РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016Справа №910/19409/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/19409/16

за позовом Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету;

до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче

підприємство «Ідея»;

про стягнення 23842,55 грн.

Представники сторін:

від позивача: Пастернак Л.Ф., довіреність № 46-11-1715 від 10.12.2015р.;

від відповідача: не з'явився.

обставини справи:

До Господарського суду міста Києва звернувся Дніпропетровський державний аграрно-економічний університет (надалі - позивач) з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ідея» (надалі - відповідач) про стягнення 23842,55 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору на передплату періодичних видань № 77-130-16-Доп3 від 06.04.2015р. у визначений строк не поставив передплачений позивачем товар, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 23 842,55 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2016р. порушено провадження у справі № 910/19409/16 та призначено її розгляд на 17.11.2016р.

15.11.2016р. на адресу господарського суду від позивача надійшли витребувані судом документи.

Присутнім у судовому засіданні 17.11.2016р. представником позивача підтримано позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Відповідач в судове засідання не з'явився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвалу суду про порушення провадження у справі від 26.10.2016р. не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 26.10.2016р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, в засіданні суду була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

06.04.2015р. між позивачем (за договором - замовник) та відповідачем (за договором - виконавець) було укладено Договір на передплату періодичних видань № 77-130-16-Доп3, за умовами якого виконавець за дорученням замовника зобов'язується поповнити бібліотечні фонди періодичними виданнями (газети, журнали та ін.). Перелік та кількість комплектів визначається у замовленні (додатку) на поповнення бібліотечних фондів, яке є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 2.3. договору, загальна сума даного договору становить 27695,31 грн.

За умовами пп. 3.2.1. п. 3.2. договору, замовник зобов'язаний перерахувати виконавцю обумовлену суму для організації передплати виконавцем не пізніше 10 днів з дати виставлення виконавцем рахунку.

В свою чергу, згідно з пп. 3.1.3. п. 3.1. договору, виконавець зобов'язаний забезпечити замовника замовленими ним виданнями періодичними у обсязі, якій здійснено видавництвами і регулярно (не менше ніж два рази на тиждень) доставляти періодичні видання замовнику за вказаною адресою.

Договір діє з моменту підписання до 31.12.2015р. або до повного виконання сторонами усіх зобов'язань по договору (п. 6.1. договору).

Крім того, згідно з умовами договору сторонами було підписано Додаток № 1 до договору - Зведена специфікація, в якій визначено термін передплати, найменування, кількість і ціну періодичних видань, які мали бути поставлені відповідачем на адресу позивача.

На виконання домовленостей між сторонами, відповідач виставив позивачу для оплати зведений рахунок № 37995/С на загальну суму 27695,31 грн.

Позивач платіжними дорученнямяи № 564 та № 565 від 06.04.2015р. перерахував на рахунок відповідача в якості попередньої оплати за періодичні видання кошти в розмірі 27695,31 грн.

Проте, відповідач взяті на себе за договором зобов'язання по доставці періодичних видань виконав частково на загальну суму 3852,76 грн., що підтверджується відповідними відвантажувальними специфікаціями, залученими до матеріалів справи.

Оскільки відповідач під час дії договору неналежним чином виконував взяті на себе зобов'язання, позивач звертався до відповідача з претензіями за вих. № 46-11-1949 від 01.09.2015р., № 46-11-1300 від 01.10.2015р., № 46-11-1485 від 02.11.2015р., в яких вимогав здійснити поставку товару. Проте, відповідач вказані претензії залишив без відповіді та задоволення.

Отже, на день розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 23842,55 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитись від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплаченого товару або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно, тобто або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Докази поставки товару у визначені договором строки, на всю суму отриманої відповідачем суми попередньої оплати у матеріалах справи відсутні.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача у сумі неповерненої попередньої оплати по договору складає 23842,55 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкт господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, оскільки на час розгляду спору у господарському суді відповідачем не заперечено факт отримання грошових коштів в сумі 23842,55 грн. та не надано доказів поставки товару на вказану суму або повернення коштів позивачу, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 23842,55 грн. є обґрунтованою, документально підтвердженою, а тому підлягає задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Ідея» (01103, м. Київ, вул. Німанська, 10; ) на користь Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (49027, м. Дніпропетровськ, вул. Ворошилова, 25; ) 23842 грн. 55 коп. - боргу та 1378,00 грн. - витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 22.11.2016р. Суддя А.І. Привалов А.І. Привалов