РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016Справа №910/16529/16

За позовомДержавне підприємство "Державна вугільна компанія"
ДоПублічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський"
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача
Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
Прозобов'язання вчинити дії

Суддя Спичак О.М.

Учасники судового процесу:

від позивача: Царенко Є.П., Слюсар С.А. - представники за дов.;

від відповідача-1: Янкова А.В. - представник за дов.;

від відповідача-2: Янкова А.В. - представник за дов.;

від третьої особи-1: не з'явився;

від третьої особи-2: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Державна вугільна компанія" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" про повернення коштів в сумі 600 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2016 року порушено провадження у справі № 910/16529/16, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", призначено розгляд справи на 30.09.2016 року.

29.09.2016 року представник відповідача подав до канцелярії суду клопотання про відкладення розгляду справи.

В судовому засіданні 30.09.2016 року представник позивача подав письмове підтвердження відсутності аналогічного спору.

30.09.2016 року представник третьої особи-1 подав до канцелярії суду письмові пояснення по суті спору.

Представники третьої особи -2, 3 в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконали, про дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 30.09.2016 року, у зв'язку із неявкою учасників судового процесу та необхідністю витребування додаткових доказів по справі, суд задовольнитив клопотання представника відповідача та відклав розгляд справи на 17.10.2016 року.

17.10.2016 року представник відповідача подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, та клопотання про припинення провадження у справі.

Представник третьої особи - 1, 2 в судове засідання 17.10.2016 року не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

17.10.2016 року в судовому засіданні представники позивача надали усні пояснення по суті спору, відповідно до яких просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача, в даному судовому засіданні, проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Клопотання представника відповідача, про припинення провадження у справі, буде розглянуто судом у наступному судовому засіданні.

17.10.2016 року господарським судом оголошено перерву в судовому засіданні по справі № 910/16529/16 до 31.10.2016 року о 11-30.

20.10.2016 року представник позивач подав до канцелярії суду клопотання про залучення додаткових доказів по справі.

20.10.2016 року до канцелярії суду надійшов лист від Національного банку України щодо надання інформації.

27.10.2016 року представник відповідача подав до канцелярії суду письмові пояснення, відповідно до яких уточнив клопотання про припинення провадження у справі, подане 17.10.2016 року.

28.10.2016 року представник позивача подав до канцелярії суду заяву про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 31.10.2016 року представник позивача підтримав, подану заяву про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача в даному судовому засіданні підтримав, раніше подане, клопотання про припинення провадження у справі.

Судом розглянуто та відхилено вищезазначене клопотання представника відповідача про припинення провадження у справі.

Представник третьої особи - 2 в судове засідання 31.10.2016 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та місце слухання справи був повідомлений належним чином.

Заява представника позивача про зменшення позовних вимог буде розглянута судом у наступному судовому засіданні.

31.10.2016 року господарським судом оголошено перерву в судовому засіданні по справі № 910/16529/16 до 07.11.2016 року о 15-40.

07.11.2016 року представник позивача подав до канцелярії суду додаткові письмові пояснення по суті спору та 07.11.2016 року в судовому засіданні підтримав їх.

Судом розглянута та не прийнята заява представника позивача про зменшення позовних вимог, подана 28.10.2016 року.

Крім того, відповідно до аб. 1 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Оскільки, одна із вимог позивача фактично заявлена до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ліквідатора банку ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", то, суд вважає за необхідне, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ліквідатора банку ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича, з власної ініціативи, залучити до участі у справі, в якості іншого відповідача.

У зв'язку із залученням іншого відповідача, господарський суд ухвалою суду відклав розгляд справи на 14.11.2016.

11.11.2016 представник позивача подав до канцелярії суду заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої заявляє дві вимоги: 1) зобов'язати керівництво ПАТ "БАНК МИХАЙЛОВСЬКИЙ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ліквідатора банку вжити заходи необхідні для скасування/відміни операції по зарахуванню коштів у розмірі 600 000,00 грн., перерахованих після початку ліквідації ПАТ "БАНК МИХАЙЛОВСЬКИЙ", відповідно до платіжного доручення № 1256 від 28.07.2016 на розрахунковий рахунок Державного підприємства "Державна вугільна компанія".

2) зобов'язати керівництво ПАТ "БАНК МИХАЙЛОВСЬКИЙ" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ліквідатора банку вжити заходи, необхідні для повернення коштів, перерахованих після початку ліквідації ПАТ "БАНК МИХАЙЛОВСЬКИЙ", відповідно до платіжного доручення № 1256 від 28.07.2016, ініціатору переказу ДПЗД "Укрінтеренерго" без дотримання порядку черговості задоволення вимог до банку, визначеного статтею 52 Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а, відповідно до пункту 10 ст. 48 цього ж Закону.

В судовому засіданні 14.11.2016 представник позивача підтримав, подану заяву про зміну предмету позову.

Дослідивши зазначену заяву, господарський суд приймає її з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

У зв'язку із тим, що ухвалою суду від 07.11.2016 було залучено до участі у справі № 910/16529/16 іншого відповідача - уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - ліквідатора банку ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Волкова Олександра Юрійовича і розгляд справи № 910/16529/16 почався заново, тому у позивача, на підставі ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, наявне право на подання заяви про зміну предмету або підстав позову.

Крім того, відповідно до п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18, право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Отже, у зв'язку із вищенаведеним, та враховуючи відповідність заяви позивача про зміну предмету позову ст. ст. 54, 57 Господарського процесуального кодексу України, зазначена заява приймається судом до розгляду.

В судовому засіданні 14.11.2016 представник відповідача-2 подав письмові пояснення, відповідно до яких просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник третіх осіб в дане судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Згідно з абзацом 4 пункту 2 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/140 від 15.03.2010 року «Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 14.11.2016 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.07.2016 Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі по тексту - третя особа-1) перерахувало грошові кошти у розмірі 600 000,00 грн. на розрахунковий рахунок Державного підприємства «Державна вугільна компанія» (далі по тексту - позивач), який відкритий у Публічному акціонерному товаристві «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ»(далі по тексту - відповідача-1), що підтверджується платіжним дорученням № 1256 від 28.07.2016, копія якого наявна у матеріалах справи.

28.07.2016 Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», листом вих. № 44/01-1634, звернулось до ліквідатора ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в якому просило повернути йому, помилково сплачені на поточний рахунок позивача № 1601, грошові кошти у сумі 600 000,00 грн.

29.07.2016 позивач звернувся до ліквідатора ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» листом вих. № 229, згідно до якого просив останнього, платіж третьої особи-1 на розрахунковий рахунок позивача, здійснений 28.07.2016, вважати помилковим та здійснити повернення грошових коштів в розмірі 600 000,00 грн. на рахунок Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго».

В свою чергу, представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» листом вих. № 11.08.16/06-вих від 11.08.2016 надав позивачу відповідь, в якій зазначив, що відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 № 124-ріш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 12.07.2016 № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Ірклієнка Юрія Петровича (далі - Уповноважена особа Фонду).

Крім того, повідомлено, що станом на 09.08.2016 залишок коштів на рахунку позивача №1601 в банку Публічного акціонерного товариства «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» становить 606 045,56 грн.

Також було зазначено, що в даний час приймаються вимоги кредиторів ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».

Додатково, листом вих. № 29.08.16/04-вих від 29.08.2016, представник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» повідомив позивача про відсутність у останнього заборгованості перед ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» станом на 25.08.2016.

У зв'язку із тим, що вимоги позивача виконані не були, останній звернувся до Господарського суду м. Києва з даним позовм.

Позовні вимоги позивач мотивує наступним.

У зв'язку із тим, що на момент зарахування на розрахунковий рахунок позивача № 1601 грошових коштів у сумі 600 000,00 грн.(перераховані третьою особою-1), було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», то відповідач-2, у відповідності до ч. 10 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», був повинен здійснити повернення коштів у сумі 600 000,00 грн. ініціатору переказу(третій особі-1).

Крім того, позивач посилається на порушення відповідачами норм Закону України «Про банки і банківську діяльність», а саме ст. ст. 2, 19 та 20 цього Закону.

В свою чергу відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечують в повному обсязі, посилаючись на наступне.

Відповідач-2 в своєму відзиві зазначає, що оскільки грошові кошти, які зараховані на рахунок позивача, є його власністю, то у Банку відсутні правові підстави для здійснення повернення цих коштів платнику(третій особі-1).

Крім того, у зв'язку із запровадження ліквідаційної процедури ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», за твердженнями відповідача-2, позивач мав право звертатися до Фонду/уповноваженої особи Фонду гарантування із заявою про свої вимоги, у відповідності до ч. 5 ст. 45 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідач-1 в своїх запереченнях посилається на те, що оскільки 08.08.2016 Національним банком України був відкритий накопичувальний рахунок ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», то з урахуванням пункта 3.4 глави 3 розділу V Положення «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку» не передбачений механізм перерахування коштів ініціатору перерказу з накопичувального рахунку під час ліквідації банку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Умовами ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» визначено, що банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків; розрахункові банківські операції - рух грошей на банківських рахунках, здійснюваний згідно з розпорядженнями клієнтів або в результаті дій, які в рамках закону призвели до зміни права власності на активи; банківська ліцензія - документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність;

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч. 2 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Разом із тим, на момент здійснення третьою особою-1 грошового переказу у сумі 600 000,00 грн. на розрахунковий рахунок позивача, у відповідача-1 відбувалась процедура ліквідації відповідача-1, що підтверджується рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1213 від 12.07.2016 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та делегування повноважень ліквідатора банку», яке було прийнято на виконання рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ».

Відповідно до аб. 6 ст. 77 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що його метою є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Пунктом 17 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч. 4 ст. 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку

Відповідно до ч. 1-4 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку.

Згідно з п. 6 ст. 2 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відомості про ліквідацію банку повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про початок процедури ліквідації банку; 4) інформацію про місце та строк прийняття вимог кредиторів.

Фонд у семиденний строк з дня початку процедури ліквідації банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Згідно п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Згідно ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Судом встановлено, що на момент прийняття та зарахування на розрахунковий рахунок позивача № 1601 грошових коштів у сумі 600 000,00 грн., які були перераховані Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"(третя особа-1), згідно до платіжного доручення № 1256 від 28.07.2016, була розпочата процедура ліквідації відповідача-1, всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) були припинені, а повноваження, перелік яких закріплений у ст. 48 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», щодо завершення процедури ліквідації банку, були делеговані уповноваженій особі Фонду.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов'язань перед банком).

Отже, законодавець чітко визначив дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі надходження на кореспондентський рахунок банку, що ліквідується, грошових коштів для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку.

Зважаючи на викладене, дії банку щодо зарахування на розрахунковий рахунок позивача № 1601 грошових коштів у сумі 600 000,00 грн., які були перераховані Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"(третя особа-1), згідно до платіжного доручення № 1256 від 28.07.2016, в процесі ліквідації банку, є не законними і відповідно незаконною також є бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо неповернення коштів до моменту відкриття накопичувального рахунку у Національному Банку України.

Разом із тим, відповідно до п. 3.2, 3.3 та 3.4 глави 3 розділу V Положення «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку», з метою забезпечення процедури ліквідації Фонд або уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку (у разі делегування їй відповідних повноважень) ініціює відкриття накопичувального рахунку неплатоспроможного банку у національній валюті та іноземній валюті, а також у банківських металах (за необхідності) в НБУ.

Після відкриття накопичувального рахунку за розпорядженням уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку залишок коштів із кореспондентського рахунку банку перераховується на накопичувальний рахунок і вживаються заходи щодо закриття кореспондентського рахунку такого банку та виключення його з учасників системи електронних платежів (СЕП) у порядку, визначеному нормативно-правовим актом НБУ, що визначає порядок міжбанківського переказу грошей в Україні в національній валюті, а також повертаються кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини банку, що враховувалися на відповідному позабалансовому рахунку (якщо такий облік вівся в територіальному управлінні НБУ за договором з таким банком).

Уповноважена особа Фонду вживає заходів для підключення банку, що ліквідується, до електронної пошти НБУ.

На накопичувальний рахунок банку зараховуються кошти такого банку і надходження на його користь. З цього рахунку проводяться розрахунки з кредиторами й оплата витрат на здійснення процедури ліквідації.

Оскільки, на момент звернення позивачем до Господарського суду м. Києва з відповідною позовною заявою (07.09.2016), Національним Банком України вже відкрито накопичувальний рахунок ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ»(08.08.2016), а також, враховуючи те, що положенням «Про виведення неплатоспроможного банку з ринку» не передбачено іншого руху з накопичувального рахунку банку, який знаходиться в стадії ліквідації окрім, чітко визначеного умовами п. 3.4 глави 3 розділу V зазначеного положення, тому вимоги позивача не можуть бути задоволені судом, оскільки це фактично порушить порядок здійснення ліквідаційної процедури, встановленої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та таке рішення суду буде знаходитись поза межами закону.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено

17.11.2016

Суддя Спичак О.М.