ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Справа № 922/1623/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гетьман Р.А. , суддя Ільїн О.В.

при секретарі Деппа-Крівіч А.О.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (довіреність №62 від 13.01.2016 року);

відповідача ОСОБА_2 (довіреність б/н від 20.04.2016 року);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом (вх.№2344Х/1-43) на рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2016 року у справі №922/1623/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", м. Харків

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Компані", м. Харків

про стягнення коштів в розмірі 54 028,53 грн.

та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Компані", м. Харків

до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз", м. Харків

про стягнення коштів в розмірі 15436,54 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Позивач Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Компані" про стягнення основної заборгованості у розмірі 27 832,67 грн., інфляційних втрат у розмірі 24 285,70 грн., 3% річних у розмірі 1 910,16 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання з боку відповідача своїх зобов'язань за Договором поставки № від 11.11.2013 року. Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн.

11.07.2016 року до господарського суду Харківської області надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Компані" (відповідача за первісним позовом) вх. №22542, відповідно до якої останній просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (позивач за первісним позовом) заборгованість за Договором про закупівлю послуг № від 07.06.2012 року в розмірі 15436,54 грн..

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12.07.2016 року зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Компані" було прийнято та призначено до розгляду сумісно з первісним позовом.

Рішенням господарського суду Харківської області від 08 серпня 2016 року (суддя Денисюк Т.С.) первісні позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ТОВ "ОСОБА_3 Компані" на користь ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" основну заборгованість в розмірі 27 832,67 грн., інфляційні втрати у розмірі 24285,70 грн., 3% річних у розмірі 1 910,16 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 378,00 грн. Зустрічні позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" на користь ТОВ "ОСОБА_3 Компані" інфляційні втрати у розмірі 1 138,37 грн., 3% річних у розмірі 5 474,38 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 590,31 грн. В решті зустрічного позову відмовлено.

Відповідач за первісним позовом з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2016 року скасувати в частині задоволення первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 01.09.2016 року апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження, розгляд скарги призначено на 15.09.2016 року.

Позивач за первісним позовом у відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, змінити рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2016 року в частині часткового задоволення зустрічних позовних вимог відповідача про стягнення з позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат за Договором № 126000323 від 07.06.2012 року.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 14.09.2016 року, у звязку з відпусткою судді Хачатрян В.С., визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Шепітько І.І., суддя Тихий П.В., суддя Ільїн О.В.

Ухвалою суду від 15.09.2016 року розгляд справи було відкладено на 20.10.2016 року.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.10.2016 року, у звязку з відпусткою судді-доповідача ОСОБА_4, визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Тихий П.В. (суддя-доповідач), суддя Ільїн О.В., суддя Гетьман Р.А.

19.10.2016 року від представника позивача надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№10618).

В судовому засіданні 20.10.2016 року у звязку зі зміною складу судової колегії було оголошено перерву до 14.11.2016 року.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Компані" 11 листопада 2013 року було укладено Договір поставки № (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник (Позивач) зобов'язався передати у власність Покупцю (Відповідачу) трубу б/в (далі Товар), а Покупець зобов'язався прийняти та оплати Товар.

Згідно п.1.2. Договору найменування, одиниці виміру та загальна кількість Товару, що підлягає поставці за цим Договором, визначаються Специфікацією (додаток № 1).

Момент виникнення права власності на партію Товару у Покупця відповідно до п.1.3. Договору настає після підписання документів про отримання партії Товару, а саме: видаткових накладних.

Загальна вартість Товару, що поставлялася за Договором визначена у п.3.2 Договору і складає 412 833,28 грн., у тому числі ПДВ.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що розрахунки за цим Договором здійснюються протягом 30 календарних днів з моменту фактичного отримання кожної окремої партії Товару шляхом перерахування Покупцем грошових коштів на поточний рахунок Постачальника або в інший спосіб, що не суперечить чинному законодавству України.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання і скріплення печатками Сторін та діє до 31.05.2014 року (п.7.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, ТОВ "ОСОБА_3 Компані" було прийнято від позивача у власність Товар на загальну суму 412 832,64 грн. (про що свідчать підписані сторонами видаткові накладні арк. с. 16-27), однак його вартість відповідачем оплачена не була.

Крім того, 07 червня 2012 року між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Компані" було укладено Договір про закупівлю послуг № НОМЕР_1 (Договір 2), відповідно до умов якого Виконавець (Позивач за зустрічним позовом) зобов'язався надати послуги - Вибірковий ремонт ізоляційного покриття до ГРС Станіслав на ділянці 0-9,6 км - загальною довжиною 230 м. Херсонське ЛВУМГ, а Замовник (Відповідач за зустрічним позовом) - прийняти та оплатити такі послуги.

Пунктом 2.3. вказаного Договору 2 передбачено, що по завершенні ремонту Виконавцем складаються та передаються Замовнику документи відповідно до вимог ВБН В.3.1-:2008, СНИП ІІІ-42-80 та ін.. нормативних документів.

Відповідно до п.п. 3.1.-3.2. Договору 2 сума цього Договору становить 384999,97 грн. (триста вісімдесят чотири тисячи девятсот девяносто девять гривень 97 коп.) у т.ч. ПДВ. Загальна вартість Договору є кінцевою і не може бути збільшена.

Згідно п.п. 4.1.-4.2. Договору Розрахунки проводяться шляхом перерахування коштів Замовником на розрахунковий рахунок Виконавця. Умови оплати: оплата здійснюється поетапно по факту надання послуг протягом 60 календарних днів після підписання відповідного Акту наданих послуг шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Виконавця.

Між Замовником та Виконавцем, на виконання умов Договору 2 та вимог законодавства України 25.09.2012 року було складено та підписано довідку про вартість виконаних робіт та витрати (форма КБ-3) та Акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) за вересень 2012 року на загальну суму 384 999,97 грн. (а.с. 119-124).

Таким чином, строком сплати за Договором про закупівлю послуг № від 07.06.2012 року слід вважати 24 листопада 2012 року (тобто з 25.09.2012 року + 60 днів).

Однак, відповідачем за зустрічним позовом жодних платежів на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Компані" проведено не було.

30 грудня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Компані" (Сторона-1) та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (Сторона-2) було укладено Угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог, де Сторони, маючи одна до одної зустрічні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 Цивільного кодексу України, про зарахування таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з Договорів, у яких Сторона-1 і Сторона-2 є сторонами.

Пунктом 1.1. Угоди встановлено, що за Договором надання послуг з ремонту ізоляційного покриття від 07.06.2012 року № Сторона-2 є боржником, а Сторона-1 є кредитором при виконанні грошового зобовязання в сумі 384 999,97 грн.

Пунктом 1.2. Угоди встановлено, що за Договором поставки труби б/н від 11.11.2013 року № Сторона-1 є боржником, а Сторона-2 є кредитором при виконанні грошового зобовязання в сумі 412832,64 грн.

Вказані вище зобовязання припинилися:

- за Договором від 07.06.2012 року № на суму 384 999,97 грн.;

- за Договором від 11.11.2013 року № на суму 384 999,97 грн..

з моменту набрання чинності цієї Угоди, Сторони не є зобовязаними у сумі 384999,97 грн. за Договором від 07.06.2012 року №, та частково за Договором від 11.11.2013 року № у сумі 384999,97 грн. (п. 2. Угоди).

З огляду на викладені вище обставини, позивач в первісному позові зазначає, що неоплаченим за Договором поставки № від 11.11.2013 року залишається Товар з суму 27 832,67 грн.

З метою досудового врегулювання спору Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" було направлено на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Компані" Претензію №27 від 03.11.2015 року з вимогою про сплату заборгованості за Договором № від 11.11.2013 року, з урахуванням індексу інфляції, суми трьох відсотків річних та пені (арк. с. 29). Однак, зазначені у Претензії вимоги були залишені відповідачем без задоволення, що і стало підставою для звернення позивача до суду з первісним позовом.

Задовольняючи первісні позовні вимоги, місцевий господарський суд визнав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

За договором поставки, відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України та статті 265 Господарського кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач за первісним позовом в установленому ст.ст. 32, 33 ГПК України порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, доказів остаточної оплати отриманого за Договором № від 11.11.2013 року Товару суду не надав, суд дійшов висновку, що сума основного боргу в розмірі 27832,67 грн. підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та підлягає задоволенню.

Крім того, позивач, посилаючись на порушення відповідачем зобов'язань за Договором № від 11.11.2013 року, просить стягнути з нього інфляційні втрати у розмірі 24285,70 грн. та 3% річних у розмірі 1910,16 грн.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, то такі кошти нараховуються незалежно від вини боржника та входять до складу грошового зобов'язання, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3%, нарахованих ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз"нарахованих відповідачу за первісним позовом, є обґрунтованим, відповідає вимогам чинного законодавства України, а відтак, підлягає задоволенню.

Колегія суддів також погоджується з висновками місцевого суду щодо часткового задоволення зустрічних позовних вимог, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що позивач за зустрічним позовом, посилаючись на порушення відповідачем за зустрічним позовом зобов'язань за Договором № від 07.06.2012 року в частині своєчасної сплати ПАТ "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" прийнятих по Договору послуг (фактично оплата була здійснена 30.12.2013 року шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог) просить стягнути з нього інфляційні втрати у розмірі 2684,08 грн. та 3% річних у розмірі 12752,46 грн. за період з 23.11.2012 року по 30.12.2013 року.

Колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого суду застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо частини заявлених вимог.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ст. 257 цього ж кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (п. 1 ст. 261 ЦК України).

З огляду на вказані норми законодавства та виходячи з встановленого нормами ст. 625 ЦК України порядку нарахування інфляційних витрат та 3 % річних (за весь час прострочення), колегія суддів звертає увагу, що порушення прав позивача за зустрічним позовом є триваючим.

За таких обставин, судова колегія вважає, що у позивача за зустрічним позовом збереглося право на стягнення 3% річних та інфляційних витрат лише в частині, тобто в даному випадку з 11.07.2013 року по 30.12.2013 року (з урахування дати звернення з зустрічним позовом - 11.07.2016 року).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що на дату звернення з зустрічним позовом до суду, строк позовної давності для стягнення 3% річних та інфляційних витрат які виникли раніше 11.07.2013 року сплив, у звязку з чим стягненню підлягають саме 3% річних в сумі 5474,38 грн. та інфляційні витрати в сумі 1138,37 грн. за період з 11.07.2013 року по 30.12.2013 року.

За таких обставин, доводи апелянта є безпідставними.

Разом з тим, колегією суддів було встановлено, що при виготовленні тексту рішення, судом першої інстанції було допущено технічну помилку, а саме зазначено: щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 12794,77 грн., суд відмовляє в їх задоволенні, як безпідставно нарахованих.

Проте, перевіркою матеріалів справи вставлено, що позивачем за зустрічним позовом вимоги щодо стягнення пені не заявлялись.

Колегія суддів зазначає, що дана технічна помилка не вплинула на правильність висновків місцевого суду, викладених в резолютивній частині рішення.

Всі інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються висновками, викладеними в оскаржуваному рішенні, з чим повністю погоджується судова колегія апеляційної інстанції. Доводи позивача за первісним позовом щодо безпідставного часткового задоволення зустрічних позовних вимог, колегія суддів також вважає необґрунтованими.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що твердження відповідача за первісним позовом, викладені ним в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, а господарським судом першої інстанції правильно оцінені обставини справи, у звязку з чим підстав для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги відповідача колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 33, 43, 85, 99, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 08.08.2016 року у справі №922/1623/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Харківський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови складено 15.11.2016 р.

Головуючий суддя Тихий П.В.

Суддя Гетьман Р.А.

Суддя Ільїн О.В.