РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016Справа №910/17144/16

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Мегалайн Глобал Юкрейн"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Буд"
простягнення 330000,00 грн.
Суддя Смирнова Ю.М.

Представники:

від позивачаОСОБА_2 - представник
від відповідачане зявився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегалайн Глобал Юкрейн" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Буд" про стягнення 330000,00 грн. безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання підписаного між сторонами договору підряду №49/08/13 від 21.08.2013 та додаткових угод до нього №№ 1, 2, 3 від 21.08.2013 позивачем було перераховано відповідачу 330000,00 грн., однак, як зазначив позивач у позовній заяві, сторонами вказаного правочину не було досягнуто згоди щодо істотних умов такого договору, а саме: обєму та вартості робіт, порядку фінансування, строків виконання робіт, порядку розрахунків за виконанні роботи, а отже, на думку позивача, даний договір є неукладеним (таким, що не відбувся), внаслідок чого позивач просить суд стягнути з відповідача перераховані ним грошові кошти за договором, на загальну суму 330000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.09.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/17144/16, розгляд справи призначено на 06.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2016, у звязку з неявкою в судове засідання представника відповідача, неподанням сторонами витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 03.11.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 03.11.2016 підтримав позовні вимоги.

Відповідач повноважних представників в судові засідання не направив, відзив на позов та витребувані судом документи не надав, про причини неявки суд не повідомив. Про дату та час слухання справи відповідач був повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 03.11.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.08.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мегалайн Глобал Юкрейн" (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Буд" (підрядник, відповідач) було підписано договір підряду № 49/08/13, відповідно до умов якого, підрядник зобовязується по завданню замовника виконати роботи по влаштуванню ростверків і підпірних стін на обєкті замовника: торгівельно-розважальний центр "Лавина", який знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Берковецька, 6 (далі - роботи), а замовник зобовязується прийняти та оплатити якісно і у строк виконану роботу (п.1.1), підрядник зобовязується виконати, передбачені п.1.1 цього договору роботи протягом 30 календарних днів з моменту підписання сторонами цього договору (п.1.2), обєм робіт, який повинен виконати підрядник по цьому договору, визначений сторонами в додатку №1 до цього договору (п.2.1), вартість робіт по даному договору визначається згідно додатку №1 (п.3.1), загальна ціна цього договору визначається згідно додатку №1 (п.3.2), оплата робіт по цьому договору здійснюється згідно графіку фінансування робіт (додаток №2) (п.3.4), підрядник зобовязаний зокрема виконати зазначені в розділі 1 цього договору роботи у строки, визначені графіком виконання робіт, у відповідності та з дотриманням вимог діючих в Україні нормативно-технічних документів, з урахуванням умов даного договору (п.4.6), здача-приймання робіт оформлюється актом по формі КБ-2в та довідкою по формі КБ-3 (п.6.3), цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання сторонами взятих на себе по цьому договору зобовязань (п.11.1).

Додатковими угодами №№ 1, 2, 3 від 21.08.2013 сторонами погоджено здійснення замовником авансових платежів по договору у розмірі 55000,00 грн., 60000,00 грн. та у розмірі 35000,00 грн.

Замовником було перераховано підряднику авансові платежі по договору у розмірі 150000,00 грн. згідно платіжного доручення №636 від 22.08.2013, 50000,00 грн. згідно платіжного доручення №721 від 03.09.2013, 80000,00 грн. згідно платіжного доручення №962 від 08.10.2013 та 50000,00 грн. згідно платіжного доручення №1071 від 18.10.2013, а всього на загальну суму 330000,00 грн.

Як зазначив позивач у позовній заяві, сторонами договору підряду № 49/08/13 від 21.08.2013 не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору підряду, а саме: обєму та вартості робіт, порядку фінансування, строків виконання робіт, порядку розрахунків за виконанні роботи, а отже, на думку позивача, даний договір є неукладеним (таким, що не відбувся), у звязку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача перераховані ним грошові кошти за цим договором у розмірі 330000,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають судом задоволенню з огляду на нижченаведене.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч. 7 ст. 179 ГК України).

Статтею 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

За змістом ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір вважається укладеним, якщо його сторони у відповідній формі дійшли згоди у відношенні всіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Отже, істотними умовами договору підряду є предмет, ціна та строк. Договір, в якому сторони не досягли згоди щодо таких умов не може вважатися укладеним.

Як встановлено судом, сторони у договорі підряду №49/08/13 від 21.08.2013 визначили, що графік фінансування, вартість та обєм робіт погоджуються сторонами у додатках №№ 1, 2 до договору та невід'ємними частинами цього договору.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, вказані додатки до договору підписані між сторонами не були, тобто сторонами вказаного правочину не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору підряду, зокрема щодо обєму та вартості робіт, порядку фінансування, строків виконання робіт, порядку розрахунків за виконанні роботи, у звязку з чим суд дійшов висновку, що відповідно до ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України договір підряду №49/08/13 від 21.08.2013 є неукладеним (таким, що не відбувся), а позивач, перерахувавши відповідачу грошові кошти у розмірі 330000,00 грн., здійснив фактично дії на виконання неукладеного договору.

Згідно з нормами ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України, якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо виконання неукладеного договору, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Так, ст. 1212 Цивільного кодексу України передбачає правила вирішення спорів, пов'язаних із відновленням майнового стану особи, що потерпіла від безпідставного набуття (збереження) іншою особою її майна. Частина 1 ст. 1212 визначає як підставу виникнення зобов'язання із безпідставного збагачення сукупність наступних умов: набуття або збереження майна, що означає, що особа набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння; таке набуття або збереження майна відбувається за рахунок іншої особи, тобто внаслідок втрати або недоотримання цього майна іншою особою - потерпілим; відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок потерпілого.

У ч.2 ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання із безпідставного набуття (збереження) майна виникає незалежно від того, що стало причиною збагачення набувача: його діяння, діяння потерпілого, інших осіб, подія.

Частина 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України поширює положення про безпідставне збагачення на відносини, що регулюються іншими положеннями ЦК України, зокрема, на випадки виконання зобов'язання однією із сторін.

Таким чином, у випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у звязку з договором, але не на виконання договірних умов.

Отже, з огляду на той факт, що договір підряду №49/08/13 від 21.08.2013 не відбувся через не погодження сторонами всіх його істотних умов, а матеріалами справи підтверджується перерахування позивачем відповідачу грошових коштів у розмірі 330000,00 грн., то зазначені кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що відповідач доводів позивача належними та допустимими доказами не спростував, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

У звязку із задоволенням позову судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_1 Буд" (01103, м.Київ, вул. Чеська, будинок 9, ідентифікаційний код 38651094) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегалайн Глобал Юкрейн" (65020, Одеська обл., місто Одеса, вул. Тираспольська, будинок 27/29, ідентифікаційний код 37476088) 330000 (триста тридцять тисяч) грн. 00 коп. безпідставно набутих грошових коштів та судовий збір у розмірі 4950 (чотири тисячі девятсот пятдесят) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.11.2016

Суддя Ю.М. Смирнова