КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. Справа№ 910/18982/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання: Огірко А.О.

за участю представників:

від позивача: Попічка Р.Р. за довіреністю від 26.04.2016, Шендрікова Д.О. за довіреністю від 26.04.2016;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши апеляційну скаргу Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціалізованого призначення "Укрспецекспорт"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2016

у справі №910/18982/16 (суддя Р.Б. Сташків)

за позовом Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"

до Закритого акціонерного товариства "Ціннопаперовий центр "ІНДО"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 у прийнятті позовної заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціалізованого призначення "Укрспецекспорт" звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 скасувати та передати справу до Господарського суду міста Києва для розгляду справи по суті.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями, справу №910/18982/16 за апеляційною скаргою Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціалізованого призначення "Укрспецекспорт" передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Смірнової Л.Г., суддів Пономаренко Є.Ю., Кропивної Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.11.2016 апеляційну скаргу Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціалізованого призначення "Укрспецекспорт" прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 16.11.2016.

У судове засідання 16.11.2016 з'явились представники позивача. Представники відповідача у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Оскільки, всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, проте представники відповідача не скористалися своїми правами, передбаченими ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та виходячи з того, що явка учасників апеляційного провадження судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком сторони, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представників відповідача.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 скасувати та передати справу до Господарського суду міста Києва для розгляду справи по суті.

Відповідно до статті 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно п.1 ч.1 ст. 2 ГПК України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Як встановлено ч. 2 ст. 21 ГПК України, позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ст. 16 ЦК України та ч. 2 ст. 20 ГК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Тобто, як витікає з положень Господарського процесуального кодексу України, норм Цивільного кодексу та Господарського кодексу, господарський суд розглядає спори на захист порушеного права або охоронюваного законом інтересу.

При цьому, під поняттям "охоронюваний законом інтерес" у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права" розуміють прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам (також див. рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі №1-10/2004).

Як зазначено судом першої інстанції, вимога визнати систему реєстру акціонерів Державної компанії "Укрспецекспорт" втраченою за своїм змістом є вимогою про встановлення юридичного факту та не підлягає розгляду в господарських судах.

Відповідно до статей 317, 318, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; усі суб'єкти права власності є рівними перед законом; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Утрата відповідачем системи реєстру власників іменних цінних паперів Державної компанії "Укрспецекспорт" позбавляє позивача можливості користуватися та розпоряджатися іменними облігаціями у кількості 200 шт. на загальну суму 20 000 000,00 (двадцять мільйонів) гривень (серія А №00, свідоцтво про реєстрацію випуску облігацій №61/2/01 від 15.10.2001р.).

Відповідно до пункту 2 Порядку забезпечення інтересів власників іменних цінних паперів у разі відсутності документів системи реєстру власників іменних цінних паперів певного випуску, затвердженого рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 24.06.2014 р. № 805, у разі набрання законної сили судовим рішенням щодо встановлення факту втрати системи реєстру та отримання зазначеного рішення емітентом або акціонерами, що ініціюють проведення процедури відновлення інформації про власників, відповідний орган емітента (виконавчий орган, наглядова рада або загальні збори) (далі - уповноважений орган емітента) має прийняти рішення про відновлення інформації про власників іменних цінних паперів певного випуску та здійснити інші передбачені цим Порядком дії щодо відновлення втраченої інформації про власників іменних цінних паперів випуску та формування реєстру. Емітент може доручити депозитарній установі за її згодою відновлення втраченої інформації про власників іменних цінних паперів певного випуску та формування реєстру шляхом укладання відповідного договору.

Отже, відновлення системи реєстру власників іменних цінних паперів певного випуску можливе тільки за умови наявності судового рішення щодо встановлення факту втрати системи реєстру.

Утрата системи реєстру та не забезпечення дій з її відновлення відповідачем є грубим порушенням прав позивача щодо прав володіння, користування та розпорядження своїм майном, яким у даному випадку є облігації.

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги норму частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, відсутність системи реєстру власників іменних цінних паперів Державної компанії "Укрспецекспорт" і не можливість її відновлення без звернення до суду, позивач звернувся до господарського суду за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів щодо користування та розпорядження облігаціями шляхом пред'явлення вимоги про визнання системи реєстру власників іменних цінних паперів позивача втраченою.

З огляду на викладене та те, що спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб'єкт захисту, колегія суддів приходить до висновку про те, що посилання суду першої інстанції на те, що даний позов не підлягає розгляду в господарських судах, є невірним.

Керуючись ст. ст 99, 101, 102, 103, 104, 105, Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціалізованого призначення "Укрспецекспорт" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 скасувати.

3. Матеріали справи №910/18982/16 повернути до Господарського суду міста Києва для розгляду справи по суті.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна