номер провадження справи 28/10/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 справа № 908/2750/16

за позовом відкритого акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких електричних мереж (69096, місто Запоріжжя, вул. Каховська, 26)

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 6342 від 22.01.2007р., шляхом викладення пункту 3 додатку № 4 в новій редакції

Суддя Федорова О.В.

Представники сторін:

від позивача: Проценко Д.Ю,, довіреність № 299 від 19.07.2016 р.

від відповідача: ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_1 від 20.05.1997 р., ОСОБА_3, довіреність б/н від 15.11.2016 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 18.10.2016 р. звернулось відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» в особі Запорізьких електричних мереж з позовною заявою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про внесення змін до договору про постачання електричної енергії № 6342 від 22.01.2007 р., шляхом викладення пункту 3 додатку № 4 в новій редакції.

Ухвалою суду від 19.10.2016 року порушено провадження у справі № 908/2750/16, присвоєно справі номер провадження 28/10/16, судове засідання призначене на 16 листопада 2016 року. За клопотанням представників відповідача, судовий процес фіксується за допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг» бази даних «Діловодство спеціалізованого суду».

Розгляд справи закінчений 16.11.2016 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені у позові. Позов мотивований тим, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2684 від 29.10.2015 р. (дата набрання чинності 25.12.2015 р.) внесено зміни, зокрема в пункт 6.6 глави 6 Правил користування електричною енергією, щодо порядку оплати електричної енергії. Тобто, даною постановою НКРЕКП внесено зміни до ПКЕЕ, які обов'язкові для виконання сторонами. В зв'язку з зазначеним позивачем 22.04.2016 р. на адресу відповідача направлено проект додаткової угоди про внесення змін до договору, якою запропоновано Додаток № 4 до договору викласти в новій редакції із пропозицією оплату здійснювати у формі попередньої оплати за рахунками або платіжними вимогами-дорученнями, що направляються споживачу. Кінцевим терміном оплати є 25 число місяця. що передує звітному розрахунковому періоду. Відповідач відмовився від підписання наданого позивачем проекту додаткової угоди, про що надіслав лист від 31.05.2016 р. Внаслідок невжиття відповідачем дій щодо підписання додаткової угоди до договору, позивач повторно листом № 55/44-5494 від 06.06.2016 р. спрямував на його адресу проект додаткової угоди. Відповідач вдруге відмовився від підписання наданого позивачем проекту додаткової угоди, чим суттєво порушив умови договору, зокрема п. 2.3.12 договору, та чинне законодавство, що в свою чергу стало підставою для звернення позивача з позовом до суду. Позивач просив позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник проти позову заперечив, правову позицію виклав у відзиві № б/н від 16.11.2016 р. Заперечення обгрунтовані наступним: позивач не наводить жодних вимог законодавства, у відповідності до котрих відповідач зобов'язаний погодитись на внесення запропонованих змін до договору. До позову не додано доказів порушення відповідачем умов чинного договору або нормативно-технічних документів. Також представник відповідача звертав у вагу суду, що типовий договір (додаток 3 до ПКЕЕ в чинній редакції) не містить положень щодо обов'язкового здійснення споживачем передплати за електричну енергію, що в свою чергу свідчить про відсутність обов'язкової вимоги законодавства щодо передплати за електричну електроенергію. З урахуванням викладеного, відповідач просив в позові відмовити.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» (постачальник електричної енергії, позивач у справі) та фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (споживач, відповідач у справі) 22.01.2007 р. уклали договір № 6342 про постачання електричної енергії (надалі - договір).

Відповідно до розділу 2 договору, під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), Правилами улаштування електроустановок (ПУЕ) та технічними умовами.

Згідно з п. 2.3.4 договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 4 «Порядок розрахунків за активну електричну енергію» та додатку № 5 «Графік зняття показів розрахункових засобів обліку електричної енергії».

Відповідно до умов пункту 3 додатку № 4 до договору, споживач має право протягом розрахункового періоду здійснити планові платежі за споживану електричну енергію. Сума планових платежів розраховується споживачем самостійно, як сума добутків рівнів тарифів відповідного класу на розмір обсягу електричної енергії, що сплачується при плановому платежу.

Пунктом 2.3.12 договору встановлено, що споживач зобов'язується у випадку зміни діючого законодавства України привести умови даного договору у відповідності до вимог законодавства.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Про затвердження Змін до Правил користування електричною енергією від 29.10.2015 р. № 2684 внесено зміни до п. 6.6 Правил щодо порядку оплати електричної енергії.

В зв'язку зі змінами, що внесені до п. 6.6. ПКЕЕ, позивачем на адресу відповідача 22.04.2016 р. направлено проект додаткової угоди про внесення змін до договору. Позивачем запропоновано викласти в новій редакції Додаток № 4 до договору, в тому числі п. 3 Додатку № 4 до договору, а саме: «Оплата електричної енергії здійснюється Споживачем у формі попередньої оплати за рахунками або платіжними вимогами-дорученнями, що направляються Споживачу Постачальником електричної енергії у розрахунковому періоді, що передує звітному. Кінцевим терміном оплати є 25 число місяця, що передує звітному розрахунковому періоду.

Сума платежу для попередньої оплати електричної енергії, що буде спожита в наступному розрахунковому періоді, визначається виходячи із заявленого обсягу споживання електричної енергії, тарифів на активну електричну енергію наступного розрахункового періоду та з урахуванням коштів, одержаних від Споживача за споживання електричної енергії наступного розрахункового періоду, в тому числі за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні.

У разі відсутності інформації про рівень тарифів на наступний розрахунковий період на день виставлення платежу, сума розраховується за тарифами, що діють у поточному розрахунковому періоді».

Листом від 31.05.2016 р. відповідач повідомив, що його влаштовують умови договору на постачання електричної енергії і підписувати запропоновану додаткову угоду не має сенсу.

Листом № 55/44-5494 від 06.06.2016 р. позивач, посилаючись на п. 6.6 ПКЕЕ, статей 188, 277 ГК України, повторно направив на адресу відповідача проект додаткової угоди та попередив, що у разі відмови від підписання цієї угоди, буде змушений звернутися до суду з позовною заявою про внесення змін до договору.

Відповідач вдруге відмовився від підписання додаткової угоди, якою вносяться зміни до існуючого між сторонами правочину, про що направив на адресу позивача лист від 30.06.2016 р.

Статтею 188 ГК України встановлено, що сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Оскільки вирішити питання щодо внесення змін до договору про постачання електричної енергії щодо порядку оплати за взаємною згодою сторонам у справі не вдалося, позивач передав даний спір на вирішення господарському суду.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Частиною 1 ст. 277 Господарського кодексу України встановлено, що абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду. Правила користування енергією, якщо інше не передбачено законом, затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28 затверджені Правила користування електричною енергією (далі ПКЕЕ), які регулюють взаємовідносини, що виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між постачальниками електричної енергії та споживачами та дія яких поширюється на всіх юридичних та фізичних осіб (крім населення).

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Указом Президента України від 14.11.2014 р. № 876 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 04 листопада 2014 року «Про стан забезпечення енергетичної безпеки держави та невідкладні заходи щодо сталого проведення опалювального сезону 2014/15 року» уведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04 листопада 2014 року «Про стан забезпечення енергетичної безпеки держави та невідкладні заходи щодо сталого проведення опалювального сезону 2014/15 року".

Підпунктом 6 п.1 вказаного рішення Кабінету Міністрів України запропоновано невідкладно опрацювати питання щодо поліпшення стану розрахунків за енергоносії усіма категоріями споживачів, у тому числі шляхом: введення з 1 грудня 2014 року системи попередньої оплати за споживання енергоносіїв; забезпечення стягнення заборгованості з ТЕЦ та ТЕС за спожиті ними електричну енергію і природний газ; припинення постачання енергоносіїв підприємствам, визнаним у встановленому порядку банкрутами.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про затвердження Змін до Правил користування електричною енергією» від 29.10.2015 р. № 2684 (дата набрання чинності - 25.12.2015 р.) внесено зміни до п. 6.6 Правил та його викладено в наступній редакції: «Оплата електричної енергії, яка відпускається споживачу, здійснюється споживачем у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період. Споживачі за взаємною згодою сторін (постачальника електричної енергії та споживача) можуть здійснювати оплату вартості обсягу електричної енергії плановими платежами з наступним перерахунком. У разі систематичного (тричі впродовж календарного року) порушення споживачем, який застосовує порядок оплати авансовими та/або плановими платежами, умов договору про постачання електричної енергії в частині своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії авансовими та/або плановими платежами постачальник електричної енергії має право ініціювати внесення змін до договору в частині переведення споживача на попередню оплату заявлених обсягів споживання електричної енергії. Споживачі, які користуються об'єктами (електроустановками) на підставі договорів оренди, здійснюють повну попередню оплату прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на розрахунковий період. Початок та тривалість розрахункового та/або планового періоду для розрахунку плати за спожиту електричну енергію, форма та порядок оплати, терміни здійснення планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між постачальником електричної енергії та споживачем.».

В абз.7 пп. г) п. 2.1 розділу 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 16.12.2015 р. № 3 «Про узагальнення судової практики вирішення спорів, що виникають у сфері надання послуг з електропостачання» зазначено, що судам слід враховувати, що оскільки нормами чинного законодавства передбачено можливість зміни умов договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом, внесення змін до Правил, обов'язок додержання яких законодавчо встановлений статтею 277 ГК України, є достатньою підставою для внесення змін до договору в разі його невідповідності Правилам.

Як було зазначено вище, зміна або розірвання договору, відповідно до положень ст. 188 ГК України, допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Аналіз наведеного вказує, що у разі настання певних обставин (випадків), які є достатньою підставою для внесення учасниками правочину змін до договору, сторони приводять умови договору у відповідність з вимогами законодавства (через його зміну).

Аналогічна позиція сторонами узгоджена в п. 2.3.12 договору.

Суд погоджується з позицією позивача, що внесення змін до Правил користування електричною енергією є підставою для приведення умов договору у відповідність до приписів діючого законодавства, шляхом внесення відповідних змін у судовому порядку, коли контрагент ухиляється від приведення умов договору у відповідність з вимогами законодавства добровільно.

Втім з аналізу положень п. 6.6 Правил, на який посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд робить висновок, що дана норма не містить положень, які встановлюють обов'язок сторін (особи), а передбачає лише право на вчинення відповідних дій.

Пунктом 6.6 ПКЕЕ прямо встановлено, що споживачі за взаємною згодою (постачальника електричної енергії та споживача) можуть здійснювати оплату у формі попередньої оплати у розмірі вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії на відповідний розрахунковий або плановий період.

Таким чином, суд приходить до висновку, що законодавець передбачив можливість і іншого порядку оплати, а умови щодо попередньої оплати мають обов'язково погоджуватися сторонами за їх взаємною згодою.

Суд вважає, що позивачем невірно було здійснено тлумачення змісту п. 6.6 Правил, оскільки обов'язкової зміни умов укладених договорів вказані приписи не містять.

До того ж, враховуючи положення статті 188 ГК України відповідач не позбавлений права відмовитися від підписання запропонованої іншою стороною додаткової угоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що обов'язок зміни умов договору, що встановлений у п. 2.3.12, не кореспондується з правом відповідача визначеному в п. 6.6 Правил.

Частинами 1 і 2 статті 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно з ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Доводи відповідача знайшли документальне та нормативне підтвердження, прийняті судом до уваги.

З урахуванням викладеного суд відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 188, 277 ГК України, Правилами користування електричною енергією, ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 22 листопада 2016 р.

Суддя О.В. Федорова