ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Справа № 910/24107/13

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Судді:Могил С.К. (доповідач), Корнілова Ж.О.,
Малетич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика" на ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2016 у справі № 910/24107/13 господарського суду міста Києва
за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний комплекс "Арктика"
до:1. приватного акціонерного товариства "Міжнародна інвестиційна компанія "Інтерінвестсервіс", 2. Української студії телевізійних фільмів "Укртелефільм", 3. Державної реєстраційної служби України, 4. товариства з обмеженою відповідальністю "Пост Преміум",
треті особи:1. ОСОБА_4, 2. товариство з обмеженою відповідальністю "Земля-50", 3. публічне акціонерне товариство "Банк Форум", 4. товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Мітех",
провизнання права власності, визнання свідоцтва про право власності недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію, зобов'язання вчинити дії, стягнення 19 573, 05 грн.,
за участю представників

позивача: Кравчука А.С.,

відповідача-1: Раілка С.В.,

відповідача-2: не з'явились,

відповідача-3: не з'явились,

відповідача-4: не з'явились,

третіх осіб: не з'явились,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.05.2016 у справі № 910/24107/13 прийнято відмову позивача від позову, а провадження у справі припинено.

У серпні 2016 року позивач звернувся до апеляційного господарського суду зі скаргою на вказану ухвалу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2016 апеляційну скаргу повернуто скаржнику без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, а справу та апеляційну скаргу передати на розгляд до апеляційного господарського суду.

Переглянувши в касаційному порядку оскаржену ухвалу, приймаючи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, зазначаючи про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, позивач в апеляційній скарзі посилався на те, що 27.07.2016 рішенням власників товариства позивача припинено повноваження директора ОСОБА_7, яким було підписано заяву про відмову від позову у даній справі. Позивачу про існування справи № 910/24107/13 та про відмову від позову стало відомо лише при проведенні перевірки діяльності попереднього керівництва товариства, тобто після 27.07.2016. Крім цього, 07.08.2016 група невстановлених осіб у масках увірвалася до приміщення офісу позивача та за допомогою фізичної сили нейтралізувала охоронців і вивезла всю бухгалтерію, у зв'язку з чим у останнього була відсутня можливість вчасно подати апеляційну скаргу.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний господарський суд виходив з того, що представник позивача був присутній при оголошенні оскаржуваної ухвали від 11.05.2016, заміна директора товариства ОСОБА_7 відбулась 27.07.2016, а позивач звернувся з апеляційною скаргою лише 26.08.2016, тобто через один календарний місяць після зміни директора, у зв'язку з чим відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження. Крім цього, посилаючись на те, що 07.08.2016 група невстановлених осіб в масках увірвалася до приміщення офісу позивача та за допомогою фізичної сили нейтралізувала охоронців і вивезла всю бухгалтерію, позивач не надав до суду належних доказів звернення з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Проте колегія суддів касаційної інстанції не погоджується з висновками апеляційного господарського суду з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом.

Разом з цим, ч. 2 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України встановлює можливість поновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги.

Однією із основних засад судочинства, визначених ст. 129 Конституції України (у редакції на час винесення оскаржуваної ухвали), є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Вирішуючи питання про поважність причин пропуску строку на оскарження, апеляційний суд має перевірити доводи, викладені у клопотанні та оцінити докази, надані скаржником на підтвердження об'єктивної неможливості своєчасного вчинення таких процесуальних дій, і, з урахуванням обставин пропуску строку, зробити мотивований висновок стосовно наявності або відсутності правових підстав для його відновлення. При цьому, слід враховувати наскільки суттєво було пропущено встановлений законом строк, а також те, що необхідною умовою практичного здійснення заінтересованою стороною права на апеляційне оскарження рішення господарського суду першої інстанції є її обізнаність зі змістом оскаржуваного судового рішення.

Крім того, слід враховувати, що відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Верховною Радою України. Частина 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Отже, ст. 6 Конвенції детально описує процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону. Статтею 13 Конвенції визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 55 Основного Закону регламентовано, зокрема, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Вказані положення Основного Закону конкретизовані в ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції на час винесення оскаржуваної ухвали), згідно з якою кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Для забезпечення справедливого та неупередженого розгляду справ у розумні строки, встановлені законом, в Україні діють суди першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховний Суд України. Крім того, ст. 14 зазначеного Закону встановлено, що учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення, а також на перегляд справи Верховним Судом України.

Враховуючи, що чинним законодавством України кожному гарантовано право на оскарження судових рішень, з метою фактичної реалізації сторонами відповідного права та запобігання порушень ст. 6 Конвенції, апеляційний суд має приймати апеляційні скарги до провадження за відсутності суттєвих порушень щодо порядку їх оформлення та подання.

Разом з тим, апеляційний господарський суд, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, вказав на відсутність підстав для його поновлення, без надання оцінки доводам, викладеним в апеляційній скарзі в обґрунтування поважності пропуску строку звернення до апеляційного суду, зокрема про те, що учасники товариства та новий директор дізнались про існування справи та про відмову від позову у ній за результатами проведення інвентаризації активів та зобов'язань товариства позивача, чим фактично обмежив суб'єкта оскарження у здійсненні прав, передбачених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України.

За висновком колегії суддів касаційної інстанції, вищенаведені обставини в сукупності свідчать про наявність підстав для скасування ухвали апеляційного господарського суду та передачі справи і апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції для вирішення питання щодо прийняття апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 08.09.2016 у справі № 910/24107/13 скасувати.

Справу № 910/24107/13 та апеляційну скаргу передати до Київського апеляційного господарського суду для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги на ухвалу господарського суду міста Києва від 11.05.2016.

Головуючий суддя Могил С.К.
Судді: Корнілова Ж.О. Малетич М.М.