ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016р. Справа№ 914/2552/16

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвард СВ», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Україна», м.Львів

про стягнення 34560,00грн.

Суддя Щигельська О.І.

при секретарі Зарицька О.Р.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю

від відповідача: не зявився

Суть спору: позов заявлено Товариством з обмеженою відповідальністю «Форвард СВ», м.Київ до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Україна», м.Львів про стягнення 34560,00грн. заборгованості за поставлений товар.

Ухвалою суду від 05.10.2016р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 24.10.2016р. Ухвалою суду від 24.10.2016р. розгляд справи відкладено на 14.11.2016р. у звязку з неявкою відповідача.

Представнику відповідача розяснено права, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Представник позивача в судове засідання 14.11.2016р. зявився, позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Ствердив, зокрема, що між позивачем та відповідачем ТзОВ «Реал Україна» в лютому 2016 року укладено договір, на виконання якого ТзОВ «Форвад СВ» того ж місяця поставлено відповідачу товар на загальну суму 51840,00грн. Отриманий товар оплачено ТзОВ «Реал Україна» лише частково, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 34560,00грн., що й зумовило звернення ТзОВ «Форвад СВ» до суду із позовною заявою про стягнення із відповідача вказаної суми боргу. Просив позов задоволити.

Відповідачем явки повноважного представника в судове засідання 14.11.2016р. повторно не забезпечено, письмового відзиву та інших витребуваних судом документів не подано, поважності причин неявки суду не повідомлено, хоча про час та місце проведення судового засідання його повідомлено належним чином. Так, копії ухвали суду про порушення провадження по справі від 05.10.2016р., направлено на адресу ТзОВ «Реал Україна», вказану в позовній заяві, а саме: 79024, м.Львів, вул.Новознесенська, буд.1, що відповідає адресі місцезнаходження юридичної особи, зазначеній у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на зазначену у позовній заяві поштову адресу відповідача: 97026, м.Львів, вул.Персенківка, буд.2 «а». Вказану кореспонденцію повернуто суду установою звязку із відмітками «За закінченням терміну зберігання».

Пленумом Вищого господарського суду України у п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. розяснено, що за змістом статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене, суд, у відповідності до ст.75 ГПК України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, в яких достатньо доказів для прийняття рішення по суті спору, у відповідності до ч.3 ст.4-3 ГПК України, судом створювались сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, у зв'язку із чим передбачені у ст.77 ГПК України підстави для відкладення розгляду справи не вбачаються.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Форвад СВ» (постачальник за договором, позивач по справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Реал Україна» (покупець за договором, відповідач по справі) укладено договір поставки №10/02/16 від 10.02.2016р., за яким постачальник зобов'язався передати у власність, а покупець прийняти та оплатити товар в строк та на умовах, зазначених у даному договорі (п.1.1).

За умовами договору, товар доставляється постачальником в погодженні з покупцем місця, що розташовані за наступними адресами: м.Львів, вул.Персенківка, буд. 2 «а» та інші (п.3.2), а датою доставки товару вважається дата передачі постачальником товару покупцю, згідно підписаних сторонами накладних (п.3.3).

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2016 року ТзОВ «Форвад СВ» поставлено ТзОВ «Реал Україна» товар на суму 51840,00грн., що підтверджується підписаними представниками сторін та скріпленими їх печатками видатковими накладними №ЛВ-0000374 від 11.02.2016р., №ЛВ-0000453 від 17.02.2016р. та №ЛВ-000530 від 26.02.2016р., кожна з яких на суму 17280,00грн.

У п.4.1 договору визначено, що вартість товару, який доставляється визначається за цінами, вказаними в прайс-листі постачальника, виходячи з обсягу та кількості замовленого покупцем товару. Загальна ціна договору складається з сум, зазначених у видаткових накладних.

У договорі сторони дійшли згоди, що оплата товару постачальника здійснюється кожні 14 календарних днів за реалізований товар (п.4.2), однак оплата товару постачальника не повинна перевищувати 14 календарних днів від дати доставки товару і підписання видаткової накладної (п.4.3). Оплата проводиться в національній валюті України, в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, або в касу підприємства з застосуванням реєстратора розрахункових операцій (п.4.4).

Позивач стверджує, що отриманий відповідачем товар оплачено лише частково на суму 17280,00грн., на підтвердження чого долучив до матеріалів справи копії банківських виписок про рух коштів по рахунку ТзОВ «Форвад СВ» за 16.02.2016р. та 19.02.2016р.

Зазначені обставини зумовили звернення ТзОВ «Форвад СВ» до суду із позовною заявою про стягнення із ТзОВ «Реал Україна» 34560,00грн. заборгованості за поставлений товар.

При вирішенні спору суд виходив з такого.

Згідно ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобовязань, є зокрема договори та інші правочини.

Як передбачено ч.1 ст.712 ЦК України та ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.2 ст.712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як визначено ч.ч. 1, 2 ст.692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, за ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст.229 ГК України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобовязання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобовязаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які би свідчили про належне виконання ТзОВ «Реал Україна» взятих на себе за договором зобовязань із оплати за отриманий товар, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 34560,00грн. основного боргу обґрунтовані матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл господарських витрат, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.49 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак, витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00грн. слід покласти на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82, 84, 85, 116 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Україна» (м.Львів, вул.Новознесенська, буд.1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Форвад СВ» (юридична адреса: м.Київ, вул.Московська / вул.Старонаводницька, буд.45/1 (літ.Б); поштова адреса: м.Київ, пров. Магнітогорський, буд.1; ) 34560,00грн. основного боргу та 1378,00грн. судового збору.

3. Наказ видати у відповідності до ст.116 ГПК України.

4. Строк і порядок оскарження рішення суду визначені ст.ст.91-93 ГПК України.

Повне рішення складено 18.11.2016р.

Суддя Щигельська О.І.