ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" листопада 2016 р.Справа № 924/859/16

Господарський суд Хмельницької області у складі:

судді Заверуха С.В., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Мегаполіс" м.Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Городоцький консервний комбінат" м. Городок

2. Відділу державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції м. Городок

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк" м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - Городоцької міської ради, Хмельницька область, м. Городок

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1 - Городоцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області

про визнання права власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат", загальною площею 15023,7 кв.м. і обладнання - визначене в Додатку №1 до договору застави обладнання від 08.02.2006р.;

про знання арешту з нерухомого майна - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат", загальною площею 15023,7 кв.м. і обладнання - визначене в Додатку №1 до договору застави обладнання від 08.02.2006р.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 05.08.2016р. (присутній в судовому засіданні 31.10.2016 р.)

відповідача ОСОБА_2 - довіреність від 27.04.2016р.

відповідача 2: ОСОБА_3 - керівник (присутній в судовому засіданні 11.10.2016 р.)

третьої особи (ПАТ "Укргазбанк"): не з'явився

третьої особи (Городоцької міської ради): ОСОБА_4 - довіреність №657 від 24.06.2016р.

третьої особи (Городоцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області) : ОСОБА_5 - представник за довіреністю від 26.04.2016 р.

Повне рішення складено 14.11.2016р.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 19.09.2016р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 2 - Городоцьку міську раду, а також третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Укргазбанк".

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 31.10.2016р. залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1 - Городоцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області.

Суть спору: позивач - ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" звернувся з позовом до відповідачів про визнання права власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат", загальною площею 15023,7 кв.м. і обладнання - визначене в Додатку №1 до договору застави обладнання від 08.02.2006р.; про знання арешту з нерухомого майна - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат", загальною площею 15023,7 кв.м. і обладнання - визначене в Додатку №1 до договору застави обладнання від 08.02.2006р.

В обґрунтування позову зазначає, що 08.02.2006р. між ТОВ "Городоцький консервний комбінат" та АБ "Укргазбанк" було укладено кредитний договір №27, згідно якого Комбінат отримав 1000 000,00 грн.

ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" виступило поручителем перед АТ "Укргазбанк" за виконання своїх обов'язків ТОВ "Городоцький консервний комбінат". Зокрема, були укладені договори поруки: від 30.06.2006р., №1 від 12.01.2007р., №3 від 05.02.2007р., №9 від 12.03.2007р., №15 від 30.05.2006р., №32 від 28.04.2007р., №33 від 31.08.2006р., №35 від 10.05.2007р., №41 від 02.10.2006р., №44 від 13.06.2007р., №49 від 06.07.2007р., №52 від 06.11.2006р., №60 від 08.12.2006р., №70 від 10.09.2007р.

В забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором 08.02.2006р. між ТОВ "Городоцький консервний комбінат" та ПАТ "Укргазбанк" був укладений іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат", загальною площею 15023,7 кв.м. Також був укладений договір застави обладнання від 08.02.2006р.

У зв'язку із невиконанням ТОВ "Городоцький консервний комбінат" взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №27 від 08.02.2006р. ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" на підставі укладених договорів поруки погасило існуючу заборгованість за договором кредиту за відсотками на загальну суму 1044666,25 грн.

Листом-повідомленням ПАТ "Укргазбанк" від 26.03.2015р. №50107/923 повідомив про те, що станом на 26.03.2015р. заборгованість перед ПАТ "Укргазбанк" за кредитним №27 про надання кредиту від 08.02.2006р., укладеним між Банком та ТОВ "Городоцький консервний комбінат" відсутня. Актом приймання-передачі документів ПАТ "Укргазбанк" передало ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" оригінали кредитного договору №27 від 08.02.2006р. та змін та доповнень до нього, а також завірені копії Іпотечного договору від 08.02.2006р. та зміни і доповнення до нього.

Таким чином, ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" виконало в повному обсязі взяті на себе за договором поруки зобов'язання перед ПАТ "Укргазбанк".

Листом №29 від 25.05.2016р. ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" пред'явило ТОВ "Городоцький консервний комбінат" вимогу про усунення порушень кредитного договору №27 від 08.02.2006р., у відповідь відповідач повідомив про неможливість погасити заборгованість за кредитним договором.

Крім того, ТОВ "Городоцький консервний комбінат" листом від 15.07.2016р. погодив вартість предмету застави - обладнання в сумі 397 516,16 грн.

21.07.2016р. позивачем було прийнято рішення №35 про прийняття у власність предмету іпотеки за ціною 645830,00 грн. та предмету застави за ціною 398836,25 грн.

На виконання цього рішення на підставі акту приймання-передачі від 25.07.2016р. ТОВ "Городоцький консервний комбінат" передав ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" вищезазначене майно.

Проте, відділом ДВС Городоцього районного управління юстиції було накладено арешт та описано нерухоме майно - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат", загальною площею 15023,7 кв.м., а також обладнання, яке перебуває у цьому майновому комплексі.

За таких обставин, з посиланням на вимоги ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, причин суду не повідомив, позовні вимоги в судовому засіданні 31.10.2016 р. підтримував у повному обсязі, вважає їх правомірними і обґрунтованими поданими доказами.

Представник відповідача 1 проти позову не заперечує та надав в судовому засіданні відзив в якому ТОВ "Городоцький консервний комбінат" вважає, що заявлений ТОВ "БК "Мегаполіс" позов підлягає задоволенню виходячи з підстав викладених у позовній заяві. Крім того, у відзиві на позов відповідач 1 вважає, що ТзОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" стало власником майна переданого йому за актом приймання-передачі предмета застави.

Представник відповідача 2 в судове засідання 11.10.2016 р. з'явився та надав правову позицію відділу ДВС на позовну заяву про визнання права власності на майно та зняття арешту в якій посилається на те, що на примусовому виконанні в Городоцькому районному відділі ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області перебуває зведене виконавче провадження №52485180 від 12.07.2016р. про стягнення коштів з ТОВ "Городоцький консервний комбінат" на суму 1186218,00 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за даним товариством зареєстровано на праві власності цілісний майновий комплекс, загальною площею 15023,7 грн., який знаходиться за адресою м. Городок, вул. Чернишевського, 17, Хмельницька обл. Іншого майна за боржником не зареєстровано.

Крім того, представником відповідача 2 звертається увага на те, що на підставі постанов про арешт майна боржника в державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження всього рухомого майна боржника.

Також, останній зазначає, що в разі визнання права власності за ТОВ "БК"Мегаполіс" на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат" та обладнання призведе до неможливості стягнення заборгованості з боржника за рахунок реалізації його майна.

У зв'язку з цим, відділ ДВС буде змушений повернути виконавчі документи стягувачу за відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення.

Враховуючи вищевикладене, представник відповідача 2 заперечує проти задоволення позовної заяви ТОВ "БК "Мегаполіс".

Третя особа (ПАТ "Укргазбанк") направила на адресу суду відзив в якому зазначає те, що 08.02.06р. між Банком та ТОВ "Городоцький консервний комбінат" було укладено кредитний договір №27, з урахуванням змін та доповнень згідно якого останньому надано кредит у сумі 1000000,00 грн.

В забезпечення виконання зобов'язання ТОВ "Городоцький консервний комбінат" за кредитним договором між банком та ТОВ "Городоцький консервний комбінат" було укладено договір іпотеки без оформлення заставної від 08.02.06р., за яким в іпотеку банку передано цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат".

Крім того, зобов'язання було забезпечене порукою ТО "БК "Мегаполіс".

Внаслідок виникнення у позичальника заборгованості за кредитним договором, банк звернувся до позивача з вимогою погасити заборгованість боржника, поручителем якого він і є. Позивач як поручитель, виконав свій обов'язок.

17.10.14р. обтяження на іпотеку майна, що виступало забезпеченням виконання ТОВ "Городоцький консервний комбінат" зобов'язання за кредитним договором перед АБ "УКРГАЗБАНК" було припинено.

Отже, на думку третьої особи (банку) правовідносини АБ "УКРГАЗБАНК" як з ТОВ "Городоцький консервний комбінат", так і з ТОВ "БК "Мегаполіс" припинились, у зв'язку з виконанням взаємних зобов'язань. Натомість, зобов'язання в розуміння ст. 509 ЦК України, виникли між позивачем, як новим кредитором та ТОВ "Городоцький консервний комбінат", як боржником.

Третьою особою (Городоцькою міською радою) подано письмові пояснення представника, в яких останній посилається на те, що 04.07.2016р. державним виконавцем Городоцького районного відділу ДВС ГТУЮ у Хмельницькій області було відкрито виконавче провадження №51555991 на примусове виконання наказу №924/334/16 від 23.06.2016р. В рамках виконання вказаного наказу державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника (ТОВ "Городоцький консервний комбінат").

Також звертається увага суду на те, що позивач та ТОВ "Городоцький консервний комбінат" є пов'язаними юридичними особами в розумінні п.14.1.159 ст. 14 ПК України, оскільки серед учасників обох підприємств є один і той же учасник - фізична особа, яка володіє 25% часткою у статутному капіталі обох товариств.

На думку Городоцької міської ради, вказаний позов спрямований на незаконне привласнення чужого майна та намагання, вивести нерухоме майно ТОВ "Городоцький консервний комбінат" за заниженою вартістю з під будь - якого ризику бути реалізованим на прилюдних торгах в рамках примусового виконання рішення за ринковою ціною, так як ТОВ "Городоцький консервний комбінат" не бажає виконувати в добровільному порядку рішення суддів про стягнення заборгованості, які неодноразово приймалися до нього.

З огляду на наявні в матеріалах справи письмові докази, відсутні підстави стверджувати, що позивач набув право іпотекодержателя та заставодержателя за договором іпотеки без оформлення заставної від 08.02.2006р. та договором застави обладнання від 08.02.2006р.

Таким чином останній просить суд, у задоволенні даного позову відмовити, через його безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа (Городоцька міська рада) надала суду додаткові письмові пояснення в яких повторно стверджує, що заявлений позов спрямований на незаконне й безпідставне набуття позивачем права власності на спірне майно за заниженою його вартістю, шляхом спонукання суд прийняти відповідне судове рішення. Третя особа по перше звертає увагу суду на той факт, що позивачем не надано належних доказів набуття останнім статусу іпотекодержателя, посилаючись на Закону України "Про іпотеку", Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також судову практику.

На думку третьої особи позивачем не долучено до матеріалів справи договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного із В "Городоцький консервний комбінат" про перехід права власності спірного іпотечного майна до нього.

Крім того вказана третя особа звертає увагу суду повторно на те, що тлумачення статті 37 Закону України "Про іпотеку" значення для прав та законних інтересів сторін та правові наслідки має саме оцінка предметів іпотеки на дату набуття їх у власність, а не на дату укладення договорів іпотеки. Як стверджує третя особа позивач не тільки не мав і не має право претендувати на нерухоме майно відповідача, оскільки набуття було здійснено з порушенням процедури імперативних приписів ст. 37 Закону України "Про іпотеку".

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1 - Городоцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області, в судове засідання з'явився та надав письмові пояснення згідно з якими проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову. В підтвердження своєї позиції третя особа посилається на ст.3, ст37 Закону України "Про іпотеку", ст.2.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Як стверджує третя особа станом на 10.11.2016 р. за відповідачем 1 рахується заборгованість в сумі 975,79 грн., а оспорюване майно є єдиним джерелом погашення заборгованості до Пенсійного фонду України. Даний позов на думку третьої особи спрямований на уникнення реального стягнення боргу з відповідача. За твердженнями третьої особи позивачем не долучено договору про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеного із ТОВ "Городоцький консервний комбінат" про перехід права власності спірного іпотечного майна до нього.

Представником відповідача 1 заявлено усне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату в зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання. В задоволення даного клопотання суд відмовляє, зважаючи на наступне.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т.п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права та можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, згідно з частинами 1-5 ст. 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні (п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р.). У зв'язку з наведеним, з огляду на своєчасне повідомлення позивача про дане судове засідання, з'ясування та узгодження з представником позивача 31.10.2016 р. дати наступного судового засідання, суд вважає, що у останнього була можливість належним чином підготуватися до судового засідання та визначитись щодо особи, яка представлятиме його інтереси у судовому засіданні. При цьому судом враховується, що клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи не підтверджено жодними доказами, а явка представників сторін обов'язковою судом не визнавалась.

Окрім того, відкладення розгляду справи є неможливим, також зважаючи на строки розгляду спору передбачені статтею 69 ГПК України (позовна заява надійшла до суду 07.09.2016 р.). Звертається увага, що позивачем без поважних причин не виконано ухвал суду від 09.09.2016 р., 19.09.2016 р., 04.10.2016 р., 11.10.2016 р., 31.10.2016 р., причин суду не повідомлено.

Суд, розглянувши матеріали справи, встановив таке.

08.02.2006р. між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" (Банк) та товариством з обмеженою відповідальністю "Городоцький консервний комбінат" (Позичальник) був укладений кредитний договір №27, відповідно до п.1.1. якого Банк надає Позичальнику кредит в сумі 1000000,00 грн. на строк до 08.02.2006р. по 07.08.2006р. зі сплатою процентів за користування кредитом виходячи з 23% річних для поповнення оборотних коштів.

30.06.2006р. між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" (Кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Мегаполіс" (Поручитель) був укладений договір поруки, згідно п. 1.1. якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Позичальником зобов'язань по кредитному договору №27 від 08.02.2006р.

Відповідно до п. 4.1. Договору в разі виконання зобов'язання перед Кредитором Поручитель набуває право зворотної вимоги до Позичальника в розмірі виконаного зобов'язання.

В забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором 08.02.2006р. між ТОВ "Городоцький консервний комбінат" та ПАТ "Укргазбанк" був укладений іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат", загальною площею 15023,7 кв.м., що розташований за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, м. Городок, вул. Чернишевського, 17, вартістю 645833,33 грн. За згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 645830,00 грн. (п.2.2. Договору іпотеки).

08.02.2006р. між відкритим акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" (Заставодержатель) та товариством з обмеженою відповідальністю "Городоцький консервний комбінат" (Заставодавець) був укладений договір застави, предметом якого є обладнання - згідно переліку, наведеному в Додатку №1 до дійсного договору, який є його невід'ємною частиною, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, м. Городок, вул. Чернишевського, 17, вартістю 1 417 686,95 грн. Предмет застави оцінено Сторонами в 1 417 680,00 грн.

В подальшому, на думку позивача, ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" було погашено існуючу заборгованість за кредитним договором №27 від 08.02.2006р. в сумі 1 044 666,25 грн., що підтверджується листом повідомленням ПАТ "Укргазбанк" від 26.03.2015 р. №50107/923.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.08.2015р. у справі №924/796/15 відмовлено в задоволенні позову ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" до ПАТ "Укргазбанк" про визнання прав іпотекодержателя за іпотечним договором від 08.02.2006р. та зазначено, що прав іпотекодержателя ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" набуло відразу після виконання зобов'язань ТОВ "Городоцький консервний комбінат" перед ПАТ "Укргазбанк" з погашення кредиту та відсотків.

25.05.2016р. ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" листом №29 звернувся до ТОВ "Городоцький консервний комбінат" з вимогою в строк до 20.07.2016р. усунути порушення умов кредитного договору №27 від 08.02.2006р. та погасити заборгованість перед ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" на загальну суму 1043346,16 грн.

У відповідь відповідач листом від 01.07.2016р. повідомив про неможливість погасити заборгованість перед позивачем в сумі 1043346,16 грн., у зв'язку із відсутністю фінансових можливостей.

11.07.2016р. листом №32 позивач звернувся до відповідача з проханням погодити вартість предмету застави - обладнання, визначеного в додатку №1 до договору застави в розмірі 398836,25 грн., а ТОВ "Городоцький консервний комбінат" погодив вказану вартість предмета застави (зміст листа від 15.07.2016р.).

21.07.2016р. ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" прийняло рішення про те, що:

1) приймає у власність предмет іпотеки відповідно до умов іпотечного договору посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6, Городоцького міського нотаріального округу Хмельницької області, а саме: нерухоме майно - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат", загальною площею 15023,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, м. Городок, вул. Чернишевського, б. 17, яке належить ТОВ "Городоцький консервний комбінат" на підставі договору купівлі-продажу №44 від 12.01.2006 посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6, Городоцького міського нотаріального округу Хмельницької області, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 1108743 від 12.01.2006 року за ціною визначеною п. 2.2 іпотечного договору - 645 830,00 гривень;

2) приймає у власність предмет застави відповідно до Договору про заставу обладнання укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю "Городоцький консервний комбінат" та ПАТ "Укргазбанк" 08.02.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6, Городоцького міського нотаріального округу Хмельницької області, а саме: обладнання, визначене в Додатку № 1 до Договору застави обладнання від 08.02.2006 року, за погодженою ціною в розмірі 398836,25 грн.

Kpiм того, ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" запропонувало відповідачу в строк до 25 липня 2016 року підписати Акт приймання-передачі предметів застави з врахуванням положень даного рішення.

25.07.2016р. між ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" та ТОВ "Городоцький консервний комбінат" був підписаний Акт приймання-передачі про наступне:

- у зв'язку із невиконанням ТОВ "Городоцький консервний комбінат" взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №27 від 08.02.2006 року, ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" на підставі укладених договорів поруки погасило існуючу заборгованість за договором кредиту за відсотками на загальну суму 1 044 666,25 грн., що підтверджено рішенням господарського суду міста Києва від 26.08.2015 року по cпpaві № 924/796/153;

- боржник в рахунок погашення заборгованості за кредитним Договором від 08.02.2006 року, передає у власність Кредитору, а Кредитор приймає у власність нерухоме майно - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат", загальною площею 15023,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Городоцький р-н, м. Городок, вул. Чернишевського, б. 17, та належить Боржнику на підставі договору купівлі-продажу № 44 від 12.01.2006 року, за ціною в розмірі 645 833,33 грн.

- боржник в рахунок погашення заборгованості за кредитним Договором від 08.02.2006 року, передає у власність Кредитору, а Кредитор приймає у власність предмет застави відповідно до Договору застави обладнання за ціною в розмірі 398836,25 грн.

Даний акт підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками.

Зі змісту Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна станом на 08.09.2016р. вбачається, що за ТОВ "Городоцький консервний комбінат" зареєстровано право власності на цілісний майновий комплекс, загальною площею 15023,7 кв.м., що розташований за адресою: Хмельницька обл., Городоцький район, м. городок, вул. Чернишевського, 17. На вказане нерухоме майно державною виконавчою службою у Городоцькому районі накладено арешт, згідно постанови про арешт майна боржника, АА№616717, 05.04.2006р.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (індексні номери 28231401 та 28226633) заборона на нерухоме майно обтяжувачем якого є Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" зареєстровано 08.02.2006 р. та припинено реєстрацію обтяження 17.10.2014 р.

Відповідно до витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с. 181 -182) зареєстровано обтяження рухомого майна боржника товариства з обмеженою відповідальністю "Городоцький консервний комбінат", зокрема 13.11.2014 р. за №14633640 згідно постанови про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП 43593734 від 13.11.2014 р. та 15.09.2016 р. за №15972532 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №51555991 від 06.09.2016 р.

Вважаючи свої права як власника майна порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту.

Аналізуючи надані сторонами докази, наведенні міркування, судом приймається до уваги таке.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 572 Цивільного кодексу України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст.589 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ,4 ст. 590 Цивільного кодексу України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про заставу" застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Застава припиняється, зокрема в разі придбання заставодержателем права власності на заставлене майно (ст. 28 Закону України "Про заставу").

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ст. 4 Закону України "Про іпотеку").

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Судом встановлено, що в забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором 08.02.2006р. між ТОВ "Городоцький консервний комбінат" та ПАТ "Укргазбанк" був укладений іпотечний договір, відповідно до якого в іпотеку передано нерухоме майно - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат", загальною площею 15023,7 кв.м., що розташований за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, м. Городок, вул. Чернишевського, 17, вартістю 645833,33 грн. За згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 645830,00 грн. (п.2.2. Договору іпотеки). Також договір застави від 08.02.2006р., предметом якого є обладнання - згідно переліку, наведеному в Додатку №1 до дійсного договору, який є його невід'ємною частиною, що знаходиться за адресою: Хмельницька область, Городоцький район, м. Городок, вул. Чернишевського, 17, вартістю 1 417 686,95 грн. Предмет застави оцінено Сторонами в 1 417 680,00 грн.

В свою чергу, відповідно до договору поруки від 30.06.2006р. ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" виступило поручителем перед Банком за виконання ТОВ "Городоцький консервний завод" умов кредитного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 556 Цивільного кодексу України після виконання поручителем зобов'язання, забезпеченого порукою, кредитор повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов'язок боржника. До поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

За приписами частини 1 статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз'яснено у пункті 5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справах за цими позовами є стягувач і боржник, а справи підлягають розглядові за правилами господарського судочинства, якщо вони виникають у цивільних чи господарських правовідносинах і суб'єктний склад сторін у них відповідає вимогам статті 1 Господарського процесуального кодексу України.

Отже виходячи із змісту зазначеної норми власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту наявності у позивача права власності на спірне майно та безпідставність накладення на нього арешту. До предмета доказування у цій справі відноситься дослідження питання права власності позивача на спірне майно.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Статтею 396 цього кодексу передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно ст. 395 ЦК України речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій).

Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Отже, виходячи із змісту зазначених норм власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту, а умовою задоволення матеріально - правових вимог позивача має бути встановлення факту належності позивачеві права на спірне майно та безпідставність включення такого майна до опису боржника та накладення на нього арешту.

При цьому судом звертається увага на те, що згідно п. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ст.3 Закону України від 01.07.2004 р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Порядком використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна (Затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 14.12.2012 № 1844/5) визначено процедуру використання та перенесення державним реєстратором прав на нерухоме майно (далі - державний реєстратор) записів з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна (далі разом - Реєстри) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) та використання даних Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Відомості Реєстрів використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про обтяження речових прав на нерухоме майно, у тому числі обтяжень податковою заставою, під час проведення державної реєстрації прав з метою їх перенесення до Державного реєстру прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв/запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав.

Відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно використовуються державним реєстратором для встановлення наявності (відсутності) записів про державну реєстрацію права власності або іншого речового права на нерухоме майно під час проведення державної реєстрації прав та під час розгляду заяв про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, заяв /запитів на отримання інформації з Державного реєстру прав (п.3 Порядку).

Крім того, п.1 ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Однак позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами належності йому на праві власності спірного нерухомого майна, зокрема судом встановлено відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс "Городоцький консервний комбінат", загальною площею 15023,7 кв.м., що знаходиться за адресою, Хмельницька область, Городоцький район, м. Городок, вул. Чернишевського, б.17, про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, судом встановлено, що вимоги ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" щодо визнання права власності на нерухоме майно не ґрунтуються ні на праві власності на арештоване майно, ні на праві володіння ним.

Арештоване майно належить ТОВ "Городоцький консервний комбінат", що підтверджується матеріалами справи (відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно) та не оспорюється ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс".

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Згідно з ст.ст. 16, 392 Цивільного кодексу України власник вправі пред'явити позов про визнання його права власності, якщо його право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зі змісту ч. ч. 1, 3, 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно (ч.1 ст. 66 Закону України "Про виконавче провадження").

Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, - то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов'язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави (ст. 16 Закону України "Про заставу").

Частиною 4 ст. 5 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що рухоме майно може бути предметом декількох обтяжень, якщо інше не встановлено законом або правочином, на підставі якого виникло попереднє зареєстроване обтяження. Договір, на підставі якого виникло приватне обтяження, не може забороняти встановлення публічного обтяження.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 вказаного Закону на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Обмеження (обтяження) майна, що входить до складу єдиного майнового комплексу підприємства, підлягає реєстрації в Державному реєстрі прав на нерухоме майно (ст. 18 даного закону).

Судом встановлено, що за ТОВ "Городоцький консервний комбінат" зареєстровано право власності на цілісний майновий комплекс, загальною площею 15023,7 кв.м., що розташований за адресою: Хмельницька обл., Городоцький район, м. городок, вул. Чернишевського, 17.

На вказане нерухоме майно державною виконавчою службою у Городоцькому районі накладено арешт, згідно постанови про арешт майна боржника, АА№616717, 05.04.2006р., постанови про арешт №ВП43593734 виданий 13.11.2014 р. та №51555991 (зміст інформаційної довідки ас. 178-180). Будь-яких інших обтяжень (іпотека, застава) не зареєстровано, зважаючи на те, що 17.10.2014 р. припинено обтяження підставою виникнення якого є договір іпотеки, серія та номер 282, виданий 08.02.2006 р.

Крім того, судом встановлено, що державною виконавчою службою у Городоцькому районі накладено арешт на все рухоме майно ТзОВ "Городоцький консервний комбінат" (постанови №ВП43593734 від 13.11.2014 р. №ВП51555991 від 04.07.2016 р.), при цьому ні заставодержателем, ні будь-якими іншими особами не зареєстровано жодного обтяження стосовно майна вказаного у договорі застави від 08.02.2006 р., як того вимагають приписи Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

З оглядку на викладене зареєстроване обтяження (згідно постанов ДВС), має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженням ( згідно договору застави).

За приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд, у визначеному законом порядку, встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Під належністю доказу розуміється наявність об'єктивного зв'язку між змістом судових доказів і фактами, що є об'єктом судового дослідження. Належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Отже, обовязок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судом враховується, що арешт майна це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

З огляду на законодавчо визначену суть арешту майна, наявність постанов ДВС про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ТОВ "Городоцький консервний комбінат" (яке є публічним обтяженням з огляду на ст. 37 "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"), надані в матеріали справи рішення позивача про прийняття предмета іпотеки та застави у власність №35 від 21.07.2016 р. та акт приймання - передачі предметів застави від 25.07.2016 р., не можуть розцінюватись судом як належні докази набуття позивачем право власності на спірне майно. Так, під час дії арешту майна, а вказані вище рішення та акт складені пізніше винесених постанов щодо арешту майна та зареєстрованих обтяжень, діє заборона на розпорядження майном, що виключає можливість передачі у власність позивачу арештованого майна.

Зокрема, чинною та не скасованою постановою про арешт майна боржника, АА№616717, 05.04.2006р., накладено арешт на все майно ТОВ "Городоцький консервний комбінат", при цьому вказане обтяження було зареєстровано як того вимагають приписи закону, та не було скасовано під час вчинення переписки між позивачем та відповідачем 1 стосовно намагання прийняти предмет іпотеки та застави у власність.

Аналогічно не було скасовано обтяження щодо всього рухомого майна накладеного поставною ДВС від 13.11.2014 р.

При цьому враховується, що ані норми закону України "Про іпотеку", ані норми закону України "Про заставу", не знімають обтяження з майна, в разі наявності рішення заставодержателя або іпотекодержателя про прийняття предмета іпотеки у власність.

Крім того, позивач набув статусу заставодержателя або іпотекодержателя стосовно відповідача 1 вже після зареєстрованого та не припиненого публічного обтяження щодо майна ТОВ "Городоцький консервний комбінат".

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.08.2015р. у справі №924/796/15 відмовлено в задоволенні позову ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" до ПАТ "Укргазбанк" про визнання прав іпотекодержателя за іпотечним договором від 08.02.2006р. та зазначено, що прав іпотекодержателя ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" набуло відразу після виконання зобов'язань ТОВ "Городоцький консервний комбінат" перед ПАТ "Укргазбанк" з погашення кредиту та відсотків.

Відповідно до ч.3 ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з абз. 3 підпункту 2.6 пункту 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, враховуючи те, що:

- матеріалами справи повністю підтверджено, що позивач не є власником майна, на яке накладено арешт;

- позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставного та іпотечного майна - суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у позові повністю, з огляду на те, що будь-які права та інтереси позивача не порушені ні ТОВ "Городоцький консервний комбінат", ні Відділом державної виконавчої служби Городоцького районного управління юстиції м. Городок.

Посилання позивача, як на підставу задоволення позову, на рішення ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" від 21.07.2016р. про прийняття у власність предмету іпотеки та предмету застави, не свідчать про належність позивачу вказаного майна на праві власності.

При цьому судом враховується, що істотною ознакою даної категорії спорів є наявність безпосереднього спору про право на арештоване майно. Цей спосіб судового захисту застосовується у випадку, коли особа, яка вважає себе власником спірного майна, не може здійснювати свої правомочності власника через те, що майно було арештоване державним виконавцем.

Також не приймаються до уваги доводи позивача, щодо встановлення господарським судом міста Києва обставин під час розгляду справи №924/796/15, зокрема що прав іпотекодержателя ТОВ "Будівельна компанія "Мегаполіс" набуло відразу після виконання зобов'язань ТОВ "Городоцький консервний комбінат" перед ПАТ "Укргазбанк" з погашення кредиту та відсотків, оскільки суд в даному випадку зробив правову оцінку таких обставин. Крім того, даним рішенням жодним чином не встановлено право власності на спірні об'єкти.

Окрім того, в процесі розгляду справи позивачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами факту належності саме позивачу на праві власності спірного майна, оскільки з огляду на викладене вище законодавство, враховуючи наявність постанов про арешт всього майна відповідача 1, самі лише договори іпотеки та застави, а також акт приймання передачі майна та рішення ТзОВ "будівельна компанія "Мегаполіс" не підтверджує та не наділяє позивача правами власника на майно вказане у предметі спору.

Враховуючи вище викладене в сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги безпідставним та таким, що задоволенню не підлягають.

Судові витрати по справі необхідно покласти на позивача, відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, у звязку з відмовою в позові.

Керуючись ст. 44, ст. 49, ст. 82, ст. 84-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити.

Повне рішення складено 14.11.2016р.

Суддя С.В. Заверуха

Віддрук. 8 прим.:

1 - до справи,

2 - позивачу, ( м. Київ, вул. Мельникова, б. 81, 04050), рекомен.

3 - відповідачу 1, (Хмельницька обл., м. Городок, вул. Чернишевського, б. 17),

4 - відповідачу 2, (Хмельницька обл., м. Городок, вул. Грушевського, б. 49), рекоменд. з повід.

5 - третій особі Городоцькій міській раді (м. Городок, вул. Грушевського, 53),

6, 7 - третій особі ВАТ АТ "Укргазбанк" (м. Київ, вул. Єреванська, 1; м. Київ, вул. Червоноармійська, 39), рекоменд.

8 - третій особі Городоцькому об'єднаному УправліннюПФУ у Хмельницькій області (32000, Хмельницька обл., м. Городок, вул. Грушевського, б. 90)