ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016 р. Справа № 917/1467/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеал", пров.Квітневий, 7, кв.10, м. Київ 108, 04108

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, вул.Зигіна, 1, м.Полтава

про визнання недійсним рішення

Суддя Мацко О.С.
Представники:
від позивача: не з`явився.

від відповідача: Сундалова М.В., дов.№02/3128 від 16.08.2015р.

У судовому засіданні 15.11.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 09.06.2016 року № 02/55-рш у справі № 02-01-50/26-201 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

Позивач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення копії ухвали суду, в судове засідання повторно не з`явився, вимог ухвал суду не виконав.

Відповідач у судовому засіданні надав пояснення по суті спору, згідно відзиву на позов просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи достатньо, строк розгляду справи, встановлений ГПК України, закінчується, підстав для його продовження суд не вбачає, то справа розглядається без участі представника позивача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, суд встановив:
Адміністративною колегією Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного Комітету України у справі № 02-01-50/26-201 прийнято рішення від 09.06.2016р. № 02/55-рш про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (далі Рішення; а.с.18-29).

Пунктом першим резолютивної частини Рішення визнано дії позивача та ТОВ "Промзахист" антиконкурентно узгодженими та такими, що стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю у 2015 році військовою частиною А0312 Теплообмінників; установок для кондиціонування повітря непобутових холодильного та морозильного устаткування, що є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частиною 2 статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Пунктом третім резолютивної частини Рішення на позивача накладено штраф у розмірі 68000 грн. (а.с. 29)

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому прохає визнати недійсним вказане Рішення.

Позивач вважає, що він не порушував вимог антимонопольного законодавства, та зазначає, що до позовних вимог такого характеру слід застосовувати загальну позовну даність - три роки, який ним, на його думку, не пропущений.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Згідно положень ст.1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ст. 22 Закону України „Про Антимонопольний комітет України" розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом.

Положеннями ст. 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, зокрема, про накладення штрафу.

Крім того згідно до ч. 2, 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

З матеріалів справи та письмових пояснень відповідача вбачається, що оскаржуване рішення адмінстративної колегії територіального відділення було направлено позивачу листом від 10.06.2016 року №02/2322 з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення та описом вкладення у цінний лист від 10.06.2016 року. Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення 750 вказане рішення було вручене ТОВ "Ідеал" 22.06.2016р. Тобто, 22.08.2016р. минув встановлений строк на оскарження даного рішення.

08.08.2016 року позивач звернувся з даним позовом до суду вперше, проте, даний позов судом було повернуто без розгляду. Після усунення недоліків позивач повторно звернувся до суду з даним позовом лише 09.09.2016 року.

Таким чином, позивачем пропущено встановлений частиною першою статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" двомісячний строк оскарження Рішення.

Позивач посилається на те, що вказаний строк не є пропущеним. Зазначене твердження суд вважає неправомірними та таким, що ґрунтуються на довільному тлумаченню позивачем діючого законодавства, з таких підстав:

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

В пункті 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" роз"яснено, що за вищевказаними приписами передбачені ними строки оскарження рішень органу Антимонопольного комітету України не може бути відновлено. Таким чином, зазначені строки є присічними. Закінчення присічного строку, незалежно від причин його пропуску заінтересованою особою, є підставою для відмови в позові про визнання недійсним рішення (розпорядження) Антимонопольного комітету України та його органів.

Пунктом 21 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" роз"яснено, що господарським судом не можуть братися до уваги доводи особи, стосовно якої прийнято рішення, з приводу незаконності та/або необґрунтованості цього рішення, якщо такі доводи заявлено після закінчення строків, встановлених частиною другою статті 47 та частиною першою статті 60 названого Закону, оскільки дана особа не скористалася своїм правом на оскарження відповідного акта державног органу, а перебіг зазначеного строку виключає можливість перевірки законності та обґрунтованості рішення органу Антимонопольного комітету України.

Оскільки позивачем пропущено строк оскарження Рішення до господарського суду, судом не беруться до уваги доводи позивача, викладені ним у позовній заяві по справі стосовно незаконності оспорюваного Рішення, а позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст.33,43, 49, ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 21.11.2016 р.

Суддя О.С.Мацко