КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Справа№ 911/1700/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Єременко К.Л.

за участю представників

від позивача: Афанасьєва Н.Г. - дов. № 481/7 від 10.10.2016р.

від відповідача: Руденко В.В. - дов. № 2-1/3105-2016 від 31.05.2016р.

від третьої особи: не з»явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго"

на рішення Господарського суду Київської області

від 20.09.2016 року

у справі № 911/1700/16 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Союзенергомаш"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління державної виконавчої служби Головного

територіального управління юстиції в Київській області

про стягнення 63 849, 65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Союзенергомаш" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" про стягнення 63849,65 грн., з яких 39851,43 грн. інфляційні втрати, 23998,22 грн. 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань щодо здійснення розрахунку за поставлений товар.

04.08.2016р. до Господарського суду Київської області представником позивача була подана заява про збільшення позовних вимог в якій просить суд стягнути з відповідача 100460,09 грн. інфляційних втрат, 67744,04 грн. 3% річних.

14.09.2016р. до Господарського суду Київської області представником позивача була подана заява про зменшення розміру позовних вимог в частині заявленої для стягнення суми 3% річних та просить суд стягнути з відповідача 100460,09 грн. інфляційних втрат та 30319,54 грн. 3% річних.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.09.2016р. у справі № 911/1700/16 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Союзенергомаш" 100460 грн. 09 коп. інфляційних втрат, 30304 грн. 25 коп. 3% річних, 1961 грн. 46 коп. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 20.09.2016р. в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 100460,09 грн. інфляційних втрат, 30304,25 грн. 3% річних, 1961,46 грн. витрат по сплаті судового збору. Прийняти нове рішення в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення 100460,09 грн. інфляційних втрат, 30304,25 грн. 3% річних, 1961,46 грн. витрат по сплаті судового збору, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В іншій частині позовних вимог рішення Господарського суду Київської області від 20.09.2016р. залишити без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2016р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" було прийнято до провадження та призначено розгляд справи № 911/1700/16 на 15.11.2016р.

28.10.2016р. через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду представником позивача було подано заперечення на апеляційну скаргу в якому він просить суд рішення Господарського суду Київської області від 20.09.2016р. залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав повністю та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника третьої особи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

24.04.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "СОЮЗЕНЕРГОМАШ" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" (Покупець) укладено Договір № 20/4-2015 від 24.04.2015р.

Відповідно до положень п.1.1 Договору, Постачальник зобов'язався поставити у власність Покупця товар на умовах визначених в Специфікаціях або рахунках до Договору, а Покупець зобов'язався прийняти та сплатити Товар у встановлені Договором строки.

Пунктом 4.1. Договору, строк поставки товарів та/або кожної окремої партії товарів за договором складає два календарних дні з моменту здійснення оплати передбаченої п. 7.2. договору, якщо інше не вказано у Специфікації.

Відповідно до положень Специфікації № 1 від 24.04.2015, підписаної та скріпленої печатками сторін, строк поставки товару - до 08.05.2015 року, термін оплати встановлений до 05.06.2015 року.

Також, Специфікацією № 1 від 24.04.2015 передбачено, що оплата здійснюється в національній валюті України. Сума, що підлягає сплаті в гривнях, корегується у відповідності до офіційного курсу НБУ у гривні до долара США на дату фактичної оплати.

На виконання умов Договору та Специфікації № 1 від 24.04.2015року (яка є невід'ємною частиною Договору № 20/4-2015 від 24.04.2015р.) позивач поставив відповідачу товар на суму 2 704 348,16 грн., що підтверджується видатковими накладними: № 97 від 29.04.2015 на суму 1 036 387,44 грн., № 98 від 30.04.2015 на суму 543 568,74 грн., № 108 від 13.05.2015 на суму 609 063,98 грн., № 109 від 13.05.2015 на суму 515 328,00 грн.

Відповідач свої зобов'язання щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар не виконав.

Вищенаведені факти встановлені рішеннями господарського суду Київської області від 26.01.2016 у справі № 911/5098/15, яке набрало законної сили 21.02.2016.

Рішенням господарського суду Київської області від 26.01.2016 у справі № 911/5098/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Союзенергомаш" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" про стягнення 3320341,54 грн., позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Союзенергомаш" задоволені частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Союзенергомаш" 2654348,16 грн. основного боргу, 329503,13 грн. пені (за період прострочення з 06.06.2015 по 05.12.2015), 44566,71 грн. 3% річних (за період прострочення з 06.06.2015 по 24.12.2015), 43432,82 грн. інфляційних втрат (за період прострочення з 06.06.2015 по 24.12.2015) та 46107,25 грн. судового збору. В іншій частині позову відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судове рішення від 26.01.2016 у справі № 911/5098/15 про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним вище договором в сумі 2654348,16 грн. виконано лише 01.07.2016, що підтверджується карткою рахунку № 361 за період з 01.04.2016 по 30.09.2016.

Позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних за порушення строків виконання грошових зобов'язання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з простроченої суми за період прострочення 25.12.2015 по 29.06.2016 складають 100460,09 грн., 3 % річних з простроченої суми за період прострочення з 25.12.2015 по 29.06.2016 складають 30319,54 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню.

Місцевим судом було здійснено перерахунок періоду нарахування 3% річних, з яким погоджується колегія суддів, які становлять 3% річних в розмірі 30304,25 грн. В решті вимог щодо заявленої до стягнення суми 3% річних в сумі 15,29 грн. суд відмовляє, з огляду на їх безпідставність.

Щодо заперечення відповідача проти позовних вимог з підстав того, що позивачем при здійсненні розрахунку заявлених до стягнення сум інфляційних втрат та 3% річних не вірно визначено дату виконання відповідачем грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання, що виконується в примусовому порядку в межах виконавчого провадження є виконаними з моменту зарахування коштів відповідача на рахунок відділу державної виконавчої служби, а не тоді коди ВДВС перерахував їх стягувачу за виконавчим документом - позивачу у даній справі, не приймаються колегією суддів з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою або внесення їх в касу кредитора (п. 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 № 14).

Грошове зобов'язання в сумі 2654348,16 грн., на яке нараховано заявлені до стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних, виникло не з рішення суду господарського суду Київської області від 26.01.2016 у справі № 911/5098/15, а з укладеного між сторонами у справі договору від 24.04.2015 № 20/4-2015, а тому заперечення відповідача проти позову з підстав того, що позивач мав розраховувати інфляційні втрати та 3% річних з дати набрання рішення господарського суду Київської області від 26.01.2016 у справі № 911/5098/15 законної сили, яким стягнуто з відповідача основний борг, на який (борг) позивач здійснює відповідні нарахування, не приймається судом до уваги.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 100460,09 грн. інфляційних втрат, 30304,25 грн. 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обставини, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Київської області від 20.09.2016р. у справі № 911/1700/16 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю "Біогазенерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 20.09.2016р. у справі № 911/1700/16 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/1700/16 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець