ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" листопада 2016 р.Справа № 922/3450/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом Приватне АТ "Люкс-Центр", м. Харків 3-я особа - Управління культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації м.Харків, ОСОБА_1 містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації
до ТОВ "Слобожанська пивоварня", м. Дергачі
про визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача ОСОБА_2 за дов. б/н від 10.10.2016 р.,

відповідача ОСОБА_3 за дов. б/н від 21.10.2016 р.,

третіх осіб не зявилися.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Люкс-Центр», м. Дергачі (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Слобожанська пивоварня» про визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень №12/10/13-1 від 12.10.2016 р.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що приміщення, які знаходяться в будівлі, є памяткою містобудування та архітектури місцевого значення, тому режим користування ними визначається ЗУ «Про охорону культурної спадщини», який було порушено при укладенні договору №12/10/13-1 від 12.10.2016 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.10.2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі.

14.11.2016 р. через канцелярію господарського суду від представника Управління культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації надійшло клопотання (вх. №38733) про перенесення судового засідання у звязку з неможливістю забезпечити присутність представника у призначеному на 15.11.2016 р. судовому засіданні. Надане клопотання судом долучено до матеріалів справи.

Представник позивача, через канцелярію господарського суду 15.11.2016 р. за вх. № 38744, надав пояснення щодо памятки культурної спадщини. Надані пояснення разом з додатками судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 15.11.2016 р. за вх. № 38772, надав пояснення в яких вказував, що Постановою КМУ від 03.09.2009 р. №928 затверджено Перелік обєктів культурної спадщини національного значення, які заносяться до Державного реєстру нерухомих памяток України, у зазначеному переліку не значиться будівля по вул. Сумська, 3. У переліку обєктів культурної спадщини місцевого значення, розміщеного на офіційному сайті Міністерства культури України, вказаний будинок також не міститься. Надані пояснення разом з додатками судом досліджено та долучено до матеріалів справи.

У призначеному судовому засіданні представник позивача позивні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В наданих поясненням позивач вказував, що ОСОБА_1 містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації від 01.11.2016 р. повідомлено, що будівля «Житловий будинок», охоронний №405, за адресою: м. Харків, вул. Сумська 3 перебуває на державному обліку як памятка архітектури та містобудування місцевого значення, інформація щодо надання дозволів на передачу в оренду приміщень у вказаному будинку в архіві відділу відсутня.

На підтвердження наведеного позивачем надано ОСОБА_1 містобудування та архітектури Харківської обласної державної адміністрації від 01.11.2016 р.

Вказаний житловий будинок було віднесено до переліку памятників містобудування та архітектури місцевого значення Харківської області за рішенням Виконавчого комітету Харківської обласної Ради народних депутатів від 30.04.1980 р. №334.

Позивач зазначав, що будівля набула статусу памятки місцевого значення відповідно до ст. 8, 17 Закону УРСР «Про охорону і використання памяток історії та культури» від 13.07.1978 р. №3600-ІХ, що діяв до 08.06.2000 р., за яким Виконавчі комітети обласних, міських Рад народних депутатів затверджують перелік памяток історії та культури місцевого значення.

Прикінцевими положеннями ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про охорону культурної спадщини» від 16.12.2004 р. №2245-IV встановлено, що обєкти, включені до списків (переліків) памяток історії та культури республіканського чи місцевого значення відповідно до ЗУ УРСР «Про охорону і використання памяток історії та культури», до вирішення питання про їх включення (невключення) до Реєстру вважаються памятками відповідно національного чи місцевого значення.

Також, позивач вказував на недоцільність застосування Постанови КМУ «Про занесення обєктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих памяток України» від 03.09.2009 р. №928, з огляду на те, що в даній справі розглядається будівля, яка є памяткою місцевого значення, рішення щодо якої приймаються Харківською ОДА.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ГПК України сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, а також користуватися іншими процесуальними правами, наданими їм цим Кодексом. Обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ч.2 ст.43 ГПК України), якими в силу ст.32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 3 статті 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Враховуючи вищевикладене, клопотання третьої особи, ненадання витребуваних судом документів для всебічного та повного розгляду справи, суд дійшов до висновку, що справу не може бути вирішено у даному судовому засіданні, у зв'язку з чим розгляд справи підлягає відкладенню.

Керуючись ст. ст. 22, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Розгляд справи №922/3450/16 відкласти на "21" листопада 2016 р. о 09:00

Зобов'язати сторони та третю особову виконати вимоги попередніх ухвал суду по справі у повному обсязі.

Суддя ОСОБА_4