РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016Справа №910/19348/16

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»

до Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування»

про стягнення 20890,40 грн.

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача - Білоконь І.В. (представник за довіреністю);

від відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» про стягнення 20890,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 24.03.2016, внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Позивач, відповідно до умов укладеного між ним (страховик) та власником автомобіля «Renault» - Представництвом норвезької ради у справах біженців в Україні (страхувальник), договору добровільного страхування наземного транспорту №702а5к5 від 10.07.2015, виплатив власнику пошкодженого автомобіля НОМЕР_3, страхове відшкодування в розмірі 20890,40 грн.

Оскільки на час скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, було застраховано у Приватному акціонерному товаристві «Просто-Страхування», позивач, на підставі положень ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, просить стягнути з відповідача виплачене страхове відшкодування, в розмірі 20890,40 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, відзиву на позовну заяву, на час проведення судового засідання, не подав, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представників відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.07.2015 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» (страховик) та Представництвом норвезької ради у справах біженців в Україні (страхувальник) укладено договір добровільного страхування транспортного засобу №702а5к5, за умовами якого застраховано автомобіль НОМЕР_2.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

24.03.2016 на 37 кілометрі автомобільної дороги Талівка-Луганськ відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, який здійснив зіткнення із задньою частиною автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження, а саме: пошкоджена задня кришка багажнику.

По факту вказаної ДТП водіями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 24.03.2016.

Як встановлено ст. 33.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов'язку інформувати відповідний підрозділ МВС України про її настання.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідного підрозділу МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Моторним (транспортним) страховим бюро України було встановлено відповідний зразок повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та за погодженням з Державною автомобільною інспекцією Міністерства внутрішніх справ України затверджено Інструкцію щодо заповнення повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до вказаної вище Інструкції у європротоколі зазначаються фактична дата, час та місце настання дорожньо-транспортної пригоди, інформація про страхувальника згідно з даними полісу та інше. Виправлення у повідомленні категорично забороняються та замість зіпсованого бланку заповнюється інший.

З відомостей, які містяться в повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 24.03.2016, вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_4, заподіяно пошкодження кришки багажнику.

Судом встановлено, що європротокол складений обома учасниками ДТП у частинах, що стосуються інформації про транспортний засіб А та транспортний засіб Б, не містить виправлень, у відповідних пунктах зазначено дату, час та місце дорожньо-транспортної пригоди, наявна схема ДТП, а також відсутні будь-які відмітки про наявність з боку сторін зауважень стосовно відомостей, які зазначені у даному європротоколі.

Крім того, сам лише факт складання та підписання обома учасниками ДТП повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу), вказує на наявність у водіїв транспортних засобів згоди щодо обставин її скоєння.

Отже, враховуючи вищенаведене, з урахуванням приписів чинного законодавства, суд приймає до уваги повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротокол) від 24.03.2016 як належний доказ вчинення ДТП за участю застрахованого автомобіля марки «Renault», реєстраційний номер НОМЕР_4, та автомобіля марки «Toyota», реєстраційний номер НОМЕР_5.

Позивач, на виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту №702а5к5 від 10.07.2015, на підставі страхового акту №1.003.16.0004002/АХА2029164 від 11.04.2016, визнав вказану подію страховим випадком та здійснив виплату страхового відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Renault» в розмірі 20890,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням №235859 від 12.04.2016.

Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено на підставі рахунку СТО, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Соллі Плюс» №ЗРЕН0001253 від 07.04.2016, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 20890,40 грн.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.

Вина ОСОБА_2 у скоєнні вказаного ДТП належним чином доведена доказами, наявними у матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_1, застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ9074004 у Приватному акціонерному товаристві «Просто-Страхування», чинного на момент скоєння ДТП (24.03.2016). Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 0 грн.

Таким чином, особою, відповідальною за завдані власнику автомобіля НОМЕР_2, збитки у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, в даному випадку, є відповідач.

Пунктом 36.4. ст.36 Закону передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З огляду на викладене, до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №702а5к5 від 10.07.2015, перейшло право вимоги, яке власник автомобіля НОМЕР_2, мав до відповідача, як особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідно до ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідач не надав суду належних доказів, які б спростовували викладені у позовній заяві обставини.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 75, 82 - 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10; ідентифікаційний код 24745673) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; ідентифікаційний код 20474912) 20890 (двадцять тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 40 коп., страхового відшкодування та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписаний 22.11.2016

Суддя Я.В. Маринченко