ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Справа № 922/498/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Львов Б.Ю. - головуючий, судді Васищак І.М. і Селіваненко В.П.,

розглянувши касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет", смт Ювілейне Дніпропетровської області,

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2016

зі справи № 922/498/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (далі - Товариство)

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення), м. Харків,

про визнання недійсним та скасування рішення,

за участю представників сторін:

позивача - Булатова В.Б.,

відповідача - Прохорова Є.І.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Відділення від 03.12.2015 № 138-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК).

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.03.2016 (суддя Суярко Т.Д.) позов задоволено. Рішення місцевого суду з посиланням, зокрема, на приписи статті 59 Закону України від 11.01.2001 № 2210-ІІІ "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210) мотивовано: невідповідністю висновків, викладених у Рішенні АМК, обставинам справи; порушенням і неправильним застосування норм матеріального та процесуального права; неповним з'ясуванням у Рішенні АМК обставин, які мають значення для справи.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 (колегія суддів у складі: Крестьянінов О.О. - головуючий суддя, судді Фоміна В.О., Шевель О.В.) зазначене рішення місцевого суду зі справи скасовано та прийнято нове рішення, яким у позові відмовлено повністю. Постанову апеляційного господарського суду з посиланням на приписи статті 221 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" та статей 50, 59 Закону № 2210 мотивовано правомірністю притягнення Товариства до відповідальності за подання Відділенню інформації у неповному обсязі у встановлений строк.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить постанову апеляційного господарського суду зі справи скасувати внаслідок її прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права, а рішення місцевого суду залишити в силі.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Учасників судового процесу відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши представників позивача та відповідача, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Місцевим господарським судом у справі встановлено, що:

- 29.01.2015 Відділення в зв'язку з дослідженням ринків продуктів харчування звернулось до Товариства з вимогою про надання інформації по Харківській області (далі - Вимога) щодо продуктів харчування, на які протягом вересня-грудня 2014 року відбулося зростання цін більше, ніж на 15 %, а саме: хліб, макаронні вироби, гречка, рис, пшоно, томати, огірки, яловичина, свинина, сало, ковбаса варена 1 сорту, птиця (кури), яйця курячі (10 шт.), риба жива, олія рафінована за 1л (надалі - продукти харчування);

- на Вимогу необхідно було надати певну інформацію [1. Обсяги реалізації продуктів харчування (щодо кожного виду продукції окремо) в натуральному та грошовому виразі за період (помісячно); 2. Обсяги поставок постачальниками продуктів харчування в натуральному та грошовому виразі за вказаний період з 01.09.2014 до 31.12.2014 по кожному продукту харчування окремо у вигляді таблиці; 3. Обсяги реалізації та залишків, а також закупівельних цін продуктів харчування за період з 01.09.2014 по 31.12.2014 (щоденно) у вигляді таблиці з урахуванням залишків на складах (сховищах), якими користується суб'єкт господарювання; 4. По кожному підвищенню вартості на продукти харчування, що відбулось протягом зазначеного періоду, надати економічне обґрунтування та письмові пояснення про причини підвищення з підтверджуючими документами; 5. У разі зміни розміру торгової надбавки в ІІ півріччі 2014 року надати письмові пояснення щодо причин кожної такої зміни з підтверджуючими документами; 6. Вказати, який з методів оцінки вибуття запасів (відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 9, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 № 246) застосовується суб'єктом господарювання. Надати копії підтверджуючих документів];

- у Вимозі позивачеві було встановлено строк для надання витребуваної інформації - до 16.02.2015;

- Вимогу позивач отримав 04.02.2015;

- на виконання Вимоги позивач листом від 16.02.2015 №16/02 надав запитувану в пунктах 2, 4-6 Вимоги інформацію;

- стосовно пунктів 1, 3 Вимоги позивач пояснив, що надати інформацію щодо обсягів реалізації продуктів харчування (щодо кожного виду продукції окремо) в натуральному та грошовому виразі помісячно в межах Харківської області не має можливості, оскільки бухгалтерським обліком на підприємстві її не передбачено, а безпосередньо у Товариства також відсутня господарська потреба ведення обліку та зберігання інформації щодо обсягу доходів від реалізації конкретного продовольчого товару по окремим містам, регіонам помісячно та на кожну конкретну дату. Крім того, статистична звітність, яка подається в органи статистики, не передбачає ведення та надання зазначеної інформації; інформацію щодо обсягів реалізації харчових продуктів і торговельних надбавок у вигляді таблиці 2 за період з 01.09.2014 по 31.12.2014 по магазинах, розташованих у межах Харківської області, надати неможливо, оскільки підприємством такий облік та зберігання зазначеної інформації не здійснюється;

- через надання не в повному обсязі витребуваної Вимогою інформацію відповідач почав розгляд справи № 3/13-57-15;

- подання про попередні висновки у справі № 3/13-57-15 направлено позивачу супровідним листом;

- 20.11.2015 Товариство звернулося до Відділення із запереченнями стосовно висновків, викладених у поданні про попередні висновки у справі № 3/13-57-15, відповідно до яких пункти 1, 3 Вимоги передбачали надання Товариством інформації, яка в нього об'єктивно відсутня, а чинним законодавством обов'язок з її ведення та зберігання на позивача не покладено;

- Товариство також зазначило, що в пунктах 1, 3 Вимоги Відділення просило не надати інформацію, а обробити наявні в позивача документи та інформацію, що в них зафіксована, та створити нову інформацію (нові відомості) шляхом аналітичної перевірки масиву стрічок фіскальних чеків за кожен день у кожному магазині Харківської області та по кожному РРО;

- Рішенням АМК:

визнано, що Товариство, подавши на Вимогу голови Відділення від 29.01.2015 інформацію в неповному обсязі у встановлений строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 14 статті 50 Закону № 2210, у вигляді подання інформації в неповному обсязі територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки (пункт 1);

за вчинення зазначеного порушення на Товариство накладено штраф у розмірі 13 600 грн. (пункт 2);

- Рішення АМК отримано Товариством 05.01.2016, що підтверджується відміткою на супровідному листі від 22.12.2015 № 02-26/3-5341;

- висновок Відділення, викладений у Рішенні АМК, щодо наявності в позивача витребуваної пунктами 1, 3 Вимоги інформації базується на припущеннях.

Апеляційним господарським судом у справі додатково встановлено, що Товариство не зверталося до Відділення з клопотанням про продовження строку підготовки для надання інформації на Вимогу або на окремі питання Вимоги (у разі необхідності збору, аналізу та опрацювання інформації).

Причиною виникнення даного судового спору є питання щодо наявності або відсутності підстав для визнання Рішення АМК недійсним.

Згідно з статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" голову територіального відділення Антимонопольного комітету України наділено повноваженнями вимагати, зокрема, від суб'єктів господарювання інформацію, в тому числі з обмеженим доступом, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 № 32-р.

Відсутність законодавчих обмежень щодо підстав витребування Відділенням необхідної йому інформації підтверджується правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в його постанові від 14.08.2012 зі справи № 08/03/26/64/2011 та інших.

При цьому закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв'язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб'єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України з огляду на вимоги статті 33 ГПК має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб'єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, і про отримання його від підприємства зв'язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270.

З іншого боку, законодавством України не передбачено і якоїсь спеціальної форми, а так само і порядку надсилання відповіді на запит про надання інформації. Отже, така інформація може надаватися в будь-якій не забороненій законом формі та спосіб, з огляду, водночас, на те, що заперечення органом Антимонопольного комітету України подання суб'єктом господарювання інформації потребує подання останнім належних доказів на підтвердження своїх доводів стосовно належного виконання обов'язку з надання витребуваної інформації.

Такі правові позиції викладено і в постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства".

Отже, Відділення у межах наданих йому повноважень мало право витребувати у Товариства згадану інформацію.

Відповідно до пункту 14 статті 50 Закону № 2210 подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки є порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції.

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції, на відміну від місцевого господарського суду, повно і всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, яким дав необхідну оцінку, з дотриманням приписів зазначених норм матеріального і процесуального права та з наведенням у рішенні зі справи необхідного мотивування, встановивши обґрунтованість висновків Відділення стосовно наявності в діях Товариства порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді подання інформації в неповному обсязі Відділенню у встановлені його головою строки, перевіривши прийняття відповідачем Рішення АМК у межах наданих йому повноважень, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності передбачених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання Рішення АМК недійсним, а тому й правомірно відмовив Товариству в задоволенні його позовних вимог.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків, викладених у постанові апеляційного суду. При цьому в частині встановлення фактичних обставин справи та переоцінки наявних доказів касаційна скарга не відповідає вимогам статті 1117 ГПК України стосовно меж перегляду справи в касаційній інстанції.

Отже, постанова апеляційного господарського суду зі справи відповідає встановленим ним фактичним обставинам, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права і передбачені законом підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 1117 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 зі справи № 922/498/16 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" - без задоволення.

Суддя Б.Львов

Суддя І.Васищак

Суддя В.Селіваненко