівка" (65102, м. Одеса, пляж Лузанівка, кафе „Лузанівка", код 22481842) 3692/три тисячі шістсот дев'яносто дві/грн. 00 коп. суми заставної вартості устаткування та 1450/одну тисячу чотириста п'ятдесят/ грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з моменту складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Вступна та резолютивна частина рішення оголошені в судовому засіданні 14.11.2016 року.

Повний текст рішення складений 21 листопада 2016 р.

Суддя Р.В. Волков