РІШЕННЯ

"15" листопада 2016 р.Справа № 921/601/16-г/16

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

Розглянувши справу

за позовом: Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м. Київ 116, 04116

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Митрополита Шептицького, 20, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008.

За участю представників від:

Позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № 135/16 від 01.02.2016 р.

Відповідача: не з'явився.

Суть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м.Київ звернулася в господарський суд Тернопільської області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" - 4 632 623, 23 грн., з яких:

- сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за зобов'язаннями, що виникли на підставі Договору від 20.12.2010 р. №06/10-1999, в розмірі 4222713 грн. 65 коп.;

- три відсотки річних від основного боргу у розмірі 409 909 грн. 58 коп. за зобов'язаннями, що виникли на підставі Договору від 20.12.2010р. №06/10-1999.

В судове засідання представник позивача з'явився, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача не з'явився. В судовому засіданні 26.10.2016 року повноважний представник позивача був повідомлений про відкладення розгляду справи на 15.11.2016 року на 16 год. 00 хв., що підтверджується протоколом судового засідання від 26.10.2016 року. Відповідач відзив на позов не надав.

В ході розгляду справи представнику позивача розяснено його права та обовязки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представника позивача.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

20 грудня 2010 року між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", як "Постачальником", з однієї сторони та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", як "Покупцем" був укладений Договір про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999, згідно п. 1.1 р. 1 якого "Постачальник" зобов'язувався передати "Покупцеві" в 2011 році природний газ власного видобутку, надалі газ, виключно для подальшої реалізації населенню, а "Покупець" зобов'язався прийняти та оплачувати газ в обсязі та на умовах цього Договору. Використання газу Покупцем для інших потреб не є предметом цього Договору.

У відповідності до п. 1.2 р. 1 Договору, "Постачальник" передає "Покупцеві" в 2011 році газ в обсязі до 131 352, 000 тис. куб. м., в тому числі по місяцям кварталів: (тис. куб. м.):

-січень- 25627,000; лютий 18085,000; березень 14 522,000;

- квітень 7427,000; травень -3770,000; червень 3108,000;

- липень 2915,000; серпень 2844,000; вересень 4603,000;

- жовтень 11758,000; листопад 14758,000; грудень 21 935,000

І кв. 58234,000; ІІ кв. 14305,000; ІІІ кв. 10362,000; IV кв. 48451,000.

В п. 3.1 р. 3 договору сторони узгодили ціну за 1000 куб.м. газу на дату його укладення без врахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ у розмірі 4%, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу.

Згідно п. 4.1 р. 4 договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 10-го числа наступного за місяцем поставки газу.

Як визначається в п.п. 6.1.1 п. 6.1 р. 6 договору "Покупець" зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений газ.

У відповідності до п. 10.1 р. 10 договору про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 від 20.12.2010 р. цей договір набирає чинності з дати підписання та скріплення печатками сторін, але не раніше, ніж через 14 днів (п'ять робочих днів у разі застосування процедури закупівлі з підстав, визначених пунктом 3 частини другої Закону України "Про здійснення державних закупівель") з дня опублікування у державному офіційному друкованому виданні з питань державних закупівель відомостей про рішення Уповноваженого органу про погодження процедури закупівлі в одного учасника, поширює дію на відносини, що склались між сторонами з 1 січня 2011 року і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2011 року включно, а в частині проведення розрахунків за газ до їх повного здійснення.

Між сторонами до договору про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 від 20.12.2010 р. було укладено:

- Додаток № 1 від 20.12.2010 року.

Також до даного договору між сторонами укладались:

- Додаткова угода № 1 від 28.01.2011 року;

- Додаткова угода № 2 від 04.04.2011 року;

- Додаткова угода № 3 від 12.04.2011 року, згідно якої договір про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 від 20.12.2010 р. було переукладено в новій редакції;

- Додаткова угода № 4 від 14.06.2011 року;

- Додаткова угода № 5 від 11.07.2011 року;

- Додаткова угода № 6 від 03.10.2011 року, згідно п. 1 якої сторони дійшли згоди вважати договір № 06/10-1999 від 20 грудня 2010 року припиненим в частині поставки природного газу з 01 жовтня 2011 року..

Згідно ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 року по справі №1/53/5022-578/2012 позов задоволено повністю, стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Чернівецька, 54а, м.Тернопіль на користь Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України", вул. Шолуденка,1, м. Київ:

- 17 685 224 грн. 35 коп. основного боргу за поставлений природний газ;

- 1 337 080 грн. 77 коп. пені;

- 736 792 грн. 05 коп. інфляційних втрат;

- 726 449 грн. 72 коп. - 3% річних;

- 64 380 грн. рівно в повернення судового збору

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 року по справі №1/53/5022-578/2012 (дата набрання законної сили 18.09.2012 року) встановлено наступні обставини:

- укладання 20 грудня 2010 року між Дочірньою компанією "Газ України" НАК "Нафтогаз України", м. Київ як Постачальником та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", м. Тернопіль, як Покупцем Договору про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 (надалі Договір);

- порушення відповідачем грошового зобов'язання на суму 17 685 224 грн. 35 коп. (відповідач свої зобовязання щодо оплати поставленого природного газу за даним договором виконав не в повному обсязі, провівши лише часткову оплату в розмірі 22 431 226 грн. 01 коп., у звязку з чим станом на момент звернення позивача з позовною заявою до суду за відповідачем рахувалася заборгованість в сумі 17 685 224 грн. 35 коп.);

- з врахуванням п.7.1. Договору та Додаткової угоди №3, за розрахунками позивача сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів за період з лютого 2011р. по квітень 2011р. становила 736 792 грн. 05 коп. та 3% річних від простроченої суми, що за розрахунками позивача, за період з 11.02.2011р. по 13.07.2012р., становила 726 449 грн. 72 коп.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 28.05.2014 року по справі №921/295/14-г/1 позов задоволено повністю та стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", м.Тернопіль, вул. Чернівецька, буд. 54А на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м.Київ, вул. Шолуденка, буд. 1:

- 265 305 сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів;

- 897 666 грн. 62 коп. 3% річних;

- 23 260 грн. сплаченого судового збору.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 28.05.2014 року по справі №921/295/14-г/1 (дата набрання законної сили 30.09.2014 року) встановлено наступні обставини :

- на час розгляду цієї справи рішення господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 року по справі №1/53/5022-578/2012 не було виконане, сума основного боргу складала 17 685 224 грн. 35 коп.;

-з огляду на те, що відповідач не виконав зобов'язання по оплаті вартості поставленого природного газу, суд визнав законними і обґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних і 3% річних. За розрахунками позивача, не оспорених відповідачем, сума інфляційних за період вересень 2012р. по лютий 2014р. становила 265 305 грн. 64 коп., а сума 3% річних за період з 14.07.2012р. по 25.03.2014р. 897 666 грн. 62 коп.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 07.07.2014 року по справі №1/53/5022-578/2012 затверджено Мирову угоду від 20.06.2014 року, укладену між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (Стягувач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" (Боржник), у відповідності до п. 4 якої Боржник зобов'язується сплатити у повному обсязі суму в розмірі 20 489 926,89 грн., вказану у п.1 цієї Мирової угоди, шляхом сплати зобов'язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (надалі - Графік), зазначеного у цьому пункті; оплату штрафних та фінансових санкцій та судового збору в розмірі 2 804 702,54 грн. Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Тернопільміськгаз здійснює протягом чотирьох місяців дії мирової угоди, а суму основного боргу в розмірі 17 685 224,35 грн. - рівними частинами щомісяця, починаючи з 31.07.2014 р. та до 30.06.2024 року.

Сторони Договору дійшли згоди, що основний борг у розмірі 17 685 224,35 грн. підлягає індексації на індекс інфляції згідно з офіційним повідомленням Державного комітету статистики України в офіційному друкованому виданні.

Боржник зобов'язався щорічно до 20 січня кожного року дії угоди сплатити на користь Стягувача суму, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за рік.

Як стверджує позивач, на момент звернення до суду з даною позовною заявою заборгованість в розмірі 13 849 667 грн. 41 коп. основного боргу, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором від 20.12.2010 р. № 06/10-1999 і підтверджена рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 року по справі №1/53/5022-578/2012 залишається несплачена.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.10.2016 року підтвердив, що борг станом на 18.05.2016 року становить 13849667 грн. 41 коп. (протокол судового засідання від 26.10.2016 року).

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року з наступними змінами, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобовязання, а саме зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Як визначається ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

17.10.2016 року від позивача до матеріалів справи поступили Пояснення № 31/13-3835 від 13.10.2016 р., в якому зазначено, зокрема, наступне:

- рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 р. у справі № 1/53/5022-578/2012 встановлено факт наявності, зокрема, грошового зобов'язання із сплати 17 685 244 грн. 35 коп. основного боргу за спожитий на підставі догвоору № 06/10-1999 від 20.12.2010 природний газ, факт прострочення з виконання цього грошового зобов'язання та стягнуто з ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз" на користь ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України": 17 685 224 грн. 35 коп. основного боргу, 1 337 080 грн. 77 коп. пені, 736 792 грн. 05 коп. інфляційних втрат, 726 449 грн. 72 коп. - 3% річних та 64 380 грн. рівно в повернення судового збору;

- ухвалою господарського суду Тернопільської області від 07.07.2014 року по справі №1/53/5022-578/2012 на стадії виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 05.09.2012 р. у справі № 1/53/5022-578/2012 затверджено на підставі ст.121 ГПК України мирову угоду від 20.06.2014 р. у вказаній справі, якою врегульовано порядок виконання зазначеного судового рішення;

- дана мирова угода не є новацією зобов'язань за договором поставки природного газу № 06/10-1999 від 20.12.2010 за зобов'язаннями з поставки природного газу, оскільки її предметом визначено лише порядок виконання судового рішення у справі № 1/53/5022-578/2012 в частині задоволених позовних вимог без зміни предмета зобов'язання та способу його виконання;

- мирова угода, затверджена судом на підставі положень ст.121 ГПК України на стадії виконання судового рішення, окрім того, що не створює нового зобов'язання та спрямована виключно на розстрочку (відстрочку) виконання судового рішення, не може й вважатись правочином у цивільно-правовому розумінні; мирова угода не є підставою для новації, про яку іде мова у ст. 604 ЦК України;

- підставами позову у даній справі № 921/601/16-г/16 є обставини, які підтверджують неналежне виконання умов договору № 06/10-1999 від 20.12.2010 р. в частині грошового зобов'язання з оплати на підставі умов вказаного договору за природний газ, а предметом стягнення інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України у зв'язку із простроченням виконання цього грошового зобов'язання;

- згідно розрахунку боргу (додаток № 11 до позовної заяви № 31/13-3449 від 20.09.2016 р.) оплати за період з 30.07.2014 по 17.05.2016 (окрім двох оплат : від 05.08.2014 на суму 3758 грн. 32 коп та від 25.03.2016 на суму 1 186 232 грн. 26 коп), вказані у цьому розрахунку боргу, здійснені відповідачем з призначенням платежу: "на виконання мирової угоди у справі № 1/53/5022-578/2012";

- проте, мирова угода від 20.06.2014 р. у справі № 1/53/5022-578/2012, яка була затверджена на підставі ст. 121 ГПК України на стадії виконання судового рішення, не змінила порядок та строки виконання грошового зобов'язання за договором № 06/10-1999 від 20.12.2010 (не змінила підставу виникнення прав та обов'язків за вказаним договором), не змінила підстави позову у справі № 921/601/16-г/16 (обставини, які підтверджують невиконання грошового зобов'язання з оплати на підставі вказаного договору за отриманий природний газ), а отже кошти, які надійшли від відповідача на виконання наведеного грошового зобов'язання з оплати природного газу та додаткових зобов'язань, вимоги щодо стягнення коштів, за якими були розглянуті у справах господарського суду Тернопільської області № 1/53/5022-578/2012 та № 921/295/14-г/1 та задоволені відповідними рішеннями судів, незалежно від вказаного у платіжних дорученнях призначення платежу, зараховуються у загальному, передбаченому положенням ст.534 ЦК України порядку;

- всі здійснені відповідачем у період нарахування інфляційних втрат (березень 2014-грудень 2014) та 3% річних (25.03.2014-31.12.2014) оплати, в порядку ст. 534 ЦК України були зараховані в рахунок погашення судового збору, пені, інфляційних втрат та 3% річних, стягнутих рішеннями господарського суду Тернопільської області у справах № 1/53/5022-578/2012 та № 921/295/14-г/1, тобто базою для нарахування інфляційних втрат та 3% річних у вказаних періодах була сума основного боргу у розмірі 17 685 224 грн. 35 коп.;

- ухвала господарського суду Тернопільської області від 07.07.2014 р. у справі № 1/53/5022-578/2012 на виконання до органів ДВС не пред'являлась.

В зв'язку з тим, що сума основного боргу за договором про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 від 20.12.2010 р. відповідачем не сплачена, позивач просить стягнути з відповідача 409909 грн. 58 коп 3% річних, нарахованих на 17685224 грн. 35 коп. боргу за період з 25.03.2014 по 31.12.2014 року включно (розрахунок 3% знаходиться в матеріалах справи).

31.10.2016 року від позивача до матеріалів справи поступили Пояснення № 31/13-3948 від 25.10.2016 р. щодо нарахування 3% річних в період з 25.03.2014 р. по 31.12.2014 р. в позовній заяві від 20.09.2016 р. № 31/13-3449, в якому зазначено, зокрема, наступне:

- в позовній заяві про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, яка розглядалась в межах справи № 921/295/14-г/1, період нарахування 3% річних було зазначено з 14.07.2012 по 25.03.2014;

- так, нарахування 3% річних, які підлягають стягненню з відповідача фактично здійснювалось за період з 14.07.2012 по 25.03.2014 (не включно), а кількість днів прострочки вказано 619 днів;

- таким чином, рішенням господарського суду Тернопільської області від 28.05.2014 р. у справі № 921/295/14-г/1 з відповідача стягнуто 3% річних за 619 днів прострочення, тобто за період з 14.07.2012 по 24.03.2014 (включно);

- в позовній заяві від 20.09.2016 р. № 31/13-3449, яка розглядається в межах справи № 921/601/16-г/16 позивачем було здійснено розрахунок 3% річних, які підлягають стягненню за період, починаючи з 25.03.2014 р. по 31.12.2014 р. (включно), всього 282 дні прострочення.

Судом здійснено перерахунок суми 3% річних. За результатами здійсненого перерахунку суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 409909 грн. 58 коп. - 3% річних, підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать чинному законодавству.

Також позивач просить стягнути з відповідача 4222713 грн. 65 коп. сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, які нараховані за період 01.03.2014 року 31.12.2014 року на суму 17 685 224 грн. 35 коп. боргу.

Судом здійснено перерахунок сум інфляційних нарахувань. Таким чином, сума інфляційних нарахувань за вказаний період складає 4226768 грн. 62 коп. Разом з тим, позивач просить суд стягнути 4222713 грн. 65 коп. (тобто, меншу суму), що є його правом.

За результатами здійсненого перерахунку, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 4222713 грн. 65 коп. - сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, підлягають до задоволення, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи, не суперечать чинному законодавству.

Приймаючи таке рішення суд виходив з наступного.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно - правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на зазначене, підстави для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобов'язання за договором відсутні.

Крім того, сторони не вносили до договору будь-яких змін стосовно терміну та порядку оплат.

Укладена сторонами мирова угода від 20.06.2014 року по своїй суті не є новацією зобов'язань за договором про закупівлю природного газу за державні кошти № 06/10-1999 від 20 грудня 2010 року, оскільки її предметом визначено лише порядок виконання судового рішення у справі № 1/53/5022-578/2012 в частині задоволених позовних вимог про стягнення основної заборгованості, пені, інфляційних втрат, 3% річних та витрат зі сплати судового збору без зміни предмета зобов'язання та способу його виконання. Фактично у мировій угоді сторони домовились про розстрочку та відстрочку виконання судового рішення зі справи № 1/53/5022-578/2012.

Враховуючи те, що мирова угода не є новацією у розумінні приписів ст.604 Цивільного кодексу України, не припиняються і додаткові зобов'язання, пов'язані з первісним.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Вищого господарського суду України від 07 червня 2016 року у справі № 913/860/14.

Судовий збір у відповідності із ст.49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.43,49,82,85 Господарського процесуального кодексу України, суд:

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільміськгаз", вул. Митрополита Шептицького, 20, м. Тернопіль, Тернопільська область, 46008, ідентифікаційний код 21155959 на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", вул. Шолуденка, 1, м. Київ 116, 04116, ідентифікаційний код 31301827:

- 4222713 грн. 65 коп. - сума, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів;

- 409 909 грн. 58 коп. - 3% річних;

- 69489 грн. 35 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 21 листопада 2016 року

Суддя С.О. Хома