РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016Справа №910/17000/16

За позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДАСЕПТ"

про стягнення штрафу та пені

Суддя Бондарчук В.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1;

від відповідача: не зявились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі-позивач або Відділення АМК) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДАСЕПТ" (далі-відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 60 000,00 грн. та пені у сумі 60 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив у добровільному порядку та у встановлені законом строки оплату штрафу, накладеного рішенням Відділення АМК № 77 р/к від 27.11.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2016 (суддя Прокопенко Л.В.) порушено провадження у справі № 910/17000/16 та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 19.10.2016 за участю представників сторін, яких зобовязано надати суду певні документи.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 у звязку із прийняттям Верховною Радою України Постанови про звільнення судді Прокопенко Л.В. проведено повторний автоматичний розподіл справи, за результатами якого справу № 910/17000/16 передано на розгляд судді Бондарчук В.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 справу № 910/17000/16 прийнято до провадження суддею Бондарчук В.В., судове засідання призначено на 24.10.2016 за участю представників сторін.

17.10.2016 через відділ автоматизованого документообігу суду Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України подало клопотання, у якому просило суд забезпечити проведення судового засідання з розгляду справи № 910/17000/16 у режимі відеоконференції, зокрема, визначити Господарський суд Львівської області відповідальним за проведення відеоконференції у звязку з віддаленістю Господарського суду міста Києва та неможливістю прибути уповноваженого представника у м. Київ для участі у судовому засіданні 24.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 клопотання Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про проведення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено, доручено Господарському суду Львівської області забезпечити проведення відеоконференції, судове засідання призначено у Господарському суді міста Києва на 31.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2016 розгляд справи відкладено у звязку з неявкою відповідача, судове засідання призначено у Господарському суді міста Києва на 14.11.2016, повторно доручено Господарському суду Львівської області забезпечити проведення відеоконференції.

У даному судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання вдруге не зявився, причин неявки суду не повідомив.

Суд відзначає, що відповідач повідомлявся ухвалами суду про дату, час та місце розгляду даної судової справи, проте відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, у судове засідання представників не направлено.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, зокрема, про місцезнаходження останньої.

З наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вбачається, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДАСЕПТ" є: 04208, м. Київ, просп. Гонгадзе, буд. 5-А.

Ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2016, від 06.10.2016, від 17.10.2016 та від 31.10.2016 судом направлено на зазначену у витязі адресу відповідача, проте до суду повернувся конверт з ухвалою суду від 16.09.2016 з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання», при цьому, поштові повідомлення про вручення або конверти з ухвалами суду від 06.10.2016, від 17.10.2016 та від 31.10.2016 до суду не повернулися.

Так, відповідно до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Приймаючи до уваги, що представник відповідача був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, суд вважає, що неявка у судове засідання представників відповідача не є перешкодою для прийняття рішення у даній справі.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 14.11.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Адміністративна колегія Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши справу № 3-01-62/2014 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції», 27.11.2015 прийняла рішення № 77 р/к, яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Салават» та Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕДАСЕПТ" узгодивши поведінку у торгах на закупівлю «Продукти хімічні» органічні, основні, різноманітні (спирт етиловий, медичний) (код 20.14.7) за процедурою відкритих торгів, замовником яких є комунальний заклад Львівської обласної ради «Львівське обласне патологоанатомічне бюро», вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене пунктом 4 частини другої ст. 6 та пунктом 1 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

У звязку із вказаним вище порушенням, рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.11.2015 № 77 р/к накладено штраф на Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "МЕДАСЕПТ" у розмірі 60 000, 00 грн.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема внаслідок: - відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); - відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб'єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, - рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "ОСОБА_1 України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур'єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).

Рішення Відділення АМК було надіслано відповідачеві супровідним листом від 14.12.2015 № 13/05-2279 та отримано останнім 24.12.2015, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згодом, рішення Відділення АМК від 27.11.2015 № 77 р/к було оскаржено відповідачем до Господарського суду Львівської області, проте, за результатами розгляду справи № 914/601/16 судовим актом від 19.04.2016 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДАСЕПТ" відмовлено повністю.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем штраф не сплачено, у звязку із чим позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДАСЕПТ" суми штрафу.

Крім суми штрафу, позивач нарахував пеню за кожен день прострочення сплати штрафу у розмірі півтора відсотки від суми штрафу за періоди з 25.02.2016 по 02.03.2016 та з 20.04.2016 по 18.06.2016 включно, що відповідно до розрахунку позивача складає 60 000, 00 грн.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника Відділення АМК, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 238 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.

Статтею 239 ГК України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції: вилучення прибутку (доходу); адміністративно-господарський штраф; стягнення зборів (обов'язкових платежів); застосування антидемпінгових заходів; припинення експортно-імпортних операцій; застосування індивідуального режиму ліцензування; зупинення дії ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання певних видів господарської діяльності; анулювання ліцензії (патенту) на здійснення суб'єктом господарювання окремих видів господарської діяльності; обмеження або зупинення діяльності суб'єкта господарювання; скасування державної реєстрації та ліквідація суб'єкта господарювання; інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 56 зазначеного Закону особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Отже, кінцевим терміном сплати відповідачем штрафу є саме 24.02.2016.

Згідно п. 8 ст. 56 цього ж Закону, протягом пяти днів з дня сплати штрафу субєкт господарювання зобовязаний надіслати відповідно до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Частина 1 ст. 33 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Станом на день розгляду спору штраф відповідачем не сплачено, доказів зворотного суду не надано.

Таким чином відповідач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, ухилився від сплати, накладеного на нього позивачем штрафу у встановлений Законом термін.

Враховуюче викладене вище, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача штрафу у розмірі 60 000, 00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 60 000,00 грн. за періоди з 25.02.2016 по 02.03.2016 та з 20.04.2016 по 18.06.2016 включно.

Господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання у ГК України визнаються штрафними санкціями (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до п. 1 ст. 231 ГК України, законом щодо окремих видів зобовязань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Згідно частини 5 статті 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Пунктом 20.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 N 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» розяснено, що абзацами третім - п'ятим частини п'ятої ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, передбачено зупинення нарахування пені на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Отже, тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися.

Суд перевірив розрахунок суми пені та встановив, що останній також відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, відповідно до частини 7 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню у судовому порядку.

Згідно ч. 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене вище, вимоги позивача про стягнення пені у сумі 60 000, 00 грн. є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДАСЕПТ" (04208, м. Київ, просп. Гонгадзе, буд. 5-А, ідентифікаційний код - 38778013) в дохід загального фонду Державного бюджету України, отримувач: УДКС України в Подільському районі міста Києва, штраф у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп. та пеню у сумі 60 000 (шістдесят тисяч) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕДАСЕПТ" (04208, м. Київ, просп. Гонгадзе, буд. 5-А, ідентифікаційний код - 38778013) до Державного бюджету України судовий збір у сумі 1 800 (одну тисячу вісімсот) грн. 00 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено: 14.11.2016.

Суддя Бондарчук В.В.