КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2016 р. Справа№ 910/8305/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Калатай Н.Ф.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Корсун Ю.Ю. - за довіреністю оформленою належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2016р.

у справі №910/8305/16 (суддя Босий В.П.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 5 825,90 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 5 825,90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення перевезення залізницею частина належного позивачу вантажу була втрачена, а тому відповідач, як правонаступника перевізника - Державного підприємства "Донецька залізниця", зобов'язаний відшкодувати завдані позивачу втратою вантажу збитки, розраховані у відповідності до ціни вантажу, вказаній у договорі з третьою особою.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2016р. у справі №910/8305/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" подало до Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про прийняття судом першої інстанції рішення, яке не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також на неправильне встановлення обставин справи.

Позивач вказував, що обов'язок по відшкодуванню вартості виявленої недостачі вантажу покладається на відповідача як правонаступника Державного підприємства "Донецька залізниця", тому судом першої інстанції було неправомірно відмовлено в задоволенні позову.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2016р. визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 05.08.2016р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 30.08.2016р.

22.08.2016р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому його представник вказував на відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 30.08.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці та судді Пашкіної С.А. на лікарняному, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Калатай Н.Ф., Жук Г.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.08.2016р. розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" було відкладено на 26.10.2016р.

26.10.2016р. представник відповідача звернувся до Київського апеляційного господарського суду з клопотанням про продовження строків розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.10.2016р. розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" було продовжено на 15 днів та відкладено на 09.11.2016р.

Позивач до судового засідання, що відбулось 09.11.2016р., не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.

Згідно із п. 3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судовою колегією встановлено, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 30.12.2013р. між ПАТ "ММК імені Ілліча" та ТОВ "ДТЕК Трейдінг" був укладений договір №УПр14/28/162, за змістом якого ТОВ "ДТЕК Трейдінг" зобов'язалося передати, а позивач прийняти та оплатити вугільну продукцію (ресурси) за марочним складом, цінами та в кількості, вказаних у відповідних специфікаціях, та на умовах, передбачених цим договором.

18.11.2015р. на адресу позивача надійшов вантаж - антрацит, вантажовідправником якого виступив ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит", що підтверджується залізничною накладною №50044882 від 18.11.2015р.

23.12.2015р. на станції Волноваха Донецької залізниці було здійснено зважування вагону №53266110, яким відправлялася партія товару згідно накладної №50044882, та встановлено недостачу вантажу у вагоні №53266110 в кількості 3 400 кг, що підтверджується складеним комерційним актом №AQ654526/100/1618.

Залізнична накладна №50044882 (Накладна) є документом, який засвідчує перевезення вантажу.

Частиною 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Матеріалами справи підтверджується прийняття Донецькою залізницею (перевізник) від ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" (вантажовідправник) до перевезення вантажу, здійснення його перевезення зі станції відправлення до станції призначення - Маріуполь - Сортувальний.

За частиною 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами частини 1 ст. 30 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998р. (Статут залізниць України), завантаження вантажів у вагони (контейнери), а також вивантаження з них здійснюється відправниками та одержувачами.

Статтею 31 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

Згідно ст. 32 Статуту залізниць України вантажі повинні завантажуватись без перевищення вантажопідйомності вагона (контейнера). Відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов. Перелік вантажів, перевезення яких допускається на відкритому рухомому складі, встановлюється Правилами.

Положеннями пунктів 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001р., встановлено, що перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Будь-яких зауважень з боку вантажовідправника щодо придатності для перевезення спірного вантажу наданого залізницею вагону або з боку Залізниці щодо невжиття вантажовідправником заходів до збереження спірного вантажу Накладна не містить.

Отже, вантаж було завантажено вантажовідправником згідно вимог чинного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається, що 23.12.2015р. під час прибуття вантажу на станцію Волноваха Донецької залізниці було виявлено його недостачу та складено комерційний акт AQ654526/100/1618.

Вказаним актом встановлено, що недостача вантажу становить 3 400 кг, яка була виявлена при здійсненні контрольного переважуванні вагону №53266110 на станції Волноваха Донецької залізниці.

Зі змісту статті 113 Статуту залізниць України вбачається, що за незбереження (втрату, недостачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, залізниця несе відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що недостача виникла з незалежних від неї причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом МТУ № 644 від 21.11.2000р., вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить для вантажу антрацит (мінеральне паливо), 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

За положеннями статей 114, 115 Статуту залізниць України, залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Позивач при розрахунку суми збитків зазначав, що вартість 1 тони вантажу в вагоні № 53518858, відповідно до рахунку вантажовідправника ТОВ «ДТЕК РОВЕНЬКИАНТРАЦИТ», №896 від 11.12.2015р. складає 2 157,37 грн. (151 015,91 грн. загальна сума з ПДВ : 70 тон загальна кількість вантажу).

Згідно комерційного акту AQ654526/100/1618 від 21.12.2015р. недостача склала 3 400 кг. Сума норми природної втрати та граничного розходження визначення є 1% маси нетто та складає 700 кг (70 000 кг * 1%), кількість фактичної недостачі - 2700 кг (3400-700). Отже, сума втраченого вантажу в вагоні № 53266110 складала 5 824,90 грн. (2,7 т * 2157,37 грн.).

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що документи, на підставі яких позивач здійснював свої розрахунки дійсної вартості втраченого вантажу, не узгоджуються із документами, доданими ним до позову, і тими, на які позивач посилався у тексті позовної заяви.

У акті приймання-передачі вугільної продукції зроблено посилання на договір №262 від 01.12.2011р., на виконання якого ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" поставляло покупцю ТОВ "ДТЕК Трейдінг" в період з 18.11.2015р. по 18.11.2015р. вугілля камінне АС (6-13) в загальному розмірі 70 т. на суму 151 015,91 грн.

Між тим, у тексті позовної заяви позивач зазначав, що передача вантажу перевізнику здійснювалася на виконання договору поставки - №УПр14/28/162 від 30.12.2013р.

Матеріали справи договору №262 від 01.12.2011р. не містять, отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру заявлених ним як кредитором, до відшкодування збитків у заявленому розмірі - 5 825,90 грн.

Як визначає ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, яким відмовлено у задоволені позову але з інших мотивів, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2016р. у справі №910/8305/16 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2016р. у справі №910/8305/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2016р. у справі №910/8305/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8305/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Н.Ф. Калатай

Г.А. Жук