номер провадження справи 34/125/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 Справа № 908/2764/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві Курочкіній О.О.

За участю представників: від позивача не зявився; від відповідача ОСОБА_1, довіреність № б/н від 27.11.2015р.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/2764/16,

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Алиста (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1)

до відповідача: Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Атоменергомаш Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 52)

про стягнення суми

Сутність спору:

ТОВ Торгова компанія Алиста звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Атоменергомаш ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом 19527,25 грн. заборгованості за видатковою накладною, з яких: 19500,00 грн. основний борг, 27,25 грн. втрати від інфляції.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.10.2016р., позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2764/16, присвоєно номер провадження 34/125/16, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 07.11.2016р.

Ухвалою суду від 07.11.2016р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 16.11.2016р.

16.11.2016р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 08.07.2015р. позивач, за видатковою накладною № 13574 від 08.07.2015р, поставив відповідачу товар на суму 19500 грн. Відповідач, в свою чергу, оплату за отриманий товар не здійснив, ані після його прийняття, ані після отримання листа вимоги про сплату заборгованості. У звязку з чим, позивач, на підставі ст.ст. 526, 530, 610-612, 625, 642 ЦК України, ст.ст. 220, 222 ГК України, звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідачу заборгованості в розмірі 19500 грн. та 3% річних в розмірі 27,25 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, але 07.11.2016р. позивач направив на електронну адресу суду заяву, в якій зазначив, що відповідачем сплачено суму 19500 грн. 19.10.2016р., тобто після направлення до суду позовної заяву про стягнення заборгованості. У звязку з чим, просить закрити провадження у справі, а всі судові витрати покласти на відповідача.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав свій відзив на позовну заяву та просить суд відмовити у стягненні з відповідача судових витрат, оскільки заборгованість ВП АЕМ погашено до порушення провадження у справі № 908/2764/16

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно видаткової накладної № 13574 від 08.07.2015р. ТОВ Торгова компанія Алиста (позивач у справі) здійснив поставку товару ВП Атоменергомаш Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (відповідач у справі) на суму 19500 грн.

Факт отримання товару відповідачем підтверджується самою видатковою накладною та довіреністю на отримання матеріальних цінностей, копії який містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку), зокрема, є договори та інші правочини.

Отже, між сторонами виникли правовідносини, що породили взаємні права та обовязки. Позивач зобовязався здійснити передачу товару, а відповідач, в свою чергу, прийняти та оплатити отриманий товар.

Із дослідженої судом видаткової накладної № 13574 від 08.07.2015р. слідує, що фактично між сторонами укладено договір купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною ж ч. 1 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що термін виконання зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу, чітко встановлений спеціальною нормою права, а саме зі статті 692 ЦК України, відповідно до якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. Зазначена позиція викладена у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань».

Оскільки строк оплати товару сторонами встановлений не був, то відповідач мав розрахуватися з позивачем за товар негайно, тобто, в день прийняття товару та підписання видаткової накладної.

Однак відповідач свої зобовязання не виконав, оплату за отриманий товар у день його прийняття не здійснив.

На підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач 15.08.2016р. направив відповідачу вимогу (за вих. № 1208/16юр від 12.08.2016р.) про сплату заборгованості за поставлений товар в розмірі 19500 грн. протягом 7 днів з моменту предявлення даної вимоги.

Дана вимога залишилась відповідачем без відповіді, оплата у встановлений у ній строк здійснена не була.

У звязку з чим, позивач 18.10.2016р. звернувся за даним позовом до суду.

Як свідчать матеріали справи, до порушення провадження у даній справі (провадження у справі № 908/2764/16 порушено 20.10.2016р.), а саме: 19.10.2016р., ВП Атоменергомаш ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом здійснив сплату заборгованості в розмірі 19500 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3861 від 19.10.2016р.

Зі змісту приписів п. 4.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вбачається, що якщо предмет спору відсутній до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

Оскільки суму заборгованості в розмірі 19500 грн. було здійснено відповідачем до порушення провадження у справі № 908/2764/16, то в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 27,25 грн. 3% річних за період з 31.08.2016р. по 16.09.2016р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Перевіривши розрахунок 3% річних за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» суд вважає за необхідне не змінюючи період нарахування річних коригувати розрахунок в частині визначення їх розміру. Так, за період з 31.08.2016р. по 16.09.2016р. розмір 3% річних становить 27,17 грн.

Таким чином, з відповідача слід стягнути 3% річних в розмірі 27,17 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно ж до ч. 2 ст. 49 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Зі змісту п. 4.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосуванню розділу //І Господарського процесуального кодексу України» слідує, що частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

За таких обставин, судовий в розмірі 1377,99 грн. слід покласти на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.

Керуючись ст.ст. 49, 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Відокремленого підрозділу Атоменергомаш Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 52; ідентифікаційний код юридичної особи: 26444970) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгова компанія Алиста (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1; ідентифікаційний код юридичної особи: 37259577) суму 27 (двадцять сім) грн. 17 коп. 3% річних, суму 1377 (одна тисяча триста сімдесят сім) грн. 99 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.11.2016р.

Суддя А.О. Науменко