ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 р. Справа № 917/1513/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Градосфера", 39600, м.Кременчук, вул.Генерала Жадова, 4

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 39600, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості у сумі 19267,15 грн.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не з'явився

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно ст.85 ГПК України та повідомив дату складання повного рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява про стягнення з відповідача за договором найму (оренди) нежитлового приміщення № 28/2015 від 18.05.2015 р. заборгованості в сумі 19267,15 грн, з яких: 16420, 67 грн. основна заборгованість; 2644,92 грн. пеня та 201, 56 грн. 3 % річних.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, ухвали суду які направлялися за адресою яка зазначена у позовній заяві та у ОСОБА_2 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, повернулися до суду з відміткою поштового відділення: За зазначеною адресою не значиться.

Таким чином, відповідно до пп. 3.5.10 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" відповідач вважається належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань та про покладені на нього обов'язки. Судом відкладався розгляд справи для належного повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду та надання можливості надати пояснення стосовно спору.

Згідно ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. В даному випадку цей строк закінчується, а тому суд не може більше відкладати розгляд справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення встановленого ст. 69 ГПК України строку вирішення спору, спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши представників позивача, встановив:

18.05.2015 р. між сторонами було укладено договір найму (оренди) нежитлового приміщення № 28/2015 (арк. 15-18 справи, копія), відповідно до якого позивач (Орендодавець) передав, а відповідач (Орендар) прийняв у строкове платне користування частину вбудовано-прибудинкових приміщень хімчистки, двох магазинів промислових товарів і адміністративних приміщень, які розташовані за адресою: м. Кременчук, проспект 50-річчя Жовтня, 71, загальною площею 111,4 кв.м. кв. м. (Об'єкт оренди).

На виконання умов Договору, 19.05.2015 був підписаний відповідний акт приймання-передачі Об'єкту оренди (арк.20-23 справи).

Відповідно до п. 4.1. Договору розмір щомісячної орендної плати складав 4000,00 грн., в т.ч. ПДВ. Відповідно до п. 4.2. Договору орендна плата за кожний місяць сплачується шляхом її передоплати на поточний рахунок Орендодавця не пізніше 20 числа місяця, попереднього розрахунковому.

Крім того, згідно п. 4.4 Договору в орендну плату не включаються вартість спожитих Орендарем комунальних та інших послуг, а саме: водопостачання, водовідведення та послуг із забезпечення водопостачання, водовідведення, електропостачання та послуг із забезпечення електропостачання, теплопостачання та послуг із забезпечення теплопостачання, участь в утриманні будинку та прибудинкової території житлово-експлуатаційною організацією, надалі все разом - Послуги.

На суму Послуг Орендодавець згідно з рахунками, що пред'являються постачальниками комунальних послуг та надавачами інших послуг за обслуговування приміщення, в якому знаходиться Об'єкт оренди, пред'являє Орендареві рахунки на відшкодування вартості фактично спожитих Послуг Орендарем, а Орендар зобов'язується їх оплатити у повному обсязі. Кількість і вартість фактично спожитих Послуг визначаються у відповідності з показниками лічильників, розрахунками та пропорційно площі Об'єкта оренди від витрат Орендодавця на обслуговування приміщення, в якому знаходиться Об'єкт оренди, та фіксується в складених сторонами двосторонніх актах на їх відшкодування, що підписуються повноважними представниками сторін. До ЗО числа кожного місяця уповноважений представник Орендаря зобов'язаний особисто отримати рахунки на оплату відшкодування вартості спожитих Послуг. Орендар зобов'язаний сплатити зазначені рахунки окремими платіжними дорученнями протягом 10 календарних днів від дати виставлення рахунку. Відшкодування вартості спожитих Послуг здійснюється Орендарем за тарифами, встановленими відповідними надавачами таких Послуг.

Орендар зобов'язався своєчасно і у повному обсязі вносити орендну плату і оплату інших послуг згідно умовами даного договору (п.5.12 договору). Крім того, згідно умов угоди про розірвання договору від 30.04.2012р. (арк.21 справи) орендар зобов'язався в строк до 30 червня 2012р. включно сплатити орендодавцеві передбачені п.п.4.2, 4.4 договору платежі за період до 30.04.2012р.

Відповідно до п.п. 3.1, 9.1 Договору строк його дії та строк оренди встановлювався до 31 грудня 2015 року (включно).

Пунктом 9.3 Договору передбачалося, що у випадку відсутності від однієї зі сторін заяви про припинення Договору протягом останнього місяця строку дії Договору, Договір щоразу вважається поновленим на строк 3 (три) місяці і на умовах, що встановлені в ньому, але граничний строк, до якого може бути поновлено Договір, є 30 червня 2016 року.

Протягом грудня 2015 року від жодної із сторін не надходило заяв про припинення Договору, і строк його дії було поновлено до 31.03.2016 року (на наступні 3 місяці).

Протягом березня 2016 року від жодної із сторін не надходило заяв про припинення Договору, і строк його дії було поновлено до 30.06.2016 року (на наступні 3 місяці).

Пунктом 8.5 Договору Сторони встановили, що Орендар має право в односторонньому порядку достроково розірвати даний Договір у випадку, якщо Орендар, зокрема, невчасно вносить оплату орендної плати чи рахунків за відшкодування вартості спожитих послуг.

У зв'язку з систематичним порушенням термінів внесення орендної плати, ТОВ Градосфера листом №372/04 від 30.05.2016 року повідомило орендаря про припинення дії Договору 31 травня 2016 року.

31 травня 2016 року Об'єкт оренди повернуто ТОВ Градосфера за актом приймання-передачі (копія додається).

Таким чином ФОП ОСОБА_3 користувалася Об'єктом оренди з 19.05.2015 року по 31.05.2016 року включно.

Проте, як зазначає позивач, відповідачем неналежно виконувалися умови договору, у зв'язку з чим розмір заборгованості відповідача за Договором складає 16420,67 грн. ( у дану суму входить заборгованість з орендних платежів та з відшкодування комунальних послуг).

Відповідно до п. 4.7 Договору за несвоєчасне перерахування орендної плати, а також платежів з відшкодування вартості спожитих послуг, зазначених у п.п. 4.1 - 4.4 даного Договору, Орендар сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості, за кожний день прострочення платежу.

На підставі вказаного пункту договору та ст. 625 ЦК України, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 2644,92 грн. пені та 201, 56 грн. 3 % річних.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться. Аналогічні положення містяться і у статті 193 Господарського кодексу України, яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, встановлених ГК України.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до порушників господарських санкцій на підставі та у порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (ч.2 ст.193, ч.1 ст.216 та ч.1 ст.218 ГК України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору оренди. За змістом ст. ст. 283, 286 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Орендна плата встановлюється у грошовій формі і строки її внесення визначаються в договорі. Обов'язок наймача здійснювати оплату за передане майно у користування визначений також ст. 759 ЦК України.

У відповідності до ст.ст. 547-548 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Дослідивши та оцінивши наявні у матеріалах справи докази (договір №28/2015 від 18.05.2015 р., Акти приймання-передачі об'єкту оренди, Акти прийому-здачі наданих послуг (комунальних послуг у спірний період) ), суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є правомірними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню. Зазначена заборгованість відповідача підтверджується підписаним сторонами Актом звіряння розрахунків від 03.06.2016р., який містить посилання на укладений між сторонами договір №28/2015.

Судом здійснено перерахунок пені та річних, заявлених до стягнення за вказаний позивачем період з використанням калькулятора АІЦ "Ліга".

Згідно зі ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому у відповідності до ч. 5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до п. 1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства та роз'яснення, суд встановив, що позивачем при здійсненні розрахунку за зобов'язаннями січня 2016 р. та березня 2016 р. не враховано, що останній день виконання зобов'язання припадає на вихідний, а також включав день фактичної проплати в період часу, за який здійснював нарахування пені та 3% річних (по всіх зобов'язаннях ).

Здійснивши власний перерахунок пені та 3% річних суд задовольняє позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 199,26 грн. та 2612,48 грн. пені за зобов'язаннями грудня 2015 р. по травень 2016 р. В частині стягнення 32,44 грн. пені та 2,30 грн 3% річних суд відмовляє в задоволенні за вищезазначеним обґрунтуванням.

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи у їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідач правами, наданими йому ГПК України, не скористався, жодних заперечень проти позову не надав.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до приписів ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст.33,43,49,75,82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 39600, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Градосфера", (39600,м. Кременчук, вул. Генерала Жадова, 4, ) 16240,67 грн. основного боргу, 2612,48 грн. пені, 199,26 грн. 3% річних та 1375,51 грн. судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити у задоволенні.

4. Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.11.2016 р.

Суддя Н.Г. Гетя