РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2016 р. Справа № 924/1270/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Гулова А.Г.

суддя Маціщук А.В. ,

суддя Петухов М.Г.

при секретарі Мазуру О.Г.

за участю представників сторін:

позивача 1: Весни Н.О. - представника за довіреністю від 20.09.2016р.

позивача 2: Весни Н.О. - представника за довіреністю від 20.09.2016р.

позивача 3: Весни Н.О. - представника за довіреністю від 20.09.2016р.

позивача 4: Весни Н.О. - представника за довіреністю від 20.09.2016р.

відповідача1: не з'явився

відповідача 2:не з'явився

третьої особи на стороні відповідачів: не з'явився

третіх осіб на стороні першого відповідача:

1 не з'явився

2 не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Споживчого товариства „Дунаєвецький ринок", Споживчого товариства „КООП БЕРЕЗИНА", Споживчого товариства „Ярмолинецький ринок КООП" та Товариства з обмеженою відповідальністю „СТ РОССА"

на рішення господарського суду Хмельницької області від "14" вересня 2016 р.

у справі № 924/1270/15 (суддя Смаровоз М.В.)

за позовом

1. Споживчого товариства „Дунаєвецький ринок", м. Дунаївці Хмельницької області

2. Споживчого товариства „КООП БЕРЕЗИНА", м. Дунаївці Хмельницької області

3. Споживчого товариства „Ярмолинецький ринок КООП", м. Хмельницький

4. Товариства з обмеженою відповідальністю „СТ РОССА", смт. Ярмолинці Хмельницької області

до

1. Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, м. Хмельницький

2. Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Бас Людмили Йосипівни, м. Деражня Хмельницької області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні першого відповідача:

1. Дочірнього підприємства „Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки", м. Деражня Хмельницької області

2. Споживчого товариства „Мясоруб", м. Дунаївці Хмельницької області

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року у справі №924/1270/15 у позові Споживчого товариства „Дунаєвецький ринок", Споживчого товариства „КООП БЕРЕЗИНА", Споживчого товариства „Ярмолинецький ринок КООП", Товариства з обмеженою відповідальністю „СТ РОССА" до Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Бас Людмили Йосипівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні першого відповідача: дочірнього підприємства „Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки", споживчого товариства „Мясоруб", про визнання недійсним іпотечного договору від 28.03.2008р. відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, СТ "Дунаєвецький ринок", СТ "КООП БЕРЕЗИНА", СТ "Ярмолинецький ринок КООП", ТОВ "СТ РОССА" звернулися із апеляційною скаргою, вважають, що судом не повно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи і рішення прийняте з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

З посиланням на ст. 1 ГПК України, постанову Вищого господарського суду України у справі №7/088-11 від 28 лютого 2012 року та у справі №23/279 від 6 грудня 2011 року зазначають, що позивачі звернулися до суду за захистом прав, які є порушеними на момент звернення до суду, оскільки договір іпотеки від 28 березня 2008 року є діючим, він продовжує порушувати права та інтереси позивачів. Його недійсність на даний час спричиняє негативні наслідки для позивачів: вони не можуть здійснити переобладнання приміщень, реконструювати їх, передати в іпотеку тощо.

Разом з тим, з посиланням на ст. 167 ГК України, п. 2.10. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", п. 18 інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" вказують, що судом не враховано порушення корпоративних прав позивачів, а саме той факт, що позивачі є членами Хмельницької облспоживспілки, які становлять 2/3 делегатів та через своїх делегатів на з'їзд споживчої кооперації розглядають та вирішують будь-які питання діяльності облспоживспілки, однак вони не можуть прийняти жодного рішення стосовно майна, що розташоване в м. Деражня, вул. Миру, 126, оскільки воно передано в іпотеку, що порушує права позивачів як членів облспоживспілки, оскільки унеможливлює їх участь в управлінні майном та прийнятті будь-яких рішень щодо даного майна, а також як представників вищого органу управління власника майна на користування та розпорядження майном. В договорі визначено, що без згоди ПАТ «Укрсоцбанк» майно неможливо передавати в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Позивачі не можуть ініціювати та здійснити проведення перебудови та/або перепланування майна.

Також, позивачі зауважують, що у постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року по справі №6-60 визначено, що оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не є стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речові права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

В даному випадку, зазначають скаржники, вони зацікавлені, щоб сторони оспорюваного правочину повернулися до того стану, який вони мали до його укладення. Оскільки в такому випадку позивачі зможуть повноцінно реалізувати свої права щодо володіння, користування та розпорядження майном Хмельницької облспоживспілки.

Просять скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 14.09.2016р. у справі №924/1270/15 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним іпотечний договір, що укладений 28 березня 2008 року Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та акціонерно - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", посвідчений приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й. та зареєстрований в реєстрі №1054.

Відзивів на апеляційну скаргу від Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Бас Людмили Йосипівни, Дочірнього підприємства „Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки" та Споживчого товариства „Мясоруб" не надійшло, що, відповідно до ч.2 ст. 96 ГПК України, не перешкоджає перегляду рішення місцевого господарського суду.

У судовому засіданні представник позивачів підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надала пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Просить скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 14.09.2016р. у справі №924/1270/15 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсним іпотечний договір, що укладений 28 березня 2008 року Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та акціонерно - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", посвідчений приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й. та зареєстрований в реєстрі №1054.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що від Дочірнього підприємства „Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки", СТ "Ярмолинецький ринок КООП" надіслані на їхню адресу ухвали від 28.10.2016р. про призначення до розгляду апеляційної скарги на 22.11.2016р. об. 14 год. 30 хв. повернуті відділенням поштового зв'язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" та від ТОВ "СТ РОССА" - з відміткою "за зазначеною адресою не проживає".

Пунктом 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Пункт 3.9.1. вказаної постанови передбачає, що особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Крім того, відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 N 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена. Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Водночас, до повноважень господарських судів не віднесено з'ясування фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Про це Вищим господарським судом України зазначалося і в інформаційних листах від 02.06.2006 N 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" (пункт 4), від 14.08.2007 N 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15), від 18.03.2008 N 01-8/164 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2007 році" (пункт 23).

А тому, примірник повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернутий органами зв'язку з позначкою "за закінченням терміну зберігання" та "адресат не знайдений" вважаються належним доказом виконання судом обов'язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Таким чином, ДП „Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки", СТ "Ярмолинецький ринок КООП" та ТОВ "СТ РОССА" вважаються такими, що належним чином та заздалегідь повідомлені про час і місце розгляду справи судом.

Також, колегія суддів звертає увагу, що свої адреси скаржники зазначили у апеляційній скарзі від 20.10.2016р. і їх представник з'явився у судове засідання.

Споживче товариство „Дунаєвецький ринок", Споживче товариство „КООП БЕРЕЗИНА", Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, ПАТ„Укрсоцбанк", приватний нотаріус Деражнянського районного нотаріального округу Бас Людмила Йосипівна та споживче товариство „Мясоруб", про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про, що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Враховуючи норми ст.ст.101, 102 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представників відповідачів та третіх осіб, яким ухвалу від 28.10.2016р. про призначення до розгляду апеляційної скарги на 22.11.2016р. надіслано у встановленому порядку, не перешкоджає перегляду оскарженого судового рішення, колегія суддів розглянула апеляційну скаргу за відсутності представників останніх, за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника позивачів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 28.03.2008р. Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств (іпотекодавець) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (іпотекодержатель), було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого Хмельницька обласна спілка споживчих товариств передала банку в якості забезпечення виконання зобов`язань за генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008р. цілісний майновий комплекс загальною площею 10615,4 кв.м., що розташований за адресою: м. Деражня, вул. Миру, 126. (посвідчений приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й., зареєстрований у реєстрі №1054).

У п.1.2 даного іпотечного договору визначено, що заставна вартість предмету іпотеки визначена у розмірі 5 518 119,00 грн.

П.п.1.4.1, 1.4.2 п.1.4 іпотечного договору передбачено, що зміст та розмір основного зобов'язання визначається у: поверненні кредиту за генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року в межах загального ліміту, що встановлюється у базовій валюті гривні в сумі 3800000,00 грн., з порядком надання та погашення кредиту, встановлених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року, в строки та на умовах, визначених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року, та з кінцевим терміном надання кредитних коштів та погашення заборгованості по 27 березня 2018 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року;

Відповідно до підпунктів 1.4.2, .1.4.3, 1.4.4 п.1.4 іпотечного договору визначено, що зміст та розмір основного зобов'язання визначається також у: сплаті процентів за користування кредитом у відповідності до генерального договору про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року у розмірі, що визначатиметься у додаткових угодах до генерального договору про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008р., але в будь-якому разі не більше 16 процентів річних, та комісій, в порядку та на умовах, визначених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року; сплаті можливої неустойки (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договорами, якими обумовлене основне зобов'язання: у відшкодуванні витрат, пов'язаних із пред'явленням вимог за основним зобов'язанням, та збитків, завданих порушенням основного зобов'язання.

Згідно із п.п.2.1.1-2.1.10 іпотечного договору іпотекодавець зобов'язаний: надавати іпотекодержателю можливість перевірки стану і правильності використання предмета іпотеки, надавати йому відповідні документи за першою вимогою; вживати всіх необхідних заходів щодо захисту предмета іпотеки від зазіхань будь-яких третіх осіб; не здійснювати дій, що викликають погіршення (пошкодження) предмета іпотеки без письмової згоди іпотекодержателя, не відчужувати предмет іпотеки, а також не передавати його в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду, користування; не пізніше наступного дня після настання змін надавати іпотекодержателю відомості про будь-які зміни, що відбулися чи відбуваються з предметом іпотеки, в тому числі, про зазіхання на нього з боку третіх осіб; протягом двох робочих днів від дати укладення цього договору застрахувати предмет іпотеки на повну його вартість на користь іпотекодержателя з попереднім погодженням останнім умов, такого страхування, та надати іпотекодержателю відповідний договір страхування; без встановленого дозволу відповідних державних органів та письмової згоди іпотекодержателя не здійснювати перебудови та/або перепланування предмета іпотеки; сплачувати всі передбачені чинним законодавством України податки та збори, а також нести інші витрати, пов'язані з предметом іпотеки; у разі загибелі або зниження вартості предмета іпотеки, в тому числі, внаслідок його випадкового знищення, випадкового пошкодження, або псування, протягом трьох днів від дня надходження відповідної вимоги іпотекодержателя повністю або частково замінити предмет іпотеки на інше майно за погодженням із іпотекодержателем; внести плату за державну реєстрацію обтяження предмета іпотеки іпотекою за цим договором.

У зазначеному іпотечному договорі сторони передбачили, що у разі порушення іпотекодавцем умов, визначених п.п. 2.1.1-2.1.10 цього договору, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному п. 2.4.4. цього договору. У разі порушення заставодавцем умов, визначених п.п.2.1.4., 2.1.9 цього договору, заставодавець зобов'язаний сплатити заставодержателю штраф у розмірі 4% процента від вартості предмета застави, зазначеної у п. 1.2 цього договору за кожний випадок; умов п. п.2.1.1., 2.1.3, 2.1.5, 2.1.8, 2.1.10; протягом більше ніж 5 (п'яти) робочих днів п.п.2.1.6. цього договору, заставодавець зобов'язаний сплатити заставодержателю штраф у розмірі 3% (трьох) процентів від вартості предмета застави , зазначеної у п. 1.2 цього договору за кожний випадок. Сплата штрафу, передбаченого п. 3.2. цього договору, не звільняє іпотекодавця від виконання зобов'язання в натурі. (п. 2.1, 3.2, 3.3 іпотечного договору).

30.12.2008р. сторонами іпотечного договору було підписано додатковий договір, згідно з яким було викладено у новій редакції п.1.2 - заставна вартість предмету іпотеки визначена та погоджена сторонами та становить 3862683,00 грн. та п.1.4.2 - сплаті процентів за користування кредитом у відповідності до генерального договору про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року у розмірі, що визначатиметься у додаткових договорах до генерального договору про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року, але у будь-якому разі, не більше 28,0 процентів річних, та комісій, у розмірі, в строки та в порядку, що визначені генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року.

17.11.2010р. було укладено додатковий договір до іпотечного договору від 28.03.2008р., згідно якого сторони внесли зміни до іпотечного договору та виключили п. 1.9 іпотечного договору.

10.10.2013р. було укладено додатковий договір, яким змінено та викладено у новій редакції п. 1.4.1 іпотечного договору від 28.03.2008р., а саме: повернення грошових коштів у гривнях за генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року в сумі заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року 3129403,05 грн. з порядком надання та порядком погашення, визначених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по 09 жовтня 2023 року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених генеральним договором про надання кредитних послуг №880/87-ГД 12 від 28.03.2008 року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Споживче товариство „Дунаєвецький ринок", м. Дунаївці, Дунаєвецький район Хмельницька область як юридична особа значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно витягу із ЄДР від 12.02.2014р. №888622; споживче товариство „КООП БЕРЕЗИНА", м. Дунаївці, Дунаєвецький район Хмельницька область як юридична особа значиться в ЄДР згідно Виписки держреєстратора від 14.07.2014р. №889364; споживче товариство „Ярмолинецький ринок КООП", м. Хмельницький як юридична особа значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно Виписки із ЄДР від 20.05.2014р. та товариство з обмеженою відповідальністю „СТ РОССА", смт. Ярмолинці, Ярмолинецький район, Хмельницька область відповідно до Виписки із ЄДР від 14.07.2015р. №844626 значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Згідно з п.2 статуту Хмельницької обласної спілки споживчих товариств (облспоживспілки) в редакції 2014р. позивачі в даній справі є членами Хмельницької облспоживспілки та через своїх делегатів на з'їзд споживчої кооперації розглядають та вирішують будь-які питання діяльності облспоживспілки.

Пунктом 17 статуту Хмельницької облспоживспілки в редакції від 20.04.2006 року визначено, що вищим органом управління облспоживспілки є з'їзд споживчої кооперації області, який правомочний розглянути і вирішувати будь-які питання облспоживспілки.

Облспоживспілка володіє, користується та розпоряджається належним їй майном. Вона реалізує право власника через свої органи управління (з'їзд споживчої кооперації області, конференції, Раду, правління) відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством України, нормативними актами Укоопспілки та цим статутом. З'їзд (конференція) може передати право володіння, користування та розпорядження майном облспоживспілки раді або правлінню споживспілки (п.44 статуту Хмельницької облспоживспілки в редакції від 20.04.2006 року

Відповідно до п.17. статуту облспоживспілки в редакції від 20.04.2006р. з`їзд споживчої кооперації області як вищий орган управління облспоживспілки, зокрема: є) приймає рішення про передачу раді або правлінню облспоживспілки права володіння, користування та розпорядження майном облспоживспілки. Вирішення питань, передбачених, пунктами а), в), є), ж) статуту відноситься до виключеної компетенції з`їзду. Рішення з`їзду з цих питань вважаються прийнятими, якщо за них прогодувало не менше 2/3, а по підпункту „ж" 3/4 делегатів з`їзду, що взяли участь у їх роботі. Аналогічні положення викладені у п. 21. нової редакції статуту облспоживспілки 2014р.

Згідно з п.п.є) п.21 статуту облспоживспілки до виключної компетенції з`їзду належить: здійснення права володіння, користування та розпорядження майном облспоживспілки, її підприємств (об`єднань), інших суб'єктів господарювання. Вирішення питань, передбачених пп.є) відноситься - до виключної компетенції з'їзду. З'їзд правомочний вирішувати питання за наявності 2/3 делегатів. Відповідно до п.24 „е" статуту облспоживспілки від 20.04.2006р. передбачено, у період між з`їздами функції з`їзду, крім тих, що віднесені до його виключної компетенції, виконує рада облспоживспілки, яка підзвітна з`їзду, зокрема: е) розглядає питання та приймає рішення про продаж основних засобів, їх безоплатну передачу юридичним та фізичним особам, надання в оперативну оренду, заставу або позику, обмін і безкоштовне користування.

За наведених обставин, вважаючи своє право порушеним, СТ„Дунаєвецький ринок", СТ„КООП БЕРЕЗИНА", СТ„Ярмолинецький ринок КООП", ТОВ„СТ РОССА", як члени Хмельницької обласної спілки споживчих товариств (п.2 Статуту облспоживспілки від 2014 р.), керуючись ст.ст. 203, 207, 215, 241 ЦК України, ст.ст. 6, 7, 18 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 9,10 Закону України "Про споживчу кооперацію", Статутом Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, звернулися із позовом до Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" про визнання недійсним іпотечного договору, що укладений 28 березня 2008 року Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та акціонерно - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", посвідчений приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й. та зареєстрований в реєстрі №1054.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015р. у даній справі, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015р., визнано недійсним іпотечний договір від 28.03.2008, укладений Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", посвідчений Приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й. та зареєстрований в реєстрі за № 1054.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2016 року у даній справі скасовано рішення господарського суду Хмельницької області від 07.10.2015 та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.11.2015 у справі № 924/1270/15; справу №924/1270/15 передано на новий розгляд до господарського суду Хмельницької області.

У своїй постанові Вищий господарський суд України, зокрема, зазначено, що:

- вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог. Однак, суди попередніх інстанцій встановивши, що позивачі є членами Хмельницької обласної спілки споживчих товариств з 2014 року, в порушення наведених вимог, не з'ясували та не зазначили яким чином порушуються їх права та інтереси іпотечним договором, укладеним 28.03.2008, тобто яким чином порушуються права та охоронювані законом інтереси позивачів, які не були членами Хмельницької обласної спілки споживчих товариств на дату укладення іпотечного договору, що оскаржується.

- колегія суддів вважає передчасним висновок судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для застосування строку позовної давності. Позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушено, так і суб'єктами, уповноваженими законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушено, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 907/238/15). Статтею 92 ЦК України визначено, що дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Відтак, для юридичної особи (суб'єкта підприємницької діяльності) як сторони правочину (договору) днем початку перебігу строку позовної давності слід вважати день вчинення правочину (укладання договору), оскільки він збігається із днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19.08.2014р. у справі № 5013/492/12). Однак, суди попередніх інстанцій, роблячи висновок про те, що перебіг позовної давності у даній справі почався 30.04.2015р. не врахували правові позиції Верховного Суду України, викладені в наведених вище постановах, та можливість їх застосування до даних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Як зазначалося вище, під час нового розгляду справи, рішенням господарського суду Хмельницької області від 14 вересня 2016 року у справі №924/1270/15 у позові Споживчого товариства „Дунаєвецький ринок", Споживчого товариства „КООП БЕРЕЗИНА", Споживчого товариства „Ярмолинецький ринок КООП", Товариства з обмеженою відповідальністю „СТ РОССА" до Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, Публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Бас Людмили Йосипівни, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні першого відповідача: дочірнього підприємства „Деражнянський плодоконсервний завод Хмельницької облспоживспілки", споживчого товариства „Мясоруб", про визнання недійсним іпотечного договору від 28.03.2008р. відмовлено.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у позові, з огляду на таке.

За нормами ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст.207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно із ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Пунктом 2.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Також у п. 2.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вказано, що якщо чинне законодавство прямо не визначає кола осіб, які можуть бути позивачами у справах, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, господарському суду для вирішення питання про прийняття позовної заяви слід керуватися правилами статей 1 і 2 ГПК. Отже, крім учасників правочину (сторін за договором), а в передбачених законом випадках - прокурора, державних та інших органів позивачем у справі може бути будь-яке підприємство, установа, організація, а також фізична особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин.

З огляду на наведене, враховуючи вимоги норм матеріального та процесуального права, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним за позовом особи, яка не є його стороною, господарський суд повинен встановити наявність правових підстав для подання зазначеного позову: факт порушення прав та охоронюваних законом інтересів позивача укладенням спірного договору.

Так, як було зазначено вище, заявляючи вимогу про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 28 березня 2008 року Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та акціонерно - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", посвідченого приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й. та зареєстрованого в реєстрі №1054, позивач зазначає, що вказаний договір порушує права та інтереси СТ„Дунаєвецький ринок", СТ„КООП БЕРЕЗИНА", СТ„Ярмолинецький ринок КООП", ТОВ„СТ РОССА", як членів Хмельницької обласної спілки споживчих товариств, оскільки унеможливлює їх участь в управлінні майновим комплексом та прийнятті будь - яких рішень щодо майна, яке розташоване за адресою м. Деражня, вул. Миру, 126, а також як представників вищого органу управління власника майна на користування та розпорядження майном. Крім того, позивачі зазначають, що не можуть ініціювати та здійснити проведення перебудови та/або перепланування майна, порушується право щодо можливості його відчуження. При цьому позивачами відзначено, що спірний договір іпотеки було вчинено головою правління Хмельницької обласної спілки споживчих товариств з перевищенням повноважень, оскільки як на момент укладення спірного договору іпотеки, так і після цього єдиним органом, який правомочний приймати рішення щодо майна є з'їзд (конференція) споживчої кооперації.

Судом враховується наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із п. 3 ст.3, ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України визначено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, предметом даного позову є вимога Споживчого товариства "Дунаєвецький ринок", Споживчого товариства "КООП Березина", Споживчого товариства "Ярмолинецький ринок КООП" та Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ РОССА" визнати недійсним іпотечний договір від 28.03.2008, укладений між Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк".

Таким чином, судова колегія звертає увагу, що позивачі не є стороною оспореного іпотечного договору від 28.03.2008р..

Разом з тим, Хмельницька облспоживспілка, як сторона договру, не позбавлена можливості самостійного захисту права щодо володіння, користування та розпорядження належним їй (а не позивачам) на праві власності майном у судовому порядку. Однак, в матеріалах справи відсутні докази щодо намагання Хмельницької облспоживспілки захистити відповідні права в судовому порядку (зокрема, шляхом оспорювання Хмельницькою облспоживспілкою іпотечного договору від 28.03.2008р.), а тому колегія суддів не бере до уваги твердження позивачів про те, що з'їздом (конференцією) споживчої кооперації області як вищим органом управління облспоживспілки не було реалізоване належне йому виключне право, визначене п. п."є" п.21 статуту облспоживспілки, щодо здійснення права володіння, користування та розпорядження належним останній на праві приватної власності майном (цілісним майновим комплексом, розташованим у м. Деражня Хмельницької області по вул. Миру, 126).

Крім того, судова колегія бере до уваги, що позивачі стали членами Хмельницької обласної спілки споживчих товариств з 2014 року (тобто, вже після укладення оспореного іпотечного договору), відповідно, не були позбавлені на момент вступу до Хмельницької обласної спілки споживчих товариств можливості дізнатися про обтяження майна, яке належить спілці, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, доступ до якого є вільним.

Таким чином, позивачі, вступаючи до Хмельницької обласної спілки споживчих товариств за власним волевиявленням, мали можливість бути обізнаними про її майновий стан у 2014 році та, відповідно, про наявність нерухомого майна, яке знаходиться в іпотеці, зокрема, про спірний іпотечний договір від 28.03.2008р.

З огляду на наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що СТ "Дунаєвецький ринок", СТ "КООП Березина", СТ "Ярмолинецький ринок КООП" та ТОВ "СТ РОССА" не доведено порушення їх прав та охоронюваних законом інтересів укладенням 28.03.2008р. Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та АКБ "Укрсоцбанк" іпотечного договору, відповідно, позов задоволенню не підлягає.

Крім того, судова колегія також погоджується із висновком суду першої інстанції, що заява публічного акціонерного товариства „Укрсоцбанк" про застосування позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В свою чергу, можливість захисту цивільного права або інтересу породжується лише його порушенням.

Проте, як зазначалося, позивачами не доведено порушення їх прав відповідачами.

Отже, враховуючи зазначене, а також те, що обставин, які б дійсно вказували на порушення унаслідок укладання спірного правочину прав та законних інтересів позивачів, в силу ст.33 ГПК України, ними не доведено, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову про визнання недійсним іпотечного договору, укладеного 28 березня 2008 року Хмельницькою обласною спілкою споживчих товариств та акціонерно - комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк", посвідчений приватним нотаріусом Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області Бас Л.Й. та зареєстрований в реєстрі №1054.

За наведених обставин, судова колегія зазначає, що доводи скаржників, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наведеним вище, матеріалами справи та не ґрунтуються на нормах законодавства.

Таким чином, рішення господарського суду Хмельницької області від 14.09.2016р. у справі №924/1270/15 слід залишити без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Хмельницької області від 14.09.2016р. у справі №924/1270/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Споживчого товариства „Дунаєвецький ринок", Споживчого товариства „КООП БЕРЕЗИНА", Споживчого товариства „Ярмолинецький ринок КООП" та Товариства з обмеженою відповідальністю „СТ РОССА" - без задоволення.

2. Справу №924/1270/15 повернути до господарського суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.

Суддя Петухов М.Г.