ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Справа № 925/1223/16

За позовом спільного Українсько Латвійського підприємства "Хімімпекс" (товариства з обмеженою відповідальністю)

до підприємства "Черкаський державний завод хімічних реактивів"

про стягнення 1475697 грн. 43 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Биченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 за довіреністю від 12.09.2015;

від відповідача: у судовому засіданні, яке відбулося 25.10.2016, директор підприємства ОСОБА_2; у судовому засіданні, яке відбулося 15.11.2016, ОСОБА_3 за довіреністю від 24.05.2016.

Спільне Українсько Латвійське підприємство "Хімімпекс" (товариство з обмеженою відповідальністю) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до підприємства "Черкаський державний завод хімічних реактивів" про стягнення 1475697 грн. 43 коп., у тому числі: 1156700 грн. основного боргу за поставлений товар та 318997 грн. 43 коп. пені за прострочення оплати товару.

У позові позивач також просить відшкодувати йому за рахунок відповідача витрати на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне виконання відповідачем грошових зобовязань за укладеним між сторонами договором купівлі продажу від 22.06.2014 № 010 щодо оплати поставленого йому позивачем товару.

Ухвалою від 06.10.2016 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву спільного Українсько Латвійського підприємства "Хімімпекс" (товариства з обмеженою відповідальністю) до розгляду, порушив провадження у даній справі і призначив її розгляд у судовому засіданні на 11 годину 30 хвилин 25.10.2016 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

Відповідач листом, поданим до господарського суду 25.10.2016, повідомив про сплату ним у період з 01.09.2016 по 25.10.2016 позивачу 289650 грн. в рахунок часткового погашення стягуваної суми заборгованості

Ухвалою від 25.10.2016 Господарський суд Черкаської області відклав розгляд справи на 10 годину 30 хвилин 15.11.2016 в приміщенні Господарського суду Черкаської області.

У судовому засіданні, яке відбулося 15.11.2016 за участю представників обох сторін, представник позивача позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві підстав та подав письмове пояснення, у яком зазначив, що із сплаченої відповідачем у період з 01.09.2016 по 25.10.2016 суми коштів у розмірі 289650 грн. на погашення заборгованості за договором від 22.06.2015 №010 сплачено лише 224500 грн., а решта суми на погашення заборгованості за іншими договорами. Представник відповідача підтвердив факт сплати відповідачем після подання позивачем позову на погашення заборгованості за договором від 22.06.2015 № 010 лише 224500 грн. і проти решти позовних вимог позивача не заперечив.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2015 спільне Українсько Латвійське підприємство "Хімімпекс" (товариство з обмеженою відповідальністю) як постачальник і підприємство "Черкаський державний завод хімічних реактивів" як покупець уклали договір купівлі продажу № 010 (далі договір № 010), згідно з пунктами 1.1, 1.2 якого постачальник зобовязався передати покупцю борну кислоту марки Б ГОСТ 18704-78 (далі товар) в кількості і по ціні обумовленим сторонами у цьому договорі і відповідних специфікаціях до нього, які є додатками до договору і його невідємними частинами, а покупець зобовязався прийняти та оплатити цей товар на умовах, визначених цим договором.

У п. 3.1 договору № 010 його сторони передбачили, що поставка товару здійснюється протягом 30 робочих днів з моменту підписання покупцем договору, якщо інше не узгоджено сторонами в специфікаціях до даного договору.

Відповідно до п. 3.7 договору №010 право власності на товар переходить до покупця в момент його фактичної передачі, яка формується підписанням сторонами відвідних товаросупровідних документів (накладних або інш.).

Згідно з п. 4.1 договору № 010 оплата поставленого товару здійснюється шляхом перерахування покупцем грошових коштів в національній валюті України на рахунок постачальника протягом 30 днів після відвантаження продукції, яка визначається датою видаткової накладною.

Пунктами 4.2, 4.3 договору № 010 встановлено, що ціни приймаються сторонами відповідно до специфікацій. До ціни товару включаються вартість тари, упаковки, маркування, а також доставки. Вартість договору визначається сумарною вартістю всіх специфікацій, підписаних сторонами та долучених до договору.

У п. 5.2 договору 010 його сторони передбачили, що за несвоєчасну оплату (пп. 4.1.2 і 4.1.3 договору) покупець сплачує пеню в розмірі 0,5% від суми заборгованості (пп. 4.1.2 і 4.1.3 договору) за кожен день прострочення за письмовою вимогою постачальника, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 7.1 договору №010 визначений строк дії останнього: з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і до 31 грудня 2015 року, а в частині гарантійних зобовязань до повного його виконання.

На виконання договору №010 позивач передав позивачу товар відповідно до специфікації від 22.06.2015 №1 за видатковою накладною від 11.08.2015 №РН-0000380 на суму 155400 грн.; відповідно до специфікації від 24.06.2015 №2 за видатковою накладною від 30.07.2015 №РН 0000349 на суму 383500 грн.; відповідно до специфікації від 24.09.2015 №4 за видатковою накладною від 25.09.2015 №РН0000470 на суму 324500 грн.; відповідно до специфікації від 15.10.2015 №5 за видатковою накладною від 16.10.2015 №РН0000514 на суму 508875 грн. і відповідно до специфікації від 27.11.2015 №6 за видатковою накладною від 30.11.2015 №РН-0000593 на суму 423325 грн., разом на загальну суму 1795600 грн.

Відповідач свої зобовязання за договором №010 щодо своєчасної і повної оплати товару належним чином не виконав, сплативши позивачу станом на день подання позивачем позову за поставлений за вказаними вище видатковими накладними товар лише 638900 грн. з порушенням встановленого п. 4.1 договору № 010 строку оплати товару.

Отож станом на день подання позивачем позову борг відповідача за поставлений за вказаними вище видатковими накладними товар становив 1156700 грн.

За прострочення оплати поставленого товару позивач станом на 30.06.2016 нарахував відповідачу до сплати передбачену п. 5.2 договору № 010 пеню у сумі 318997 грн. 43 коп.

Після подання позивачем позову відповідач сплатив позивачу в рахунок погашення заборгованості за договором № 010 ще 224500 грн., що представник позивача визнав у судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обовязковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного субєкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд дійшов до таких висновків.

Сплата відповідачем позивачу після подання останнім позову 224500 грн. боргу означає про відсутність предмету позову у цій частині позовних вимог.

Пункт 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Отже, провадження у цій справі в частині позовних вимог про стягнення 224500 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 11 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у звязку з відсутністю предмету спору.

Відповідач не виконав грошове зобовязання за договором № 010 щодо своєчасної і повної оплати переданого йому позивачем у власність товару у сумі 932200 грн., чим порушив право позивача на своєчасне отримання вказаної суми коштів.

Відтак позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати стягнення з відповідача на свою користь 932200 грн. боргу та передбаченої п. 5.2 договору № 010 пені.

Стягувана сума пені нарахована позивачем у відповідності з фактичними обставинами виконання відповідачем грошових зобовязань за договором №010, умовами цього договору та чинним законодавством.

За таких обставин позов в частині вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 932200 грн. основного боргу та 318997 грн. 43 коп. пені підлягає задоволенню

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню 22135 грн. 46 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, п. 11 ч. 1 ст. 80, ст.ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з підприємства "Черкаський державний завод хімічних реактивів" (вул. Чигиринська, 21, м. Черкаси, Черкаська область, 18036, ) на користь спільного Українсько Латвійського підприємства "Хімімпекс" (товариства з обмеженою відповідальністю) (вул. Кіквідзе, 18А, м. Київ, 01103, ) 932200 грн. основного боргу, 318997 грн. 43 коп. пені та 22135 грн. 46 коп. витрат на сплату судового збору.

Провадження у справі в частині вимоги про стягнення 224500 грн. основного боргу припинити.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 23.11.2016

СУДДЯ М.В. Дорошенко