ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви без розгляду

"22" листопада 2016 р. Справа № 911/3743/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельна компанія МСУ» (03148, м. Київ, вул. Жмеринська, буд. 22, ),

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Щолківська, буд. 2, ),

про стягнення 551 653,36 грн.

ВСТАНОВИВ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельна компанія МСУ», м. Київ, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 17.11.2016 № 28-1117/7 до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112», м. Бровари, в якому просить суд стягнути з відповідача 551 653,36 грн. боргу.

Крім того, позивач просить суд звільнити його від сплати судового збору за подання позовної заяви до товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельний загін № 112», оскільки позивач перебуває в процедурі банкрутства, і не має грошових коштів на рахунку для сплати судового збору у визначеному Законом України «Про судовий збір» порядку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою господарського суду міста Києва від 01.07.2015 у справі № 910/10562/14 введено процедуру санації ТОВ «Мостобудівельна компанія МСУ». Керуючим санацією призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 В процедурі санації боржника (позивача), керуючому санацією стало відомо, що відповідно до даних бухгалтерського обліку ТОВ «Мостобудівельна компанія МСУ», зі сторони відповідача утворилась заборгованість в розмірі 551 653,36 грн. В якості доказу існуючої заборгованості позивач посилається на акт звірки взаєморозрахунків станом на 30.11.2011 між ТОВ «Мостобудівельна компанія МСУ» та ДП ВАТ «Мостобуд «Мостозагін № 112» (правонаступником якого є ТОВ «Мостобудівельний загін № 112»).

Відповідно до пункту 3 ст.63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Відповідно до вимог пункту 5 частини другої ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Як на підставу поданого позову щодо наявності у відповідача заборгованості в розмірі 551 653,36 грн., позивач посилається на акт звірки взаєморозрахунків станом на 30.11.2011 між ТОВ «Мостобудівельна компанія МСУ» та ДП ПАТ «Мостобуд «Мостозагін № 112» (правонаступником якого є ТОВ «Мостобудівельний загін № 112»). Позивачем взагалі не наведено, за яких обставин, та на підставі яких відносин сторін (господарський договір, деліктні зобовязання, тощо) виник зазначений борг; позивач не додає до позовної заяви ані обґрунтованого розрахунку заборгованості, ані документальних доказів її існування; позивач на такі докази в позовній заяві не посилається.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

Згідно із статтею 174 Господарського кодексу України, господарські зобовязання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до частини першої статті 9 зазначеного Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Отже, акт звірки взаєморозрахунків як зведений обліковий документ не належить до первинних документів бухгалтерської звітності. Такий акт є, по суті, документом, що містить зведені відомості про бухгалтерський облік здійснених операцій на підприємствах, однак не може вважатись належним доказом проведення цих операцій та наявності заборгованості у субєкта господарювання.

В порушення вищезазначених вимог, позивач у позовній заяві не зазначає з чого складається сума боргу, не наводить докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, не надає обґрунтований розрахунок стягуваної суми. Акт звірки взаєморозрахунків, на який посилається позивач, по-перше, не є первинним бухгалтерським документом, а по-друге з боку ДП ВАТ «Мостобуд «Мостозагін № 112» не підписаний. За таких обставин суд робить висновок про те, що у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, що є підставою для повернення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини першої ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із пунктом 4 частини першої ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо до позовної заяви не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно положень частини 1 статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно частини першої, підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарських судів, 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, а із позовних вимог немайнового характеру 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Судовий збір сплачується до територіальних органів Державної казначейської служби України; платники судового збору у платіжних документах на перерахування судового збору повинні в рядку «одержувач» зазначити найменування територіального органу казначейської служби за місцем знаходження господарського суду, який розглядає справу. Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Позивачем заявлено майнову вимогу про стягнення коштів в сумі 551 653,36 грн., яка мала бути оплачена судовим збором в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 150 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто в сумі 8 274,80 грн. Оригінал платіжного доручення має бути доданий до позовної заяви.

Проте, як вбачається з матеріалів позовної заяви, в порушення вищезазначених вимог, позивачем до позову доказів сплати судового збору не додано.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може за своєю ініціативою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до позиції Пленуму Вищого господарського суду України, викладеної в пункті 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Позивачем не подано достовірних документальних належних та допустимих доказів на підтвердження існування обставин, які б обєктивно свідчили про неможливість позивачу виконати вимоги Закону та сплатити судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі.

Відповідно до вищевикладеного, враховуючи конституційний принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції України), суд робить висновок про те, що клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктами 3, 4 частини першої, частиною третьою статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору відхилити.

Позовну заяву від 17.11.2016 № 28-1117/7 товариства з обмеженою відповідальністю «Мостобудівельна компанія МСУ» разом з доданими до неї документами (всього на 17 аркушах, в тому числі оригінали: опису вкладення у цінний лист від 18.11.2016, фіскального чеку «Укрпошта» від 18.11.2016 № 8907 та поштового конверту, в якому надійшли матеріали позовної заяви) повернути заявнику без розгляду.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя О.В. Конюх