ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016 р. Справа № 917/1209/16

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, вул.Зигіна, 1, м.Полтава

про про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 року № 02/132-ршу справі № 02-01-50/87-2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції»

Суддя Мацко О.С.

Представники:

від позивача: відсутні

від відповідача: Сундалова М.В., дов.№02/3128 від 16.08.2015р.

У судовому засіданні 15.11.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 03.09.2015 року № 02/132-рш у справі № 02-01-50/87-2015 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, надіславши до суду повторно клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про зупинення провадження у справі, заяву про підтримання клопотання про зупинення провадження у справі та клопотання про продовження строку розгляду спору. Також повідомив про неможливість направити у засідання повноважного представника.

Відповідач у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, проти задоволення клопотань позивача заперечує, вважаючи їх необгрунтованими та спрямованими на затягування судового процесу. Згідно відзиву на позов (арк.справи 40-44) просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, розглянувши подані позивачем клопотання, відмовляє у їх задоволенні за наступного мотивування:

- клопотання про зупинення провадження у справі від 05.10.2016р. (арк.справи 160-161), підтримане заявою від 08.11.2016р. обгрунтоване тим, що розпорядженням Антимонопольного комітету України від 26.07.2016р. №17-рп розпочато провадження з перевірки оспорюваного рішення та зупинено його виконання до закінчення перевірки. У зв"язку з цим позивач просить зупинити провадження у даній справі до закінчення вказаної перевірки.

Статтею 79 ГПК встановлено вичерпний перелік підстав зупинення провадження у справі. Зупинення провадження у справі з інших підстав є неправомірним. Зокрема, відповідно до частини першої статті 79 ГПК господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Відповідно до п. 3.16 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Таким чином, клопотання позивача про зупинення провадження у справі з підстав, не передбачених ГПК України, є необгрунтованим та не підлягає задоволенню. У обгрунтування свого клопотання позивач посилається на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 18.08.2016р. у справі №917/338/16, ігноруючи той факт, що у вказаній справі провадження зупинено саме до вирішення іншим судом (господарським судом Полтавської області) справи №917/1146/16.

- клопотання про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи до винесення рішення Антимонопольним комітетом України за результатами перевірки оспорюваного рішення та отримання його копії від 08.11.2016р. судом визнано необгрунтованим, оскільки позивачем не подано доказів того, коли саме буде винесено відповідне рішення Антимонопольним комітетом України, а необгрунтоване затягування судового процесу суперечить приписам ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, відповідно до вказаного припису, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, строк розгляду справи, встановлений ГПК України, закінчується, підстав для його продовження суд не вбачає, то справа розглядається без участі представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд встановив:

Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України у справі № 02-01-50/87-2015 прийнято рішення від 03.09.2015 № 02/132-рш про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладанням штрафу на автомобільних перевізників (далі Рішення; а.с.91-96).

Пунктом першим резолютивної частини Рішення визнано дії автомобільних перевізників, зокрема, і відповідача, щодо застосування після набуття законної сили розпорядженням голови Полтавської ОДА від 20.04.2015р. № 187 однакового тарифу за 1 км проїзду пасажира на приміських автобусних маршрутах загального користування в звичайному режимі у розмірі 0,45 грн. без його економічного обґрунтування порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та частиною 3 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій шляхом вчинення суб'єктами господарювання схожих дій на ринку надання послуг з перевезення пасажирів у звичайному режимі руху на приміських автобусних маршрутах загального користування, які призвели до обмеження конкуренції без об'єктивних причин для вчинення таких дій.

Пунктом другим резолютивної частини Рішення на відповідача накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. (а.с. 96, зворот).

Дане рішення було направлене відповідачем листом від 08.09.15р. № 02/4383 за місцезнаходженням позивача: вул. Ботанічна, буд.9, м.Кременчук,39600 (а.с.97).

Оскільки повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення разом з конвертом було повернуто позивачу з відміткою пошти "Адресат не проживає" (а.с. 97, зворот), інформація про прийняте рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях відповідача опублікована в газеті "Зоря Полтавщини" від 17.11.2015 р. в порядку ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (а.с.103).

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому прохає визнати недійсним вказане Рішення, посилаючись на те, що про рішення йому стало відомо 26.05.2016 року, коли на його адресу надійшла позовна заява про стягнення штрафу та пені відповідно до п.2 резолютивної частини оскаржуваного рішення.

Позивач вважає, що він не порушував вимог антимонопольного законодавства та наполягає, що ним не пропущено строки на оскарження спірного рішення, оскільки він його не отримав за місцем своєї державної реєстрації з поважних причин, а опублікування інформації про прийняте рішення у друкованому органі в тому вигляді, як воно було здійснено, позивач вважає неналежним повідомленням про прийняте рішення. Крім того, позивач вказує на те, що ним не отримано розпорядження про початок розгляду справи, подання з попередніми висновками у справі, що призвело до порушення його прав та інтересів (відповідні пояснення з цього приводу викладені позивачем у письмових поясненнях від 30.09.2016р. , арк.справи 117-120).

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Згідно положень ст.1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про Антимонопольний комітет України розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов'язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про накладення штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Крім того згідно до ч. 2, 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Приймаючи до уваги те, що направлене на адресу відповідача рішення позивача не було отримано та повернулось з відміткою поштової організації про відсутність позивача, подальші дії відповідача, направлені на опублікування такого рішення у спеціальному друкованому органі, були правомірними. Судом також враховано, що згідно представлених відповідачем суду відміток на оригіналі конвертів, у яких позивачу направлялися: відповідні рішення, подання та розпорядження наявні відмітки листоноші про повідомлення позивача про наявну для нього поштову кореспонденцію.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадянських формувань одним із засновників редакції газети «Зоря Полтавщини» є Полтавська обласна рада. Газета «Зоря Полтавщини» включена до Переліку друкований засобів масової інформації місцевої сфери розповсюдження, в яких в 2015 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.01.2015р. № 41-р. Дана інформація є загальнодоступною.

Отже, у розумінні положень ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення від 03.09.2015р. № 02/132-рш по справі № 02-01-50/87-2015 вважається врученим відповідачу через 10 днів з дати опублікування, тобто 27.11.2015р.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Тобто, позивач повинен був оскаржити Рішення до господарського суду чи сплатити штраф до 28.01.2016 року включно.

Позовна заява позивача подана до господарського суду Полтавської області 25.07.2016р. (згідно відмітки на конверті, арк.справи 29). Ухвала про порушення провадження у справі № 917/1209/16 прийнята судом 03.08.2016р.

Таким чином, позивачем пропущено встановлений частиною першою статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" двомісячний строк оскарження Рішення.

Позивач посилається на те, що вказаний строк не є пропущеним, оскільки йому стало відомо про рішення 26.05.2016р.

Зазначені твердження суд вважає неправомірними та такими, що ґрунтуються на довільному тлумаченню позивачем діючого законодавства, з таких підстав:

Відповідно до ст.42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність.

За ч.6 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин-підприємець зобов"язаний повідомляти органи державної реєстрації про зміну його адреси, зазначеної в реєстраційних документах, предмета діяльності, інших суттєвих умов своєї підприємницької діяльності, що підлягають відображенню у реєстраційних документах.

Той факт, що позивач не отримував пошту за вказаною адресою, не читає офіційні друковані органи, має своїм наслідком те, що позивач як підприємець несе ризики настання негативних наслідків невчинення вказаних дій (зокрема і у вигляді несвоєчасного отримання інформації щодо прийнятих стосовного нього рішень державними та іншими органами та пропусків строків на їх оскарження).

В пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" роз"яснено, що за вищевказаними приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Пунктом 21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" роз"яснено, що господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення, з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державного органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Оскільки позивачем пропущено строк оскарження Рішення до господарського суду, судом не беруться до уваги доводи позивача, викладені ним у позовній заяві та письмових поясненнях по справі стосовно незаконності оспорюваного Рішення, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України понесені позивачем судові витрати у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст.33,43, 49, ст.ст. 82-85, 89 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 16.11.2016 р.

Суддя Мацко О.С.