УХВАЛА

21.11.2016Справа № 910/20359/16

За позовом Першого заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави

До відповідача-1 Фонду державного майна України

До відповідача-2 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області

До відповідача-3 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

Про визнання незаконним та скасування наказу фонду державного майна України, визнання недійсним договору купівлі-продажу державного майна вартістю 2433756 грн. та його повернення

Суддя Ковтун С.А.

Представники учасників процесу:

від прокуратури міста Києва Вакулюк Д.С. (посв.)

від ФДМУ та РВ ФДМУ Руденко І.А. (за дов.)

від відповідача-3 не прибули

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернувся з позовом перший заступник прокурора Рівненської області в інтересах держави до Фонду державного майна України (відповідача-1), Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській області (далі - РВ ФДМУ по Рівненській області) (відповідача-2), фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 (відповідача-3) про:

- визнання незаконним та скасування наказу Фонду державного майна України № 1199 від 21.06.2016 «Про включення до переліку об'єктів державної власності групи А, що підлягають приватизації»;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12.09.2016 об'єкта державної власності групи А адміністративного приміщення загальною площею 324,5 кв.м. по АДРЕСА_2 вартістю 2433756 грн., укладеного між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Рівненській області та фізичною особою ОСОБА_1;

- зобов'язання ОСОБА_1 повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна по Рівненській області об'єкт державної власності - адміністративне приміщення по АДРЕСА_2 шляхом підписання акта передачі.

Позовні вимоги мотивовані відсутністю визначених законодавством правових підстав для приватизації майна шляхом викупу. Обґрунтовуючи свої вимоги прокурор послався на таке.

30.10.2015 РВ ФДМУ по Рівненській області та ФОП ОСОБА_1 уклали договір оренди нерухомого майна - адміністративного приміщення площею 324,5 м.кв. по АДРЕСА_2 (далі - об'єкт оренди), що перебуває на балансі головного управління статистики у Рівненській області , зі строком дії договору до 29.10.2018.

На підставі листа РВ ФДМУ по Рівненській області № 01-05-01768 від 08.06.2016 Фонд державного майна України видав наказ № 1199 від 21.06.2016 про включення об'єкту оренди у перелік об'єктів державної власності групи А, що підлягають приватизації шляхом викупу, у зв'язку з тим, що орендарем здійснені невід'ємні поліпшення орендованого майна. 12.09.2016 між РВ ФДМУ по Рівненській області та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу адміністративного приміщення площею 324,5 м.кв. по АДРЕСА_2.

Водночас, за твердженням прокурора, орендар за рахунок власних коштів здійснив поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об'єкта без завдання йому шкоди в розмірі лише 13,4 %, а не 25 % і більше від ринкової вартості майна, за якою його передано в оренду.

Крім того, спірне адміністративне приміщення знаходиться на земельній ділянці державної форми власності, яка перебуває на праві постійного користування у головного управління статистики у Рівненській області, цільове призначення ділянки - для обслуговування адміністративного приміщення. З огляду на викладене, спірне адміністративне приміщення підлягало приватизації шляхом продажу на аукціоні разом із земельною ділянкою.

Суд своєю ухвалою від 08.11.2016 порушив провадження у справі № 910/20359/16, розгляд останньої призначив на 21.11.2016.

Прокурор подав клопотання про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони:

- ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо відчуження адміністративного приміщення по АДРЕСА_2;

- ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по проведенню будівельних робіт щодо адміністративного приміщення по АДРЕСА_2;

- Рівненському регіональному центру надання адміністративних послуг, іншим органам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти реєстраційні дії, пов'язані зі зміною права власності на адміністративне приміщення по АДРЕСА_2.

За твердженням прокурора, відчуження спірного майна порушує майнові права та інтереси держави та існує реальна загроза щодо подальшого відчуження цього майна. Крім того, роботи з реконструкції (невід'ємні поліпшення) приміщення по вул. Соборна, 190а фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 проводились на підставі декларації про початок будівельних робіт № РВ 87, зареєстрованої управлінням ДАБІ у Рівненській області 23.03.2016. Однак, декларація про готовність об'єкта до експлуатації фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 ні на момент видання Фондом державного майна України оспорюваного наказу, ні на даний час не реєструвалась та у приміщенні по АДРЕСА_2 продовжуються будівельні роботи.

Згідно зі статтею 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до постанови Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Враховуючи, що право власності на спірне майно на даний час оформлено за фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, остання наділена правомочностями щодо розпорядження майном. А тому, оскільки спір пов'язаний з правами на майно, відчуження майна, в разі задоволення позову, може мати наслідком утруднення відновлення прав на майно держави Україна. Висновок суду про можливе утруднення відновлення права державної власності на майно ґрунтується як на наявності у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 можливості вільного розпорядження майном, так і позиції Фонду державного майна України, який від імені держави України здійснює право власності, щодо заперечення позову.

З огляду на це, суд вважає за можливе забезпечити позов шляхом накладення арешту на адміністративне приміщення загальною площею 324,5 кв.м. по АДРЕСА_2. Такий захід забезпечення позову нерозривно пов'язаний з предметом та спрямований на запобігання можливим негативним наслідкам. Арешт пов'язаний як з забороною власнику вчиняти дій щодо розпорядження майном, так і з забороною особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії, вчиняти вказані дії. Крім того, інформація про арешт майна відображається у відповідному реєстрі. А тому даний захід забезпечення позову є більш ефективним, в порівнянні з забороною вчинення дій, повністю їх поглинає та унеможливлює. Крім того, даний захід є адекватним, оскільки не позбавляє фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 здійснювати інші правомочності власника (володіння та користування), а тому, в разі відмови у позові, він не матиме наслідком обмеження прав відповідача щодо задоволення нею своїх виробничих потреб за рахунок придбаного майна та негативний вплив на господарську діяльність відповідача протягом розгляду справи.

Клопотання прокурора в частині заборони ОСОБА_1 та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії по проведенню будівельних робіт щодо адміністративного приміщення по АДРЕСА_2, задоволенню не підлягає. Дані заходи не є пов'язаним з предметом спору, та, на відміну від арешту, не є адекватними, оскільки призведуть до втручання у господарську діяльність суб'єкта господарювання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 66, 67, 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

З метою забезпечення позову накласти арешт на адміністративне приміщення загальною площею 324,5 кв.м. по АДРЕСА_2.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття 21.11.2016 та може бути оскаржена в установленому законом порядку. Оскарження даної ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку протягом року з дати її прийняття.

Стягувачем за даною ухвалою є: перший заступник прокурора Рівненської області (вул. 16 липня, 52, м. Рівне, 33028, код 02910077)

Боржником за даною ухвалою є: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 33028, ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Суддя С. А. Ковтун