РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. Справа № 924/834/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Філіпова Т.Л.

при секретарі Першко А.А.

розглянувши апеляційну скаргу Позивача - приватної фірми "Спільна справа" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року у справі № 924/834/16 (суддя Музика М.В.)

за заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про скасування рішення третейського суду від 11 травня 2016 року у справі № 11-03/16 (суддя Касянюк А.М.)

за позовом приватної фірми "Спільна справа"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення заборгованості

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився.

Судом розяснено права та обовязки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - Відповідач) звернулась в господарський суд Хмельницької області із заявою про скасування рішення третейського суду від 11 травня 2016 року у справі № 11-03/16 за позовом приватної фірми "Спільна справа" (надалі - Позивач) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року заяву Відповідача було задоволено та скасовано рішення третейського суду від 11 травня 2016 року у справі № 11-03/16.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою, Позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що автономність третейської угоди полягає в тому, що вона хоч і укладається з метою забезпечення захисту прав учасників основного матеріально-правового договору, і як правило, супроводжує такий матеріально-правовий договір, разом з тим незалежна від цього договору і тому діє незалежно від припинення або первинної недійсності основного догору, що в свою чергу, дає можливість обгрунтувати компетенцію третейського суду, сформувати його склад і винести рішення по суті. Також на думку апелянта, якщо до третейської угоди застосовуватимуться наслідки недійсності основного договору чи автоматичне припинення дії третейської угоди у зв'язку із припиненням дії основного договору, то первісна домовленість про передачу спорів на розгляд третейського суду втрачає свій сенс та юридичне значення. Як вважає. скаржник, припинення дії договору з третейським застереженням не припиняє дію третейського застереження. Ця особливість третейського застереження, на думку апелянта, випливає із вимог частини 8 статті 12 Закону України "Про третейські суди", частини 1 статті 16 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" та міжнародних правил арбітражу, де передбачена можливість розгляду спору не тільки у випадку припинення договору з третейським застереженням, а і у випадку недійсності договору.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу прийняти до провадження, справу призначено до слухання.

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі суду від 19 жовтня 2016 року, Відповідач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому з підстав, висвітлених в ньому, просить залишити апеляційну скаргу Позивача без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Разом з тим, Відповідач просить розгляд справи проводити без участі уповноваженого представника, за наявними в справі матеріалами.

15 листопада 2016 року на адресу суду від Позивача надійшло клопотання про відкладення справи, у зв'язку із необхідністю подання нових доказів по справі та зайнятістю представника Позивача в іншій судові справі (а.с.100-102).

В судове засідання від 16 листопада 2016 року представники Позивача та Відповідача не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

Розглянувши дане клопотання колегія Рівненського апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26 грудня 2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору; господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.); при цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Також, відповідно до приписів статті 101 Господарського процесуального кодексу України, додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Крім того, як вбачається з поданого клопотання, Позивачем не наведено жодних підстав неможливості подання даних доказів до суду першої інстанції. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вищевказаного клопотання.

З врахуванням того, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору і міститься апеляційна скарга Позивача, в котрій висвітлена його позиція, та відповідно до приписів таттей 101 та 102 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників Позивача та Відповідача, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши представника Позивача, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 04 січня 2010 року між Позивачем та Відповідачем укладено договір поставки №957/2010 (надалі - Договір, а.с. 14-15), за умовами якого Позивач на окремі замовлення Відповідач постачає, а Відповідач отримує у власність певні партії товарів, асортимент, якість, кількість та ціни яких визначаються у кожному конкретному випадку з урахуванням розцінок Позивача, що можуть коригуватися за домовленістю сторін.

У пункті 7.2 Договору сторони домовилися, що спір між ними за позовом Позивача щодо порушення зобов'язань Відповідачем, які стосуються оплати товарів чи повернення тари (у тому числі подібної), відповідальності за такі порушення, а також порушень Відповідачем пункту 8.1 цього Договору може бути переданий Позивачем на розгляд до третейського суду (ad hoc) або до будь-якого постійно діючого третейського суду у будь-який час.

Пунктом 7.3 Договору визначено, що у третейському суді (ad hoc) зазначений спір розглядається третейським суддею одноособово. Кандидатура третейського судді може визначатися Позивачем, і за умови відповідності статтям 18-19 Закону України „Про третейські суди, така кандидатура вважається погодженою, і такою, що має необхідні для вирішення спору знання, досвід, ділові та моральні якості.

В силу дії пунктів 8.8 та 8.9 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання представниками сторін і діє до кінця року. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору ні одна зі сторін не повідомила про розірвання договору, він продовжує свою дію на той самий строк і на тих самих умовах. Договір є чинним до того моменту, доки будь-яка із сторін не висловить намірів щодо його розірвання. При цьому кожна із сторін може ініціювати припинення дії даного Договору, як визначено пунктом 8.10, за умови попередження другої сторони не пізніше, як за 14 днів. Договір підписаний сторонами та скріплений печаткою Позивача.

В зв'язку із неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов'язань, Позивач надіслав Відповідачу повідомлення №167 від 10 вересня 2013 року про розірвання Договору за власною ініціативою. Вказане повідомлення надіслане Відповідачу 10 вересня 2013 року та, як вбачається із поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, отримане Відповідачем 14 вересня 2013 року.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом. Рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Частинами 1 та 2 статті 122-5 Господарського кодексу України встановлено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею. Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні підстави для скасування рішення третейського суду містяться в частині 3 статті 51 Закону України "Про третейські суди".

Апеляційний суд констатує, що відповідно до приписів статті 12 Закону України "Про третейські суди"( надалі - Закон): третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. За будь-яких обставин у разі суперечності третейської угоди регламенту третейського суду застосовуються положення регламенту. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди.

Посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

У разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Недійсність окремих положень договору, контракту, що містить третейське застереження, не тягне за собою недійсність такого третейського застереження.

Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Як встановлено судом, та підтверджується матеріалами справи, Договір укладено між сторонами згідно приписів законодавства, скріплений печаткою Позивача та підписами сторін, окреме рішення щодо визнання даного Договору недійсним відсутнє.

Як визначено пунктом 8.10 Договору: Договір є чинним до того моменту, доки будь-яка із сторін не висловить намірів щодо його розірвання. При цьому кожна із сторін може ініціювати припинення дії даного Договору за умови попередження другої сторони не пізніше, як за 14 днів.

Як було вказано вище у даній судовій постанові, в матеріалах справи міститься повідомлення №167 від 10 вересня 2013 року про розірвання Договору Позивачем за власною ініціативою. Вказане повідомлення надіслане Відповідачу 10 вересня 2013 року та отримане Відповідачем 14 вересня 2013 року.

При цьому апеляційний господарський суд констатує, що у випадку коли за 30 днів до закінчення строку дії Договору (як визначено пунктом 8.9 Договору) ні одна із сторін не повідомить про розірвання даного Договору, він продовжує свою дію на той самий строк і на тих же умовах.

Колегія апеляційного суду констатує, що в матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами діючої третейської угоди на момент подання до третейського суду позовної заяви Позивачем. Тому суд приходить до висновку, що у звязку з припиненням дії основного договору припинилася дія третейського застереження.

Суд констатує, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване, як визначено приписами статі 51 Закону з підстав, якщо воно прийняте у спорі, не передбаченому третейською угодою. Аналогічні положення закріплені в пункті 2 статті 1225 ГПК України.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що оскільки на час звернення Позивача із позовною заявою до третейського суду не існувало правових підстав для передання вказаного спору для вирішення саме третейським судом, оскаржуване рішення третейського суду для вирішення конкретного спору (ad hoc) від 11 травня 2016 року у справі №11-03/16 підлягає скасуванню як таке, що прийняте у спорі, не передбаченому третейською угодою.

Дане вчинено і місцевим господарським судом, відтак апеляційний суд залишає оскаржувану ухвалу без змін.

З огляду на все вищевказане у даній судовій постанові, колегія апеляційного суду приходить до висновку, що Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявності підстав для скасування спірної ухвали.

Відповідно до вищезазначеного у даній судовій постанові, доводи Позивача, висвітлені в апеляційній скарзі, є безпідставними, спростовуються усім вищеописаним в даній судовій постанові, а тому Рівненський апеляційний господарський суд не бере їх до уваги.

З огляду на усе вищевикладене у даній судовій постанові, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвала господарського суду Хмельницької області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Позивача без задоволення.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає за Позивачем.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватної фірми "Спільна справа" на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року у справі № 924/834/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Хмельницької області від 03 жовтня 2016 року у справі №924/834/16 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

5. Справу №924/834/16 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.