ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.11.2016 Справа № 920/960/16
Господарський суд Сумської області у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульської Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/960/16

за позовом Приватного підприємства «Приватбудсервіс», м. Суми,

до відповідача Управління капітального будівництва Сумської обласної державної адміністрації, м. Суми,

про стягнення 405526,58 грн.,

за участю представників сторін:

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_1 за довіреністю № 01-11/24 від 14.01.2016.

В судовому засіданні, розпочатому об 11 год. 30 хв. 24.10.2016 року, відповідно до приписів статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувалась перерва до 11 год. 00 хв. 16.11.2016 року.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму витрат на сторожову охорону в розмірі 405526,58 грн. за період з 2009 по 2016 рік, згідно додаткової угоди № 7 від 26.06.2009 року до договору на капітальне будівництво № 64 від 04.10.2007 року, укладеного між сторонами.

Відповідач у своєму відзиві №01-11/912 від 18.10.2016 на позовну заяву проти позову заперечує та просить суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що сторони не узгодили суму витрат підрядника на сторожову охорону, порядок її розрахунку, терміни оплати тощо.

25.10.2016 року представник позивача надав суду для долучення до матеріалів даної справи копії розрахунків витрат на сторожову охорону та документів на підтвердження факту виконання позивачем сторожової охорони у період з 01.11.2009 року по 31.01.2016 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 405526,58 грн. витрат на сторожову охорону за період з 2009 по 2016 рік, згідно додаткової угоди № 7 від 26.06.2009 року до договору на капітальне будівництво № 64 від 04.10.2007 року (надалі договір підряду).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за додатковою угодою № 7 від 26.06.2009 року до договору на капітальне будівництво № 64 від 04.10.2007 року щодо здійснення сторожової охорони обєкта будівництва, і на наявність у відповідача заборгованості перед позивачем за здійснення сторожової охорони обєкта «Школа с. Гребениківка Тростянецького району - добудова» в сумі 405526,58 грн. за період з 2009 по 2016 рік.

Відповідно до поданих позивачем матеріалів, між ним та відповідачем 04.10.2007 року укладено договір підряду № 64 на капітальне будівництво по обєкту «Школа с. Гребениківка Тростянецького району - добудова», відповідно до умов пункту 1 якого відповідач доручає, а позивач на власний ризик забезпечує виконання робіт у відповідності до умов цього договору власними і залученими силами та засобами по добудові школи в с. Гребениківка Тростянецького району відповідно до проектно-кошторисної документації, вимог державних будівельних норм України, технічних умов та державних стандартів України, є відповідальним за достовірність виконаних обсягів робіт та їх вартості, зобовязується ввести в дію обєкт і виконувати гарантійні зобовязання згідно діючого законодавства, а відповідач зобовязується передати позивачеві (підряднику) проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчений будівництвом обєкт і оплатити виконані роботи.

Як зазначає позивач у своїй позовній заяві, фінансування робіт за зазначеним вище договором протягом 2007-2009 років здійснювалось лише частково і будівництво не було завершено. В звязку з відсутністю фінансування роботи за зазначеним договором були зупинені в жовтні 2009 року.

Згідно додаткової угоди від 26.06.2009 року № 7 до договору на капітальне будівництво № 64 від 04.10.2007 року, договір підряду був доповнений пунктом 4.10 наступного змісту: «Під час тимчасового призупинення будівництва через відсутність у замовника коштів на фінансування обєкту, підрядник здійснює сторожову охорону обєкта, оплата вищезазначених витрат підрядника здійснюється при надходженні коштів замовнику на фінансування даного обєкту».

Позивач зазначає, що факт належного виконання ним свого зобовязання щодо здійснення охорони обєкта підтверджується актом огляду будівельного майданчика і технічного стану розташованого на ньому незавершеного будівництва від 09.02.2016 року, яким, на думку позивача, відповідач визнав належним виконання позивачем зобовязання щодо забезпечення схоронності відповідного обєкту та факт здійснення позивачем сторожової охорони.

Позивач звертає увагу суду на те, що у відповідності з рішенням Сумської обласної ради від 25.03.2016 року на забезпечення охорони обєкту «Школа с. Гребениківка Тростянецького району - добудова» з обласного бюджету було виділено 537,6 тисяч гривень.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на вимоги статей 179, 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України та на правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні від 18 жовтня 2005 року у справі Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України, а також на постанову Верховного суду України від 15.05.2012 року у справі № 11/446, стосовно того, що відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що порушення умов зазначеного пункту договору підряду та додаткової угоди до нього з його боку в частині оплати охорони обєкта не було, тому що кошти на фінансування таких витрат не надходили з 2009 року. Сторони у додаткові угоді № 7 від 26.06.2009 року до договору підряду не узгодили суму таких витрат, порядок розрахунків та терміни оплати, а тому відповідне бюджетне розпорядження не було зареєстровано в органах Державного казначейства України.

А також відповідач посилається на відсутність у нього документів, які підтверджують виконання позивачем робіт зі сторожової охорони обєкта капітального будівництва за договором підряду в 2009-2015 роках.

Господарський суд, дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги є неправомірними та задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського Кодексу України, яка також передбачає, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як уже зазначалося вище, додатковою угодою № 7 від 26.09.2009 року до договору підряду сторони доповнили зазначений договір пунктом 4.10, яким передбачено, що під час тимчасового призупинення будівництва через відсутність у замовника коштів на фінансування обєкту, підрядник здійснює сторожову охорону обєкта, оплата вищезазначених витрат підрядника здійснюється при надходженні коштів замовнику на фінансування даного обєкту.

З наведеного вбачається, що сторони у зазначеній додатковій угоді не узгодили суму витрат підрядника (вартість послуг) на здійснення ним сторожової охорони обєкту незавершеного будівництва, порядок здійснення розрахунків між сторонами, терміни здійснення оплати вартості таких послуг, тобто сторони не узгодили істотних умов договору про надання послуг з охорони.

Згідно статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини першої статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

З вищевикладеного випливає, що розмір вартості послуг, строки та порядок оплати послуг (у даному випадку послуг охорони) є істотними умовами договору про надання послуг з охорони.

Додаткову угоду № 7 від 26.06.2009 року до договору № 64 від 04.10.2007 року суд розцінює як договір про надання послуг з охорони за плату, який передбачає оплату витрат підрядника на охорону обєкта, але сторони не узгодили такої істотної умови цього договору як розмір плати за послуги з охорони.

Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Вищезгаданою статтею 903 Цивільного кодексу України визначено, що умова щодо розміру плати за надання послуг за плату є істотною умовою договору про надання послуг за плату і така умова безперечно є необхідною для договорів даного виду, оскільки за відсутності такої умови у договорі не можливо визначити обсяг (розмір) зобовязань замовника послуг щодо оплати витрат виконавця на охорону.

З огляду на вимоги статей 638, 901, 903 Цивільного кодексу України, договір (угода) про надання послуг охорони між позивачем та відповідачем є неукладеною, а відтак позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 405526,58 грн. заборгованості, які ґрунтуються не умовах додаткової угоди № 7 від 26.06.2009 року до договору № 64 від 04.10.2007 року, зобовязання за якою начебто не виконав відповідач саме у зазначеній сумі, є безпідставними, необґрунтованими та неправомірними, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 цього ж Кодексу визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача у звязку з відмовою в задоволенні його позову.

Враховуючи все вищевикладене, керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 22.11.2016.

Суддя ОСОБА_2