ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Справа № 911/565/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Корнілової Ж.О. ? головуючого (доповідач),
Малетича М.М.,
Грека Б. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016
у справі№ 911/565/16 Господарського суду Київської області
за позовомДержавного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс"
ДоФізичної особи-підприємця ОСОБА_4
Про за участю від позивача: від відповідача:стягнення 159406,56 грн., Кафельнікова Т. О., ОСОБА_6,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.04.2016 у справі № 911/565/16 (суддя Христенко О.О.) позов задоволено повністю. Стягнуто із Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" 159406,56 грн. заборгованості.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 (у складі колегії суддів: Кропивної Л. В.- головуючого, Чорної Л. В., Дідиченко М. А.) рішення Господарського суду Київської області від 13.04.2016 у справі № 911/565/16 Господарського суду Київської області залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 911/565/16, Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 13.04.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 911/565/16, і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суди встановили, і матеріалами справи підтверджується, що Державне підприємство "Спеціалізоване лісогосподарське підприємство "Київоблагроліс" (продавець, позивач) та Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (покупець, відповідач) 17.07.2015 уклали договір № 17-07/15-01-ПЛ (договір), за умовами якого позивач зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених цим договором, передати у власність відповідачу лісопродукцію, а відповідач зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти і оплатити її (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору сторони домовилися, що остаточне найменування, загальна кількість, довжина, діаметр, сорт товару, одиниці виміру та ціна одиниці виміру товару визначаються сторонами на підставі товарно-транспортних накладних.

Сторони погодилися, що товарно-транспортні накладні складатимуть невід`ємну частину договору, а видаткова накладна та/або товарно-транспортна накладна на передану продукцію є документом, який засвідчує остаточно узгоджені сторонами назву, кількість, ціну (вартість) товару (п. 1.4 договору).

Відповідно до п 4.3 договору загальна сума цього договору (тобто загальна вартість (ціна) усього товару, переданого за цим договором) сторонами не обмежується і визначається на підставі фактично переданого у власність товару та узгодженої на нього ціни, відповідно до видаткової накладної та/або товарно-транспортних накладних.

Оплата за товар здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, який визначений у цьому договорі в розмірі, зазначеному в рахунку-фактурі в термін 10 днів з моменту підписання цього договору. Поставка товару покупцю здійснюється позивачем на суму попередньо оплаченого товару (п. 4.4 договору).

Відповідно до п. 4.5 договору у разі здійснення покупцем попередньої оплати за товар у розмірі, визначеному п. 4.4 цього договору, позивач зобов`язується передати у власність покупцеві товар в об`ємах (кількості) пропорційно здійсненої попередньої оплати товару.

Договір діє до 31.12.2015, а в частині поставки товару - до повного його виконання (п. 7.2 договору).

Позивач зазначив, що свої зобов'язання він виконав і передав, а відповідач прийняв лісопродукцію на загальну суму 277601,66 грн., підтверджував товарно-транспортними накладними.

Спростовуючи такі твердження позивача, відповідач посилався на те, що лише наявність видаткової накладної, підписаної уповноваженою особою покупця, є доказом набуття відповідачем (покупцем) права власності на лісопродукцію, а підпис цієї особи на видатковій накладній свідчить про прийняття покупцем лісопродукції за кількістю та якістю.

Подані позивачем товарно-транспортні накладні, на думку відповідача, є неналежним доказом виконання позивачем зобов'язань за договором, адже не містять усіх необхідних реквізитів первинного документу, і не можуть мати юридичної сили доказу передання товару покупцю.

З такими доводами відповідача суд апеляційної інстанції правомірно не погодився, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції встановив, що за домовленістю між сторонами передбачена поставка лісопродукції на умовах ЕХW на умовах ІКОТЕРМС -2010 (пункти 2.1. та 2.2), що у торговій практиці тотожнє самовивозу.

Вивіз лісопрудукції транспортом замовника з Димарського агролісництва підтверджується відомостями, зазначеними у товарно-транспортних накладних, копії яких надав позивач. У товарно-транспортних накладних зазначені відповідальні особи позивача, які дозволили відпуск товару та здійснили його передавання, їх підписи, засвідчені відбитками печатки позивача.

З моменту надання покупцем в обумовленому місці у розпорядження лісопродукції на суму 277601,56 грн. всі ризики, пов'язані з втратою, недостачею, псуванням лісопродукції покладаються на покупця, або особу, якій він довірив вивіз товару, що відтворено у п. 2.4, 2.5, 2.6 договору.

Сама лише відсутність у товарно-транспортних накладних відмітки про вивіз лісопродукції на виконання умов рамкового договору поставки не є підставою для висновку, що сторони вчиняли юридично значимі дії не на його виконання.

Суди встановили, що відповідач оплатив лісопродукцію частково, на суму 118195,00 грн. Cтаном на день прийняття рішення місцевим господарським судом заборгованість відповідача, у розмірі 159406,56 грн., добровільно не сплачена.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін, тому обов'язок покупця сплатити продавцеві повну ціну переданого товару складає зміст основних його зобов'язань відповідно до ст. 692 ЦК України.

Умови рамкового договору поставки передбачали попередню оплату лісопродукції покупцем.

Надання товару у розпорядження покупця і його вивіз створив на стороні покупця обов'язок оплатити вартість товару у повному обсязі в силу приписів ст. ст. 538, 691 та 692 ЦК України.

У добровільному порядку відповідач вартість товару не оплатив. Звернення позивача 16.12.2015 до відповідача з листом № 395/1 від 08.12.2015, направлення якого підтверджується описом вкладення у цінний лист від 16.12.2015 з відміткою поштового відділення зв'язку, про добровільну сплату на рахунок позивача заборгованості у розмірі 159 406,56 грн. залишилося без належного реагування.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до пункту 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення. Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 911/565/16 Господарського суду Київської області прийнята з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі судова колегія вважає непереконливими, і такими, що спростовуються наявними доказами та встановленими матеріалами справи.

Таким чином постанова Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 911/565/16 Господарського суду Київської області підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119-11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 911/565/16 Господарського суду Київської області залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.08.2016 у справі № 911/565/16 Господарського суду Київської області залишити без змін.

Головуючий,суддя:Корнілова Ж. О.
Судді:Малетич М. М.
Грек Б.М.