ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 року Справа № 904/117/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Вечірка І.О. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Науменка І.М.

Секретар: Ковзиков В.Ю.

за участю:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №4 від 15.02.2016;

від ДВС: ОСОБА_2, довіреність №20-22/302/20.3-03 від 17.06.2016;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність №1101/2016/3 від 11.01.2016 року.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БГ Банк", м. Київ

на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року

за скаргою Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" на постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.07.2016 року

у справі № 904/117/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "БГ Банк", м. Київ

до Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування", м. Дніпро

про стягнення 43 748 734,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року у справі № 904/117/15 (суддя Рудовська І.А.) задоволено скаргу Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування". Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про арешт коштів боржника від 26.07.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 51443789.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального та матеріального права;

- при винесенні ухвали судом першої інстанції не було враховано, що відомості, які містяться в скарзі відповідача не відповідають дійсності. Так, відповідач в своїй скарзі посилався на те, що постанова державного виконавця від 17.06.2016 року була отримана ним лише 29.07.2016 року, а постанова про арешт його коштів прийнята державним виконавцем 26.07.2016 року. Однак, згідно з інформаційною роздруківкою із веб-сайту ДП "Укрпошта" постанова державного виконавця від 17.06.2016 року про відкриття виконавчого провадження була отримана відповідачем 29.06.2016 року. Таким чином, у відповідача було достатньо часу для добровільного виконання рішення суду;

- відповідач в своїй скарзі стверджував, що усі арештовані рахунки є спеціальними та відкриті для виплати заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку, компенсацію витрат на відрядження, здійснення виплати у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності, тощо, а тому кошти, які знаходяться на цих рахунках не можуть бути примусово стягнуто з посиланням на статтю 73 Закону України "Про виконавче провадження". Судом не було враховано, що ця стаття 73 стосується звернення стягнення на майно боржника - фізичної особи, тобто остання не може застосовуватись до спірних правовідносин;

- в матеріалах справи відсутні докази того, що на всіх арештованих рахунках відповідача містяться кошти для виплати заробітної плати, компенсацію за невикористану відпустку, компенсацію витрат на відрядження, здійснення виплат у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, тощо.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.10.2016 року апеляційну скаргу прийнято до розгляду, розгляд справи призначено у судовому засіданні на 25.10.2016 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 25.10.2016 року продовжено строк розгляду апеляційної скарги на 15 днів, розгляд апеляційної скарги відкладено на 08.11.2016 року.

Представник позивача в судових засіданнях 25.10.2016 року та 08.11.2016 року надав пояснення в обґрунтування доводів апеляційної скарги.

Представник ДВС та відповідача в судових засіданнях 25.10.2016 року та 08.11.2016 року надали пояснення по апеляційній скарзі.

Заслухавши пояснення учасників провадження у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, судова колегія апеляційного господарського суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2015 року у справі № 904/117/15 задоволено позовні вимоги, стягнуто з Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" на користь Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" 2 373 570,00 доларів США заборгованості за прострочений кредит, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 17.12.2014 року складає 37 440 467,69 грн., 5 476 708,49 грн. заборгованості зі сплати пені за несвоєчасно сплачений кредит, 17 220,53 грн. заборгованості зі сплати пені за несвоєчасно сплачені проценти, 814 337,31 грн. заборгованості зі сплати 3 % річних від простроченої суми кредиту. А також, стягнуто з Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" в дохід Державного бюджету України в особі управління Державного казначейства у Жовтневому районі м. Дніпропетровська у відділенні банку ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області 73 080,00 грн. судового збору.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 року рішення господарського суду від 14.04.2015 року залишено без змін.

На виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 14.04.2016 року з урахуванням постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.05.2016 року господарським судом Дніпропетровської області 01.06.2016 року видано накази у даній справі.

18.08.2016 року до господарського суду Дніпропетровської області від відповідача - Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" надійшла скарга на постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.07.2016 року (матеріали оскарження а. с. 1-3).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2016 року прийнято скаргу до розгляду та призначено розгляд у судовому засіданні на 08.09.2016 року (матеріали оскарження а. с. 18).

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року задоволено скаргу Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування". Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 про арешт коштів боржника від 26.07.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 51443789 (матеріали оскарження а. с. 23-25).

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо відповідності закону та обґрунтованості прийнятої судом першої інстанції ухвали від 27.09.2016 року, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 18.08.2016 року до господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшла скарга на постанову Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.07.2016 року (матеріали оскарження а. с. 1-3).

Зазначена скарга на дії державного виконавця мотивована тим, що 29.07.2016 року відповідач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 51443789 від 17.06.2016 року Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. В зазначеній постанові встановлено, що боржник (відповідач) повинен самостійно виконати рішення господарського суду в строк до семи днів з моменту винесення (отримання) відповідної постанови. Враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята 17.07.2016 року, а була надіслана на адресу боржника 23.07.2016 року, тобто із запізненням на 6 календарних днів, то Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в порушення статей 25, 31 Закону України "Про виконавче провадження" не здійснив своєчасного повідомлення боржника та фактично своїми діями позбавив боржника права провести самостійне погашення заборгованості. В постанові Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.07.2016 року про арешт коштів боржника не встановлено безпосередньо перелік рахунків в фінансових установах, на які необхідно накласти арешт, що є порушенням статті 65 Закону України "Про виконавче провадження".

Матеріали справи свідчать, що 17.06.2016 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 904/117/15 від 01.06.2016 року, виданого господарським судом Дніпропетровської області із встановленням боржнику добровільного строку для виконання до семи днів з моменту винесення (отримання) відповідної постанови. У вказаній постанові також зазначено, що у разі не виконання рішення в наданий для самостійного виконання строк, виконання рішення буде відбуватись в примусовому порядку із стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Боржника повідомлено про можливість оскарження даної постанови у десятиденний строк у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2016 року надіслана на адресу Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Еллектровозобудування" 23.06.2016 року та отримана адресатом 29.06.2016 року, що підтверджується роздруківкою з веб-сайту ДП "Укрпошта" (т. 3, а. с. 28).

З огляду на отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та у зв'язку із тим, що боржником наказ господарського суду Дніпропетровської області в добровільному порядку у зазначений в постанові строк в повному обсязі виконаний не був, державним виконавцем на підставі статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову від 26.07.2016 року про арешт коштів боржника.

Задовольняючи скаргу відповідача (боржника) на дії державного виконавця, місцевий господарський суд, зокрема, виходив з того, що боржник не був своєчасно повідомлений державним виконавцем про винесення процесуальних документів з виконавчого провадження, що в свою чергу позбавило боржника права на добровільне виконання рішення суду.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно із статтею 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання та він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням із боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних із організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне або часткове самостійне виконання рішення боржником, а також повідомити державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною 2 статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Таким чином, зазначена норма пов'язує факт повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження з фактом надсилання відповідної постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а не з фактом його отримання боржником.

Апеляційним господарським судом встановлено, що копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.06.2016 року отримано боржником 29.06.2016 року, а не 29.07.2016 року, як зазначає відповідач в своїй скарзі на дії державного виконавця. Факт одержання такої постанови саме 29.06.2016 року підтверджується роздруківкою із веб-сайту ДП " Укрпошта" (т. 3, а. с. 28).

Надалі, з метою своєчасного та повного виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/117/15 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 винесено постанову від 26.07.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 51443789 про арешт коштів боржника, що містяться на рахунках та належать боржнику у межах суми 48 123 607,42 грн.

Відповідно до частин 2, 4 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня з моменту їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Статтею 57 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках чи інших фінансових установах. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилась під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня з дня із дня виявлення майна. Постановами, передбаченими частиною 2 цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника або оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного дня після її винесення боржнику та банком чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині 2 цієї статті та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За наведених обставин, дії державного виконавця по винесенню постанови про арешт коштів боржника не суперечать вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що відсутній факт неправомірних дій державного виконавця при відкритті виконавчого провадження та встановленні боржнику строку для добровільного виконання рішення суду, відтак місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про передчасність винесення державним виконавцем постанови про арешт коштів боржника.

Щодо посилання відповідача в скарзі на дії державного виконавця на те, що в постанові Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.07.2016 року про арешт коштів боржника не встановлено безпосередньо перелік рахунків в фінансових установах, на які необхідно накласти арешт, що є порушенням статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

Особливості звернення стягнення на майно боржника - юридичної особи визначені в главі 5 Закону України "Про виконавче провадження". За приписами частин 3, 4 статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача. Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

Частиною 5 статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що не підлягають стягненню у порядку, встановленому цим Законом, кошти: що перебувають на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов'язаних із забезпеченням ядерної безпеки"; що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих на виконання статей 191 та 261 Закону України "Про теплопостачання" та статті 151 Закону України "Про електроенергетику".

Боржником не надано до господарського суду доказів наявності рахунків із спеціальним режимом використання.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що державним виконавцем при винесенні постанови про арешт коштів боржника не було враховано, зокрема, що: кошти, які знаходяться на цих рахунках, використовуються з цільовим призначенням на виплату заробітної плати та сплату податків і зборів, в тому числі і єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Мотивуючи даний висновок суд першої інстанції з посиланням на положення Конституції України щодо прав особи на оплату праці, Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці" виходив з того, що накладення арешту на рахунки боржника, які призначені для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що в свою чергу призводить до порушення конституційних прав громадян, які працюють на підприємстві.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодиться із даним висновком суду першої інстанції, оскільки господарським судом не було враховано того, що наведеними ним нормами матеріального права регулюються трудові правовідносини, в той час як спірні виконавчі дії вчиняються на підставі судового рішення про стягнення заборгованості з юридичної особи, відтак вони регулюються нормами Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, стаття 65 даного Закону , яка передбачає перелік рахунків, грошові кошти на яких не підлягають стягненню в порядку, встановленому цим Законом, не містить заборони щодо стягнення коштів, які знаходяться на рахунках призначених для виплати заробітної плати.

Відповідна правова позиція підтверджується судовою практикою, викладеною, зокрема, в постанові Вищого господарського суду України від 17.08.2016 року у справі № 903/845/15.

Місцевий господарський суд при винесенні оскаржуваної ухвали наведене вище не врахував, а тому прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення скарги боржника на постанову державного виконавця від 26.07.2016 року про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні.

Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року має бути скасована. В задоволенні скарги відповідача на дії державного виконавця необхідно відмовити.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 104, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "БГ Банк" задовольнити.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 27.09.2016 року у справі № 904/117/15 скасувати.

Прийняти нове рішення.

"В задоволенні скарги Державного підприємства "Дніпропетровський науково-виробничий комплекс "Електровозобудування" про визнання незаконною та скасування постанови Державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 26.07.2016 року - відмовити".

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 14.11.2016 року.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя В.О. Кузнецов

Суддя І.М. Науменко