ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016 Справа № 904/4625/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів головуючого судді Паруснікова (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Білецької Л.М.

при секретарі судового засідання: Саланжій Т.Ю.

від представників сторін:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, представник за довіреністю №140/81 від 05.05.2016

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.08.2016 по справі № 904/4628/16 (суддя Кеся Н.Б.)

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», м. Павлоград, Дніпропетровської області

про стягнення 40748,76 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2016 по даній справі в задоволенні позову відмовлено.

Фактично висновки викладені місцевим господарським судом в оскаржуваному рішенні зводяться до безпідставності складеного позивачем акту загальної форми № 4840 та видачі наказу № 685 від 29.11.2015, якими зафіксовано затримку вагонів з вини відповідача (неприйняття вагонів вантажовласником).

Судом вказано, що відображені в акті загальної форми № 4840 чотири вагони виставлені на 8 колію станції ОСОБА_2 з ремонтного тупика всупереч п. 7 укладеного між сторонами договору, у кількості менше 60 осей (15 вагонів) без згоди на це вантажоодержувача ПАТ «Північний ГЗК». Судом акцентовано увагу на тому, що станція ОСОБА_2 є тупиковою й обслуговує лише відповідача та підприємства контрагентів відповідача, вагони для яких передаються через відповідача.

Також судом враховано, що на час видачі наказу № 685 від 29.11.2015 (06:52 год.) про затримку вагонів на станції Марганець, з причин не вивільнення колій відповідачем на станції ОСОБА_2 була зайнята лише одна колія з 8-ми вагонами адресованими відповідачеві, які він мав право забрати. При цьому, позивачем не доведено необхідності виставлення з ремонту 4 вагонів, у кількості меншій ніж обумовлено п. 7 договору, а не приєднання цих вагонів до інших, адресованих відповідачеві.

Непогоджуючись з рішенням господарського суду позивач звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, що на його думку є підставою для скасування вказаного рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на той факт, що місцевий господарський суд безпідставно не врахував ті обставини, що причини затримки вагонів, викладені позивачем в актах загальної форми ГУ-23 відповідають дійсності, документально підтверджені, свідчать про правомірність дії наказу № 685, а тому помилковим є висновок місцевого господарського суду про відсутність вини відповідача у зайнятті колій на станції призначення.

19.09.2016 ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду відновлено строк на подачу апеляційної скарги та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 11.10.2016.

10.10.2016 від представника відповідача на адресу Дніпропетровського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно якого відповідач просив колегію суддів апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

11.10.2016 розгляд справи відкладався на 03.11.2016.

03.11.2016 у судовому засіданні оголошено перерву до 17.11.2016, а строк розгляду спору продовжено до 21.11.2016.

17.11.2016 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом 21.09.2012 між Державним підприємством «ОСОБА_2 залізниця» (правонаступником усіх прав та обовязків якого є ПАТ «Українська залізниця») (залізниця) та ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (перейменоване на ПрАТ «ПГЗК») (власник колії) було укладено договір про експлуатацію залізничної підїзної колії ПАТ «ПГЗК», яка примикає до станцій ОСОБА_2 і Рядова ДП «ОСОБА_2 залізниця» № ПР/М-12-2/14-1438/НЮдч (далі - договір), відповідно до п. 1 якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить Власнику, що примикає до станцій ОСОБА_2 залізниці: ОСОБА_2 - стрілками № № 2, 4, 6 до колії № 6 та № 8 станції ОСОБА_2; Рядова - стрілкою № 8 до колії № 6 Рядова. Під'їзна колія обслуговується власним локомотивом.

Згідно з п. 5, 6 Договору здавання вагонів для під'їзної колії зі станцій ОСОБА_2, Рядова здійснюється за повідомленнями, які передає відповідальний працівник станції Залізниці прийомоздавальнику Власника колії не пізніше ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів з реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2. Вагони, що прибули на станцію ОСОБА_2 залізниці для ПАТ "ПГЗК" подаються локомотивом Залізниці на одну з колій № № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції ОСОБА_2 за вказівкою чергового по станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом Власника колії. Вагони, що прибули на станцію Рядова ОСОБА_2 залізниці для ПАТ «ПГЗК» подаються локомотивом Залізниці на одну з колій № № 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5,VІ, 7, 8, 9, 10 станції Рядова за вказівкою чергового по станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом Власника колій.

Пунктом 8 Договору передбачено, що про готовність вагонів до забирання Власник колії повідомляє Залізницю: повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього залізничного транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання Залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред'явлення вагонів до здачі Залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113.

Відповідно до п. 11 Договору час перебування вагонів на підїзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів Залізницею Власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів Залізниці.

Згідно з п. 15 Договору Власник колії сплачує Залізниці: за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами, за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1); за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від Власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з Правилами зберігання вантажів.

Пунктом 20 Договору встановлено термін його дії з 29.10.2012 до 28.10.2017 (а. с. 84-86).

Залізницею на адресу одержувача - ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» прийняті до перевезення порожні власні вагони за накладними №№ 46841292, 46846960, 46871174, 46845186 (а. с. 43-46).

Позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони, про що зроблено відповідні записи у книгах повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2 (а. с. 62-83).

У звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником по причині скупчення вагонів на станції ОСОБА_2 залізниці (зайнятість колій) прибувших на адресу ПАТ «Північний ГЗК» і несвоєчасного вивільнення колій від вантажу, що прибув на їх адресу вагони №№ голова 61298114 хвіст 56131915 у кількості 57 вагонів, індекс поїзда 4600-397-4573 з вантажем на своїх осях затримано на шляху прямування на станції підходу Марганець за наказом № 685 (а. с. 47).

Внаслідок неприйняття вагонів одержувачем на свою підїзну колію станцією Марганець ОСОБА_2 залізниці складено акт про затримку вагонів форми ГУ-23а від 29.11.2015, а також акт загальної форми ГУ-23 № 520 від 29.11.2015 (а. с. 48-49). Повідомлення про затримку вагонів вручено представнику комбінату 29.11.2015 о 08:00 год. (а. с. 50).

Відповідно до акту про затримку вагонів від 29.11.2015 затримані вагони, що прибули 28.11.2015 о 12:50 год. поїздом № 2603 відправлені 01.12.2015 поїздом № 2603 о 14:47 год. (а. с. 48).

За фактом затримки вагонів за весь час затримки вагонів на станції підходу Марганець, за наказом № 685 за період з 29.11.15р. 06:52 по 01.12.15р. 13:00 складені акти загальної форми ГУ-23: №4819, №4823, №4824, №4830, №4837, №4839, №4840, №4841, №4842, №4843, №4852, №4856, №4857, №4858, №4859, №4860, №4861, №4862, №4867, №4868, №4896, №4897, №4904 (а. с. 51-61).

Позивач вказує на те, що через затримку вагонів, на станції призначення і на підході до неї, з вини комбінату була знижена пропускна спроможність для перевезення і інших поїздів.

Згідно п. 15 договору власник колії сплачує залізниці плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажів, згідно Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України.

Викладені обставини стали підставою для нарахування позивачем плати за користування вагонами по відомостях плати форми ГУ-46 №№ 03129469, 09129474, 03129447, 03129446, 03129444, 09129476 на суму 28195,08 грн. та збору за зберігання вантажу по накопичувальній картці форми ФДУ-92 №16129068 у сумі 1587,48 грн., що підлягає стягненню з особового рахунку ПАТ «Північний ГЗК».

Вказані відомості плати форми ГУ-46 та накопичувальна картка форми ДУ-92 підписані представниками ПАТ «Північний ГЗК» з застереженням про те, що вагони затримані на шляху перевезення по незалежним від ПАТ «Північний ГЗК» причинам.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення з ПрАТ «Північний ГЗК» плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу у розмірі 29782,56 грн., позивач зазначив, що нарахування такої плати та збору зумовлено порушенням відповідачем умов договору щодо прийняття вагонів одержувачем на свою підїзну колію.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем плати за користування спірними вагонами та за зберігання вантажу.

Відповідно до ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність субєктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Статтею 920 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).Згідно ст. 46 Статуту залізниць України одержувач зобовязаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби.

Згідно ст. 71 Статуту залізниць України взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних підїзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і на залізничній підїзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Згідно ст. 119 Статуту за користування вагонами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками підїзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами-субєктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів, що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами.

Зазначена плата вноситься, також, за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної підїзної колії, порту, підприємства.

Порожні власні або орендовані вагони, які перевозяться за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, відповідно до п. 6.4 Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, мають статус «вантажу», що залізниця зобовязана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обовязки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, обовязок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці.

Збір за зберігання вантажу розраховується згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах, у разі затримки їх з вини одержувача, після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо), а також згідно з розділом ІІІ пункту 2.1. Тарифного керівництва № 1, яким визначено розмір збору за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) за добу. Таким чином, збір за зберігання є регульованим і не потребує додаткового погодження з вантажовласником.

Відповідно до п. 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених зазначеним наказом, всі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

Правилами користування вагонами контейнерами, затвердженими Наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 визначені порядок та умови користування вагонами.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ зазначених Правил облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, які складаються на підставі Памяток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, ОСОБА_1 про затримку вагонів форми ГУ-23а, ОСОБА_1 загальної форми ГУ-23.

Пунктом 4 розділу ІІ Правил користування вагонами передбачено, що відомості плати за користування вагонами мають підписуватися начальником станції і вантажовласника щоденно або в періоди предявлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобовязаний підписати відомість із зауваженнями.

Відповідно до п. 6 розділу ІІІ цих Правил усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника.

За приписами п. 8 розділу ІІІ зазначених Правил, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Згідно з п. 9 розділу ІІІ Правил з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ.

Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією.

Пунктом 10 розділу ІІІ вказаних Правил встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим звязком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).

Відповідно до п. 12 розділу ІІІ Правил загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. При цьому, час до 30 хвилин не враховується, а час 30 хвилин і більше враховується як повна година.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

Господарським судом не враховано наявні в матеріалах справи докази, що надані позивачем на підтвердження того, що затримка вагонів на станції підходу до станції призначення відбулась через неможливість приймання їх станцією призначення з причин скупчення на ній вагонів, що прибули на адресу ПАТ «Північний ГЗК», у звязку з неприйняттям вагонів вантажовласником ПАТ «Північний ГЗК» і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, які складені відповідно до встановлених законодавством вимог, що свідчить про правомірність нарахованої відповідачу плати за користування вагонами і збір за зберігання вантажу.

Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини у порушенні зобовязання доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідачем не надано до матеріалів справи належних доказів в підтвердження повідомлення залізниці прямим телефонним звязком відповідно до умов п. 8 укладеного між сторонами договору, чи іншим чином щодо готовності забрати на свою підїзну колію вагони зі станції призначення. Докази на підтвердження вжиття заходів до залізниці з приводу порушення нею умов договору в частині дотримання строку здачі вагонів на підїзну колію вантажовласника відповідачем також не надано до суду.

Позивачем своєчасно повідомлено відповідача про прибуття власних вагонів на його адресу, про що йшлося вище.

За викладених обставин позовні вимоги в частині нарахування залізницею плати за користування вагонами на суму 28195,08 грн., та збору за зберігання вантажу на суму 1587,48 грн. підлягають задоволенню.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України по справах № 904/1517/16 від 27.09.2016, № 9004/2157/16 від 18.10.2016, № 904/1191/16 від 20.10.2016, № 904/542/16 від 25.10.2016.

Спірні плату за користування вагонами та збір за зберігання вантажу залізницею розраховано відповідно до вищенаведених норм Правил користування вагонами, Правил зберігання вантажу, на підставі п. п. 2.1 п. 2 Розділу III Тарифного керівництва № 1, ставок плати за користування, наведеними в Розділі V Тарифного керівництва № 1, керуючись правилами пунктів 5.2, 5.4 Розділу II Тарифного керівництва № 1 при округленні сум платежів, з урахуванням коригуючого коефіцієнту, згідно Наказу Мінінфраструктури № 13 від 26.01.2015.

В силу вище наведеного, доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, а рішення скасуванню.

Судові витрати на підставі ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача по справі.

Керуючись ст.ст. 49, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 16.08.2016 по справі № 904/4625/16 скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (50079, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Тернівський район, ідентифікаційний код 00191023) на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «ОСОБА_2 залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (49600, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) плату за користування вагонами у сумі 28195,08 грн., збір за зберігання вантажу у сумі 1587,48 грн., а також судовий збір у сумі 1378,00 грн. за розгляд справи судом першої інстанції та у сумі 1515,80 грн. за перегляд справи судом апеляційної інстанції.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови підписано 18.11.2016

Головуючий суддя Ю.Б. Парусніков

Судді: Т.А. Верхогляд

ОСОБА_3