ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016р. Справа№ 914/2720/16

Господарський суд Львівської області у складі судді Трускавецького В.П.,

при секретарі судового засідання Краєвському І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, с. Жуків, Бережанський р-н., Тернопільська обл.,
до відповідача:Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-інструментальний завод», смт. Івано-Франкове, Яворівський р-н., Львівська обл.,
про: стягнення 93.585,00 грн.

Представники:
позивача:ОСОБА_1 - підприємець,
відповідача:Сивуляк Н.Б. - представник (довіреність від 15.04.2015 р.).

Учасникам судового процесу, присутнім в судовому засіданні, роз'яснено їхні права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22, 28 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України). Заяв про відвід суду не поступало. Клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу не надходило.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-інструментальний завод» про стягнення 93.585,00 грн. заборгованості. Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.10.2016 р. порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду на 16.11.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач у порушення умов договору №117 від 02.06.2015 р. не оплатив у повному обсязі вартості виконаних робіт, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 93.585,00 грн.

В судове засідання позивач з'явився, позовні вимоги підтримав та надав усні пояснення по суті справи.

В судове засідання представник відповідача з'явився, подав суду відзив на позовну заяву, яким вказує про те, що всі роботи були виконані вчасно та в повному обсязі, але зважаючи на тяжкий фінансовий стан товариство не має можливості здійснити розрахунок з позивачем.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.

Між сторонами у справі був укладений договір №117 від 02.06.2015 р. (далі - Договір). За умовами цього Договору Замовник (відповідач у справі) доручає, а Виконавець (позивач у справі) зобов'язується виконати роботи, пов'язані з Проведенням робіт по виготовленню ескізного проекту реконструкції будівлі ремонтно-механічної дільниці під літерою Л-1 під проект офісів та складів загальною площею 1247,8 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 та належить Замовнику на праві власності ( п. 1.1. Договору).

Відповідно до п.1.3. Договору роботи вважаються виконаними після підписання Сторонами акту про приймання виконання робіт.

Згідно з п.п. 4.1., 4.2. Договору вартість всіх робіт, що доручається Виконавцеві становить 75 грн. за 1 кв. метр. Загальна вартість робіт відповідно до Договору становить 93585 грн. 00 коп. Оплату Замовник проводить протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акту про приймання виконання робіт за фактом виконання.

Протоколом узгодження договірної ціни до Договору №117 від 02-06-2015 р. сторони погодили договірну ціну, що становить 75 грн. за 1 кв.м. і загальна вартість відповідно до Договору 93585 грн. 00 ком. Даний протокол є основою для проведення взаємних розрахунків між Виконавцем і Замовником.

На виконання умов Договору позивач передав відповідачу, а відповідач прийняв роботи пов'язані з проведенням робіт по виготовленню ескізного проекту будівлі ремонтно - механічної дільниці під літерою Л-1 під проект офісів та складів загальною площею 1247,8 кв.м., про що свідчить акт здавання-приймання робіт від 02.07.2015 р., підписаний сторонами та скріплений печатками сторін. Згідно з цим актом у замовника (відповідача у справі) претензій до якості переданої продукції немає.

Між сторонами здійснено звірку взаємних розрахунків, про що складено відповідний акт від 01.09.2016 р. Згідно з цим актом заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.09.2016 р. за Договором №117 від 02.06.2015 р. становить 93.585,00 грн.

Відповідач у поданому відзиві визнав позовні вимоги, повідомив що всі роботи були виконані вчасно та в повному обсязі, але зважаючи на тяжкий фінансовий стан нашого товариство не має можливості здійснити розрахунок з позивачем, доказів сплати боргу в сумі 93.585,00 грн. станом на день прийняття рішення суду не представив.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Між сторонами у справі виникли зобов'язання з приводу виконання робіт на підставі Договору субпідряду в силу пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічне положення передбачено частиною першою пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 4.2. Договору передбачено, що оплата замовником проводиться протягом 3-х банківських днів з моменту підписання акту про приймання виконаних робіт.

Відповідач свій обов'язок по оплаті вартості виконаних робіт не виконав.

В силу статті 610, частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивачем виконано зобов'язання за умовами Договору, а відповідачем їх прийнято та підписано акт здавання-приймання робіт від 02.07.2015 р. на суму 93.585,00 грн. Кореспондуючий обов'язок з оплати виконаних робіт замовник не виконав у повному обсязі. Таким чином, вимога позивача про стягнення основного боргу в розмірі 93.585,00 грн. є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до статей 32, 33, 38 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує необхідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 43 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, а судом не виявлено на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Відтак, 1.403,77 грн. судового збору, сплаченого позивачем квитанцією №ПН3960 від 24.10.2016 р., покладаються на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Ремонтно-інструментальний завод» (адреса: вулиця Львівська, будинок 55, селище міського типу Івано-Франкове, Яворівський район, Львівська область, 81070; ідентифікаційний код 32673479) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса: село АДРЕСА_2; індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) 93.585,00 грн. боргу та 1.403,77 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21 листопада 2016 року.

Суддя Трускавецький В.П.