РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016Справа №910/16673/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк"

до публічного акціонерного товариства "Європейський промисловий банк"

про стягнення 17 005,56 доларів США та 662 090,92 грн.

Представники сторін:

від позивача: Герсимчук І.А. - представник за довіреністю № 159 від 01.04.2016 р.;

від відповідача: Бобніхова Г.А. - представник за довіреністю № 8 від 01.03.2016 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги публічного акціонерного товариства "Український бізнес банк" до публічного акціонерного товариства "Європейський промисловий банк" про стягнення 17 005,56 доларів США та 662 090,92 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.12.2013 року між ним та відповідачем укладено договір №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту, відповідно до якого ПАТ "Український бізнес банк" надав ПАТ "Європейський промисловий банк" міжбанківський кредит в 1 000 000,00 доларів США, зі сплатою процентів в розмірі 14% річних на умовах передбачених кредитним договором на строк з 03.01.2014 року по 03.04.2014 року.

В подальшому додатковими угодами вносились зміни до договору.

Проте, в порушення досягнутих домовленостей відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, проценти передбачені умовами кредитного договору не сплатив.

У зв'язку з чим позивач звернувся в суд з вимогами про стягнення з відповідача заборгованість за договором №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013 року в сумі 17 005,56 доларів США та 662 090,92 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 12.09.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 03.10.2016 року.

30.09.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву та документи по справі.

В судовому засіданні 03.10.2016 року представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Представники відповідача винесли дане клопотання на розсуд суду.

Представник позивача не виконав вимоги ухвали суду від 12.09.2016 р.

В судовому засіданні оголошено перерву до 18.10.2016 року.

В судовому засіданні 18.10.2016 року представник позивача виконав вимоги ухвали суду від 12.09.2016 р.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні оголошено перерву до 25.10.2016 року.

В судовому засіданні 25.10.2016 року суд зобов'язав представника позивача надати суду рішення кредитного комітету про зниження відсоткової кредитної ставки та про розстрочення погашення кредиту та оголошено перерву до 07.11.2016 року.

В судовому засіданні 07.11.2016 року представник позивача надав суду рішення кредитного комітету про зниження відсоткової кредитної ставки та про розстрочення погашення кредиту.

Представника позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

30.12.2013 року між публічним акціонерним товариством "Український бізнес банк" (кредитор) та публічним акціонерним товариством "Європейський промисловий банк" (позичальник) укладено договір №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п.1.1 договору, кредитор надає позичальнику для тимчасового використання міжбанківський кредит (далі МБК) в сумі 1 000 000,00 USD (один мільйон) доларів США з 03 січня 2014 року по 03 квітня 2014 року зі сплатою 14,00 процентів річних.

На виконання умов договору позивачем перераховано відповідачу 1 000 000,00 дол. США, що підтверджується наявним в матеріалах справи меморіальним ордером №189_172_1 від 03.01.2014 року.

Проценти за використання МБК нараховуються за період з дати валютування надання МБК по дату валютування його повернення за фактичну кількість днів використання МБК. День надання МБК та день повернення вважаються як один день. Проценти виплачуються в передостанній робочий день місяця та при погашенні МБК (п.2.1 договору).

Згідно з п.2.2 договору, при розрахунку процентів кількість днів у місяці приймається за календарне число днів, а в році - 360 днів.

В подальшому сторонами укладалися додаткові угоди якими змінювались умови договору №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013 року, а саме: №1 від 27.03.2014 року, №2 від 03.04.2014 року, №3 від 16.04.2014 року, №4 від 17.04.2014 року, №5 від 13.05.2014 року, №6 від 27.05.2014 року, №7 від 10.06.2014 року, №8 від 01.07.2014 року, №9 від 31.07.2014 року, №10 від 01.09.2014 року, №11 від 01.10.2014 року, №12 від 22.10.2014 року.

Так, додатковою угодою №12 від 22.10.2014 року сторони дійшли взаємної згоди про внесення змін до договору №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013р., а саме викласти п.1.1, 4.1 в наступній редакції:

«п.1.1 кредитор надає позичальнику для тимчасового використання міжбанківський кредит (далі - «МБК») в сумі 1 000 000,00 USD (один мільйон доларів США 00 центів) з 03 січня 2014р. по 16 квітня 2014р. зі сплатою 14 процентів річних, в сумі 650 000,00 USD з 16 квітня 2014р. по 17 квітня 2014р. зі сплатою 14,00 процентів річних, в сумі 600 000,00 USD з 17 квітня 2014р. по 13 травня 2014р. зі сплатою 16,00 процентів річних, в сумі 550 000,00 USD з 13 травня 2014р. по 27 травня 2014р. зі сплатою 16,00 процентів річних, в сумі 550 000,00 USD з 27 травня 2014р. по 10 червня 2014р. зі сплатою 16,00 процентів річних, в сумі 500 000,00 USD з 10 червня 2014р. по 01 липня 2014р. зі сплатою 16,00 процентів річних, в сумі 500 000,00 USD з 01 липня 2014р. по 31 липня 2014р. зі сплатою 16,00 процентів річних, в сумі 500 000,00 USD з 31 липня 2014р. по 01 вересня 2014р. зі сплатою 16,00 процентів річних, в сумі 500 000,00 USD з 01 вересня 2014р. по 01 жовтня 2014р. зі сплатою 16,00 процентів річних, в сумі 500 000,00 USD з 01 жовтня 2014р. по 22 жовтня 2014р. зі сплатою 16,00 процентів річних, в сумі 500 000,00 USD з 22 жовтня 2014р. по 21 листопада 2014р. зі сплатою 16,00 процентів річних».

« 4.1 погасити наданий кредитором МБК (згідно п.1.1 договору) 21 листопада 2014р.».

Позивачем зазначено, що відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, проценти передбачені умовами кредитного договору не сплатив.

У зв'язку з чим за порушення договірних зобов'язань відповідачу нарахована пеня. Та, станом на 16.08.2016 року заборгованість публічного акціонерного товариства "Європейський промисловий банк" за договору №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013р. становить:

17 005,56 доларів США - прострочена заборгованість за процентами,

586 563,98 грн. - пеня на суму простроченого основного боргу,

75 526,94 грн. - пеня на суму прострочених відсотків.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що на пропозицію публічного акціонерного товариства "Європейський промисловий банк" публічним акціонерним товариством "Український бізнес банк" було зменшено проценту ставку та погоджено графік заборгованості. Проценти за користування кредитом відповідачем сплачувались відповідно до графіку своєчасно та у повному обсязі (з 01.03.2015 року - за ставкою 8% річних). Сума процентів, що підлягала сплаті, звірялась представниками сторін перед кожною оплатою. Жодних претензій з боку ПАТ "Український бізнес банк" щодо можливих недоплат за процентами або кредитом не поступало. Останні нараховані проценти в розмірі 27,78 доларів США сплачені відповідачем 06.01.2016 року.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу зустрічі від 13.01.2015 року щодо стану справи стосовно виконання зобов'язань за договором №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013р. публічним акціонерним товариством "Європейський промисловий банк" та планів ПАТ "Європейський промисловий банк" щодо погашення заборгованості за договором №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013р., вирішено погасити заборгованість за відсотками за договором №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013р. до 15.01.2015 року та наступну зустріч провести після погашення заборгованості за відсотками по договору.

Протоколом зустрічі тимчасова адміністрація ПАТ «Укрбізнесбанк» від 26.01.2015 року вирішено погодити графік погашення заборгованості перед ПАТ «Укрбізнесбанк» за міжбанківським кредитом, наданим згідно з договором №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013р.:

до 5 лютого 2015 - 25 тис. доларів США,

до 5 березня 2015 - 30 тис. доларів США,

до 5 квітня 2015 - 35 тис. доларів США,

до 5 травня 2015 - 40 тис. доларів США,

до 5 червня 2015 - 45 тис. доларів США,

до 5 липня 2015 - 50 тис. доларів США,

до 5 серпня 2015 - 50 тис. доларів США,

до 5 вересня 2015 - 50 тис. доларів США,

до 5 жовтня 2015 - 50 тис. доларів США,

до 5 листопада 2015 - 50 тис. доларів США,

до 5 грудня 2015 - 50 тис. доларів США,

до 5 січня 2016 - 25 тис. доларів США.

Як зазначено відповідачем та не заперечувалось позивачем, кредит повертався у термін та сумах, що були встановлені у погодженому графіку та фактично відповідачем сплачено:

04 лютого 2015 - 25 тис. доларів США,

04 березня 2015 - 30 тис. доларів США,

03 квітня 2015 - 35 тис. доларів США,

05 травня 2015 - 40 тис. доларів США,

05 червня 2015 - 45 тис. доларів США,

03 липня 2015 - 50 тис. доларів США,

04 серпня 2015 - 50 тис. доларів США,

01 вересня 2015 - 50 тис. доларів США,

01 жовтня 2015 - 50 тис. доларів США,

02 листопада 2015 - 50 тис. доларів США,

03 грудня 2015 - 50 тис. доларів США,

05 січня 2016 - 25 тис. доларів США.

Рішенням засіданням Кредитного комітету ПАТ «Укрбізнесбанк», затвердженого протоколом №8 від 17.03.2015 року вирішено встановити ставку за договором №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013р. в розмірі 8,0% річних з 01.03.2015 року.

Як зазначено відповідачем, проценти за користування кредитом сплачувались своєчасно та у повному обсязі (з 01.03.2015 року за ставкою 8% річних), останні нараховані проценти в сумі 27,78 дол. США сплачені 06.01.2016 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 25.12.2014 № 844 "Про віднесення публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25.12.2014 № 164 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрбізнесбанк», згідно з яким з 26.12.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Укрбізнесбанк» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Бобчука Ігоря Петровича. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 26.12.2014 по 25.03.2015.

Постановою Правління Національного банку України №265 від 23.04.2015 року «Про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк», відкликано банківську ліцензію ПАТ «Укрбізнесбанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №87 від 24.04.2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрбізнесбанк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію банку, розпочато процедуру ліквідації, призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Укрбізнесбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Білу Ірину Володимирівну строком на 1 рік з 24 квітня 2015 року по 23 квітня 2016 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №404 від 24.03.2016 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Укрбізнесбанк» на два роки по 23.04.2018 року.

В матеріалах справи наявні листи Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Укрбізнесбанк» Бобчука І.П. вих. №02020/1859 від 19.03.2015 року та вих. №02020/2040 від 27.03.2015 року в яких відповідача повідомлено про зниження відсоткової ставки за договором №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013р. в розмірі 8,0% річних з 01.03.2015 року та повідомлено про погодження графіку погашення заборгованості.

Пунктом 6.2 договору передбачено, що зміни у договір вносяться за згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди до договору в письмовій формі.

Відповідно до ч.1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Статтею 188 ГК України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

Таким чином, у відповідності до ст.ст. 181, 188 ГК України шляхом обміну листами сторони внесли зміни до договору №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013р. в частині термінів погашення кредитної заборгованості та зміни процентної ставки, тобто фактично укладено додаткову угоду у письмовій формі, як і передбачено умовами договору.

Відповідно до ч. 1 статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Сторонами додержана письмова форма зміни договору відповідно до зазначених вище норм та обставин, а отже сторони у передбачений договором та законодавством спосіб внесли зміни до договору №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013р.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем сплачувались основна сума по погодженому позивачем графіку та проценти за ставкою 8% річних, та були прийняті позивачем без зауважень.

А також, судом враховано, що до наданої виписки за рахунком 64.840.2 донараховано проценти в розмірі в розмірі 17 005,56 дол. США за період з 01.03.2015 року по 05.01.2016 року лише 22.08.2016 року.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що на виконання умов договору відповідачем сплачено по договору в повному обсязі.

Пунктом 3 ч. 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованість за договором №30/12-1 USD про надання міжбанківського кредиту від 30.12.2013 року в сумі 17 005,56 доларів США та 662 090,92 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до вимог щодо стягнення штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 року "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

В зв'язку з тим, що суд прийшов до висновку про необґрунтованість вимог позивача та про відсутність порушення права позивача, позовна давність не може бути застосована до даних правовідносин.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 22.11.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий