ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 листопада 2016 року Справа № 902/1336/14
Вищий господарський суд України у складі колегії: головуючого, судді Васищака І.М., суддів Палія В.В., Студенця В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року (залишеного без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 8 липня 2015 року) у справі №902/1336/14 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Газпостачсервіс" до Вінницького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, треті особи: приватне підприємство "Вінтек", ОСОБА_1, ОСОБА_2, про визнання недійсним рішення та за зустрічним позовом про стягнення штрафу,

УСТАНОВИВ:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

За змістом частини 3 статті 111 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга підписується особою, яка подала скаргу, або її уповноваженим представником на підставі довіреності чи іншого документу, що підтверджує повноваження представника.

Від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 касаційну скаргу підписано представником ОСОБА_3 і до касаційної скарги має бути доданий оригінал довіреності або її копія, посвідчена особою, яка її видала.

Додана до касаційної скарги копія довіреності належним чином не засвідчена, а отже не може бути прийнята судом.

Також, до касаційної скарги не додано доказів надіслання її копії іншим сторонам у справі.

Додані до касаційної скарги ксерокопії рекомендованих повідомлень та фіскальних чеків від 26 жовтня 2016 року не є належними доказом направлення сторонам у справі копії касаційної скарги, оскільки засобом підтвердження відправлення копії касаційної скарги іншим учасникам судового процесу є розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (оригінал касового чека, розрахункової квитанції тощо), розписки, інші документи, які підтверджують виконання стороною її зобов'язань у таких діях.

Окрім того, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 107 Господарського процесуального кодексу України сторони, прокурор, треті особи, особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення місцевого господарського суду після їх перегляду в апеляційному порядку та постанови апеляційного господарського суду, ухвалені за результатами апеляційного розгляду.

Таким чином, у разі незгоди з рішенням суду першої інстанції, яке залишене без змін судом апеляційної інстанції, має оскаржуватись і постанова апеляційної інстанції.

В порушення зазначеної норми права, звертаючись до суду касаційної інстанції, скаржники просять скасувати лише рішення суду першої інстанції .

До касаційної скарги також не додано належних документів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому розмірі із заяв, що подаються до Вищого господарського суду України.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, скаржниками не надано доказів сплати судового збору. При цьому, скаржники зазначають, що вони звільнені від сплати судового збору на підставі пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", оскільки є споживачами.

За змістом пункту 7 частини 1 статті 5 вказаного Закону від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулися у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Проте, правовий аналіз вказаної норми не свідчить про звільнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від сплати судового збору, оскільки скаржники не є заявниками до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, а також не є одночасно споживачами та позивачами, а виступають третіми особами, а тому правові підстави вважати, що скаржники у даній справі звільнені від сплати судового збору, відсутні.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали касаційну скаргу на рішення Господарського суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року залишеного без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 8 липня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, касаційну скаргу подано 26 жовтня 2016 року, тобто після закінчення строку, встановленого для її подання без клопотання про відновлення цього строку.

Згідно зі статтею 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

На підставі наведеного, керуючись пунктами 1, 3, 4, 5 статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на рішення Господарського суду Вінницької області від 14 квітня 2015 року повернути скаржникам.

Головуючий, суддя І.М. Васищак
Суддя В.В. Палій
Суддя В.І. Студенець