ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.11.2016 Справа № 905/3471/15

Господарський суд Донецької області у складі судді ОгороднікД.М., розглянувши матеріали

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини»
нанезаконні дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінюсту України по винесенню постанови від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження та визнання постанови незаконною
у справі905/3471/15
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини»
до За участю третьої особи1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача За участю третьої особи2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачаДержавного підприємства «Красноармійськвугілля» Управління Державної казначейської служби України у м. Димитрові Донецької області. Міністерство енергетики та вугільної промисловості України
про представники сторін: від скаржника: від боржника: від третьої особи-1: від третьої особи -2: від ВДВС:стягнення 22745162,71 грн. ОСОБА_1 представник за довіреністю; не зявився; не зявився; не зявився; ОСОБА_2 представник за довіреністю.
ВСТАНОВИВ:

21.09.2016 до господарського суду Донецької області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини» на незаконні дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінюсту України по винесенню постанови від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження та визнання постанови незаконною.

Скаржник просить визнати дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінюсту України по винесенню постанови від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження №50976101 по виконанню наказу господарського суду Донецької області від 17.03.2016 №905/3471/15 незаконними; визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінюсту України ОСОБА_3 від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження №50976101 по виконання наказу господарського суду Донецької області від 17.03.2016 №905/3471/15.

Скарга мотивована тим, що 28.04.2016 Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінюсту України відкрито виконавче провадження №50976101 по виконання наказу господарського суду Донецької області від 17.03.2016 №905/3471/15. Державним виконавцем винесено постанову від 18.05.2016 про приєднання до зведеного виконавчого провадження №50923419 виконавче провадження №50976101. 23.05.2015 керуючись приписами пункту 17 частини першої статті 37, статтею 39 Закону Ураїни «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження №50976101. В мотивувальній частині останньої зазначено, що відповідно до постанови КМУ №271 від 12.05.2015 структурні підрозділи ДП «Красноармійськвугілля», а саме Відокремлений підрозділ «Шахта «Димитрова», Відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна», Відокремлений підрозділ «Шахта «Стаханова», Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська» включені до переліку обєктів державної власності, які підлягають приватизації у 2015 2016 роках. Проте відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань до складу Державного підприємства «Красноармійськвугілля», яке є вугледобувним підприємством, крім вищезазначених підрозділів також входять: Відокремлений підрозділ «ВУГЛЕПОСТАЧ», Відокремлений підрозділ «АВТОМОБІЛІСТ», Відокремлений підрозділ «Красноармійський вузол виробничо технологічного звязку», Відокремлений підрозділ «СТАНДАРТ», Відокремлений підрозділ «ОЗДОРОВЧИЙ ЦЕНТР». Отже, наявність іншого структурного підрозділу (Відокремлений підрозділ «ВУГЛЕПОСТАЧ»), який підлягає приватизації і не увійшов до наведеного переліку КМУ є безумовною підставою вважати, що постанова про зупинення виконавчого провадження винесена з порушенням чинного законодавства.

Скаржником до матеріалів справи надано належним чином засвідчені копії: супровідного листа з постановою про зупинення виконавчого провадження №50976101 від 20.09.2016.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 20.10.2016 вказана скарга прийнята до розгляду та призначено судове засідання.

Скаржник у судове засідання 17.11.2016 зявився та підтримав свою правову позицію, викладену у скарзі у повному обсягу. Крім того, надав додаткові письмові пояснення щодо строку оскарження постанови, відповідно до яких стягувач дізнався про постанову про зупинення виконавчого провадження в день її отримання, а саме 03.10.2016, про що свідчить номер вхідної кореспонденції. Отже, скаржник звернувся до суду в межах десятиденного терміну.

Боржник явку свого повноважного представника у судове засідання 17.11.2016 не забезпечив, разом з тим надав заперечення проти скарги. В своїх запереченнях відповідач зазначив, що скарга підписана не уповноваженою на це особою (ОСОБА_4В.). Процесуальний статус скаржника під час розгляду скарги на постанову державного виконавця не є статусом позивача, відповідача та третьої особи, оскільки судовий процес про стягнення боргу вже закінчився ухваленням рішення по справі. В довіреності ОСОБА_4. є речення про те, що їй від підприємства надаються всі права, звязані з виконанням рішень органів виконавчої служби, але з такого формулювання ніяк не витікає право на конкретну процесуальну дію, тобто на подання та підписання скарги. Більш того, з тексту цього речення незрозуміло яка саме виконавча служба мається на увазі, бо орган, який здійснює примусове виконання рішення судів перед словами «виконавча служба» має в найменуванні слово «державна». Також, боржник наполягає на тому, що стягувачем пропущено строк на подання скарги, оскільки наявність вхідного номеру не є достовірним доказом дати отримання листа. Таким чином, на думку боржника, слід відмовити у задоволенні скарги.

Представник виконавчої служби у судове засідання 17.11.2016 зявився, надав витребувані судом документи та заперечив проти вимог доводів скаржника у повному обсягу.

Треті особи явку свої повноважних представників у судове засідання не забезпечили, разом з тим третя особа - 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 17.11.2016, через канцелярію суду, подала клопотання про розгляд справи без участі його представника. Клопотання судом задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Беручи до уваги доводи боржника щодо пропощення строків на подання скарги, судом встановлено, що дії державного виконавця оскаржуються у звязку з прийняттям ним постанови від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження. Вказана постанова направлена на адресу стягувача 27.09.2016, про що свідчить штам відділення поштового звязку. Відповідно до відмітки вхідної кореспонденції підприємства стягувача, останній отримав вказану постанову 03.10.2016 за вх.№374.

Судом не приймаються посилання боржника на те, що на поштовому конверті відсутній штрихкод «Укрпошти», тому неможливо відсліткувати на сайті останньої підтвердження дійсної дати отримання, з тих підстав, що відповідно до Наказу Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року N958 «Про затвердження Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень» стягував отримав вказану постанову в межах пятиденного терміну, що повністю підтверджує факт вхідного номеру саме 03.10.2016, тобто вхідний номер підприємства стягувача відповідає розумному строку фактичного отримання листа.

За таких обставин, строки на оскарження дії та бездіяльності державного виконавця необхідно відліковувати або з дня вчинення оскаржуваної дії або з дня коли особа довідалась про оскаржувані дії. Як вже встановлено судом вище, спірна постанова прийнята 23.09.2016, остання отримана представником стягувача 03.10.2016. До суду, як вбачається з поштового штампу на конверті, стягувач звернувся 12.10.2016.

За таких обставин, оскільки стягувач про оскаржувані дії довідався 03.10.2016, а до суду зі скаргою звернувся 12.10.2016, то скарга подана у строк передбачений ч. 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи відповідача щодо підписання скарги неналежною особою не приймається, оскільки при прийнятті скарги до розгляду суд перевіряє повноваження особи, якою підписано останню, а відповідно до довіреності від 16.02.2016, яка наявна в матеріалах справи ОСОБА_4 має всі необхідні повноваження.

Згідно з ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши зміст скарги та документи додані до неї документи, судом встановлено наступне.

Рішенням господарського суду Донецької область від 23.02.2016 позов задоволено частково, з Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини» стягнуто основний борг у розмірі 22418980,00грн., 3% річних у розмірі 326150,09грн., судовий збір у розмірі 182699,74грн.

17.03.2016 на виконання рішення господарського суду Донецької області від 23.02.2016 виданий відповідний наказ.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами імені України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються в порядку, встановленому цим кодексом та Законами України «Про виконавче провадження».

При цьому, за змістом ст.116 Господарського процесуального кодексу України виконання рішення суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Постановою державного виконавця від 28.04.2016 на підставі заяви стягувача- Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини» відкрито виконавче провадження №50976101 з виконання наказу господарського суду Донецької області №905/3471/15 від 17.03.2016 про стягнення з боржника Державного підприємства «Красноармійськвугілля» на користь ТзОВ «Компанія «Гірничі машини» заборгованості у розмірі 22418980.00грн., 3% річних у розмірі 326150,09грн. та судового збору у розмірі 182699,74грн.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" (при вирішенні скарги застосовується ЗУ «Про виконавче провадження», діючий на момент винесення спірної постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

18.05.2016 державним виконавцем винесена постанова про приєднання виконавчого провадження №50976101 до зведеного виконавчого провадження №50923419, вказана постанова обґрунтована тим, що на виконанні у відділі перебуває декілька виконавчих документів щодо стягнення з одного й того ж боржника.

23.09.2016 державним виконавцем винесена постанова про зупинення виконавчого провадження №50976101 з виконання наказу господарського суду Донецької області №905/3471/15 від 17.03.2016. Вказана постанова обґрунтована тим, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ДП «Красноармійськвугілля» є вугледобувним підприємством з частиною державної власності у статутному фонді 100 відсотків. До структури ДП «Красноармійськвугілля» входять відокремлені підрозділи, основною діяльністю яких є добування камяного вугілля. Постановою КМУ №271 від 12.05.2015 «Про проведення прозорої та конкурентної приватизації у 2015 2016 роках» затверджено, що складові підрозділи ДП «Красноармійськвугілля», які безпосередньо займаються видобутком вугілля Відокремлений підрозділ «Шахта «Димитрова», Відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна», Відокремлений підрозділ «Шахта «Стаханова», Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська», Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська», підлягають приватизацію. Законом України «Про особливості приватизації вугледобувних підприємств», який вступив в силу 05.05.2012 визначено особливості правового, економічного та організаційного регулювання приватизації державного майна вугледобувних підприємств та особливості їх діяльності у післяприватизаційний період. Вказана постанова винесена державним виконавцем у відповідності до п.17 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" до завершення трирічного терміну з моменту завершення приватизації.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі прийняття рішення про приватизацію вугледобувних підприємств відповідно до Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств" (закон набрав чинності 06 травня 2012 року) протягом трьох років з моменту завершення приватизації.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам у скарзі, з урахуванням її фактичних та правових підстав, суд дійшов висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів скарги, Державне підприємство "Красноармійськвугілля" є вугледобувним підприємством.

Згідно зі ст.13 Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств", з метою недопущення банкрутства вугледобувних підприємств і збереження сировинної бази металургійного та енергетичного комплексів, з моменту прийняття рішення про приватизацію підприємства до моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств.

На строк до трьох років з моменту завершення приватизації встановлюються мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторій на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

Відповідно до ст.ст.2, 3 Закону України "Про особливості приватизації вугледобувних підприємств", особливими умовами приватизації вугледобувних підприємств є, зокрема, встановлення на строк до трьох років з моменту завершення приватизації мораторію на застосування процедури примусової реалізації майна об'єктів приватизації шляхом зупинення виконавчого провадження та мораторію на порушення справ про банкрутство вугледобувних підприємств, які поширюються лише на борги, що утворилися на момент завершення приватизації.

Приватизація вугледобувних підприємств здійснюється відповідно до законодавства з питань приватизації з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

В пункті 2 прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону зазначено, що дія норм статей 2 і 13 цього Закону поширюється виключно на вугледобувні підприємства, щодо яких прийнято рішення про приватизацію після набрання чинності цим Законом, та вугледобувні підприємства, приватизовані після набрання чинності цим Законом.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2015 року №271 затверджений перелік об'єктів державної власності, які підлягають приватизації у 2012-2014 роках, до якого увійшли окремо виділені структурні підрозділи Державного підприємства "Красноармійськвугілля", а саме Відокремлений підрозділ «Шахта «Димитрова», Відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна», Відокремлений підрозділ «Шахта «Стаханова», Відокремлений підрозділ «Шахта «Роднинська».

Проте з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що Державне підприємство «Красноармійськвугілля» має в своєму складі наступні відокремлені підрозділи: Відокремлений підрозділ «АВТОМОБІЛІСТ», Відокремлений підрозділ Красноармійський вузол виробничо технічного звязку, Відокремлений підрозділ «СТАНДАРТ», Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська», Відокремлений підрозділ «СТАХАНОВА», Відокремлений підрозділ «Шахта «ЦЕНТРАЛЬНА», Відокремлений підрозділ «Шахта «ДИМИТРОВА», Відокремлений підрозділ «Шахта «ВУГЛЕПОСТАЧ», Відокремлений підрозділ «ОЗДОРОВЧИЙ ЦЕНТР».

За таких обставин, суд приходить до висновку, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2015 року №271 об'єктами приватизації є, зокрема, окремі структурні підрозділи Державного підприємства "Красноармійськвугілля", а саме Відокремлений підрозділ «Шахта «Димитрова», Відокремлений підрозділ «Шахта «Центральна», Відокремлений підрозділ «Шахта «Стаханова», Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська», Відокремлений підрозділ «Шахта «Родинська». Вказані відокремлені підрозділи не охоплюють всього підприємства в цілому, оскільки не підпадають під приватизацію структурні підрозділи Державного підприємства "Красноармійськвугілля",а саме Відокремлений підрозділ «АВТОМОБІЛІСТ», Відокремлений підрозділ Красноармійський вузол виробничо технічного звязку, Відокремлений підрозділ «СТАНДАРТ», Відокремлений підрозділ «Шахта «ВУГЛЕПОСТАЧ», Відокремлений підрозділ «ОЗДОРОВЧИЙ ЦЕНТР».

З тих підстав, що боржником у даній справі та за виконавчим провадженням з виконання судового наказу господарського суду Донецької області №905/3471/15 від 17.03.2016 є саме Державне підприємство "Красноармійськвугілля" в цілому, а не його окремий структурний підрозділ, яке не визначене як об'єкт приватизації, виконавча служба не вправі була зупинити виконавче провадження, самостійно оцінюючи правовідносини, що регулюють статус об'єкта приватизації та розповсюдження на нього положення про мораторій на застосування процедури примусової реалізації майна.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з принципу обов'язковості виконання судових рішень, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінюсту України щодо винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 23.09.2016 №50976101 з виконання наказу господарського суду Донецької області №905/3471/15 від 17.03.2016, є незаконними, та відповідна постанова є недійсною з моменту її прийняття.

Пунктом 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" (зі змінами та доповненнями) за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється. Якщо під час розгляду скарги господарським судом буде виявлено порушення законності або недоліки в діяльності органу Державної виконавчої служби, учасників виконавчого провадження, суд має вжити заходів, передбачених частинами першою і другою статті 90 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що скарга про визнання недійсною постанови про визнання недійсною постанову про зупинення виконавчого провадження №50976101 з виконання наказу господарського суду Донецької області від 17.03.2016 №905/3471/15 та визнання незаконними дії державного виконавця щодо її винесення незаконними є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гірничі машини» на незаконні дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінюсту України по винесенню постанови від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження та визнання постанови незаконною.

2.Визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінюсту України по винесенню постанови від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження №50976101 по виконанню наказу господарського суду Донецької області від 17.03.2016 №905/3471/15 незаконними.

3.Визнати недійсною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Мінюсту України ОСОБА_3 від 23.09.2016 про зупинення виконавчого провадження №50976101 по виконання наказу господарського суду Донецької області від 17.03.2016 №905/3471/15.

Суддя Д.М. Огороднік