РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016Справа №924/846/16

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго»

до публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі філії

«Птахофабрика «Авіс» публічного акціонерного товариства

«Агрохолдинг Авангард»

про стягнення заборгованості в розмірі 19 574, 51 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Бардецька Л.М. (довіреність № 163 від 20.10.2016);

від відповідача: Калінчук М.О. (довіреність б/н від 25.05.2016),

ВСТАНОВИВ :

30.09.2016 до Господарського суду міста Києва за підсудністю надійшли матеріали справи № 924/846/16 за позовом публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» (далі - позивач) до публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» в особі філії «Птахофабрика «Авіс» публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 19 574, 51 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач пояснив, що між ним та відповідачем був укладений договір на оперативне та технічне обслуговування ПС 35/10 кВ «АВІС» персоналом ПАТ «Хмельницькобленерго» № 1679 від 25.05.2012 (далі - договір), згідно з умовами якого позивач зобов'язувався виконувати роботи по оперативно-технічному обслуговуванню та поточному ремонту обладнання відповідача (далі - роботи), а відповідач зобов'язувався роботи виконані позивачем прийняти та оплатити вчасно та в повному обсязі.

Проте, в порушення умов договору, відповідач зобов'язання, взяті на себе згідно з його умовами, не виконав, роботи, виконані позивачем у травні 2015, не оплатив.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача основний борг у сумі 14 269,15 грн, 3 751,40 грн пені, три проценти річних в розмірі 526,59 грн та інфляційну складову боргу в сумі 1 027,37 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2016 справу № 924/846/16 прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 25.10.2016.

24.10.2016 через загальний відділ діловодства суду представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи.

25.10.2016 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а також клопотання про розгляд справи без його участі, які були задоволені судом.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, вимоги ухвали суду від 04.10.2016 не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 розгляд справи відкладено на 15.11.2016.

09.11.2016 через загальний відділ діловодства суду представник позивача подав додаткове обґрунтування позовних вимог, зазначив, що підписані представниками обох сторін акти виконаних робіт, долучені до матеріалів справи, свідчать про належне виконання позивачем його договірних зобов'язань. Крім того, зазначив, що відповідач здійснював оплату виконаних позивачем робіт з моменту укладення сторонами договору, окрім робіт, виконаних у травні 2015.

15.11.2016 у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд у позові відмовити.

У судовому засіданні 15.11.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

25.05.2012 між публічним акціонерним товариством «Хмельницькобленерго» (далі - позивач або виконавець) та публічним акціонерним товариством «Агрофірма «АВІС» (далі - замовник) був укладений договір на оперативне та технічне обслуговування ПС 35/10 кВ «АВІС» персоналом ПАТ «Хмельницькобленерго» № 1679 (далі - договір).

Згідно з положеннями п. 1.4 статуту публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» публічне акціонерне товариство «Птахогосподарство «Червоний прапор» стало повним (універсальними) правонаступником прав та обов'язків, в тому числі, припиненого через реорганізацію шляхом приєднання публічного акціонерного товариства «Агрофірма «АВІС».

В свою чергу найменування публічного акціонерного товариства «Птахогосподарство «Червоний прапор» змінено на публічне акціонерне товариство «Агрохолдинг Авангард» на підставі рішення чергових загальних зборів акціонерів публічного акціонерного товариства «Птахогосподарство «Червоний прапор» (протокол № 1 від 30.04.2016) (п. 1.2 статуту публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард»).

Пунктом 1.2 положення про філію «Птахофабрика «АВІС» публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» визначено, що у зв'язку із зміною найменування публічного акціонерного товариства «Птахогосподарство «Червоний прапор» на публічне акціонерне товариство «Агрохолдинг Авангард», філія змінила своє найменування на філію Птахофабрика «АВІС» публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» (далі - відповідач).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що замовник замовляє і оплачує, а виконавець виконує роботи по оперативно-технічному обслуговуванню то поточному ремонту обладнання ПС 35 кВ «АВІС», яке перебуває у власності замовника, у терміни і в обсягах, встановлених вимогами ПУЕ, ПТЕ та ПБЕЕ.

Відповідно до п. 2.1 договору вартість послуг (з ПДВ), передбачених п. 1.1 цього договору складає 227 216,67 грн, в т.ч. ПДВ - 37 869,44 грн:

- за технічне обслуговування та поточний ремонт згідно з договірною ціною - 55 986,91 грн на рік (з ПДВ);

- за оперативне обслуговування згідно з кошторисом витрат - 171 229,76 грн на рік (з ПДВ).

Протягом травня 2015 позивач виконав роботи загальною вартістю 14 269,15 грн, що підтверджується актами виконаних робіт № 05/1-15 та № 05/2-15 від 31.05.2015, засвідченими підписами представника та печаткою відповідача, копії яких долучені до матеріалів справи.

Так, позивач зобов'язання, взяті на себе згідно з умовами договору, виконав, проте відповідач роботи виконані позивачем протягом травня 2015 не оплатив.

У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду, просив стягнути з відповідача основний борг у сумі 14 269,15 грн, 3 751,40 грн пені, три проценти річних в розмірі 526,59 грн та інфляційну складову боргу в сумі 1 027,37 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які підтверджували б оплату ним заборгованості перед позивачем або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 14 269,15 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того позивач просив суд стягнути з відповідача 3 751,40 грн пені, три проценти річних в розмірі 526,59 грн та інфляційну складову боргу в сумі 1 027,37 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2 договору передбачено, що замовник зобов'язується до 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги, передбачені в п. 1.1 цього договору, сплатити на користь виконавця суму: за технічне обслуговування по акту виконаних робіт, за оперативне обслуговування - по п. 2.1.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач роботи, виконані позивачем протягом травня 2015, не оплатив, відтак допустив порушення зобов'язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 3.2 договору у випадку невиконання зобов'язань у строки, що передбачені п. 2.2 цього договору, замовник зобов'язується сплатити на користь виконавця пеню у розмірі 0,1% від суми, що передбачена п. 2.1 цього договору за кожний день прострочки, але не більше 5% від всієї суми.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд встановив, що у ньому допущені арифметичні помилки, у зв'язку з чим, судом був здійснений власний розрахунок пені:

Період нарахуванняРозмір заборгованості (грн)Облікова ставка НБУКількість днів простроченняРозмір пені (грн)
10.06.2015-27.08.201514 269,1530,0%791 853,03
28.08.2015-24.09.201514 269,1527,0%28591,09
25.09.2015-09.12,201514 269,1522,0%761 307,29
Всього3 751,41
Здійснивши власний розрахунок пені, суд встановив, що її розмір є більшим ніж заявлено позивачем до стягнення. Суд зазначає, що п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України йому надано право виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони. Позивачем, як заінтересованою особою, відповідного клопотання подано не було, тому пеня підлягає стягненню в розмірі, визначеному останнім, а саме - 3 751,40 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок трьох процентів річних, наданий позивачем, суд встановив, що у ньому допущені арифметичні помилки, у зв'язку з чим, судом був здійснений власний розрахунок вказаної позовної вимоги:

Період нарахуванняРозмір заборгованості (грн)Ставка процентівКількість днів простроченняРозмір відсотків річних (грн)
10.06.2015-01.09.201614 269,153%450240,43
Всього527,76
Здійснивши власний розрахунок трьох процентів річних, суд встановив, що їх розмір є більшим ніж заявлено позивачем до стягнення. Водночас, позивачем, як заінтересованою особою, відповідного клопотання в порядку п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України подано не було, тому три проценти річних підлягають стягненню в розмірі, визначеному позивачем, а саме - 526,59 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційної складової боргу, наданий позивачем, суд встановив, що у ньому допущені арифметичні помилки, у зв'язку з чим, судом був здійснений власний розрахунок вказаної позовної вимоги:

Період нарахуванняРозмір заборгованості (грн)Індекси інфляції, що підлягають застосуваннюРозмір інфляційної складової боргу
10.06.2015-01.08.201614 269,15100,4% - червень 2015, 99,0% - липень 2015, 99,2% - серпень 2015, 102,3% - вересень 2015, 98,7% - жовтень 2015, 102,0% - листопад 2015, 100,7% - грудень 2015, 100,9% - січень 2016, 99,6% - лютий 2016, 101,0% - березень 2016, 103,5% - квітень 2016, 100,1% - травень 2016, 99,8% - червень 2016, 99,9% - липень 2016.1 029,16
Всього1 029,16
Здійснивши власний розрахунок інфляційної складової боргу, суд встановив, що їх розмір є більшим ніж заявлено позивачем до стягнення. Водночас, позивачем, як заінтересованою особою, відповідного клопотання в порядку п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України подано не було, тому інфляційна складова боргу підлягає стягненню в розмірі, визначеному позивачем, а саме - 1 027,37 грн.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу в сумі 14 269,15 грн, 3 751,40 грн пені, трьох процентів річних в розмірі 526,59 грн та інфляційної складової боргу в сумі 1 027,37 грн є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги позивача задоволені судом повністю, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 378,00 грн.

Керуючись статтями 33-34, 43-44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» задовольнити повністю.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 121В; ідентифікаційний код 00851519) в особі філії «Птахофабрика «Авіс» публічного акціонерного товариства «Агрохолдинг Авангард» (32325, Хмельницька обл., Кам'янець-Подільський район, село Гуменці, вул. Вербецьке шосе, буд. 1; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 39765686) на користь публічного акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» (29016, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Храновського, буд. 11А; ідентифікаційний код 22767506) основний борг у сумі 14 269,15 грн (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят дев'ять грн 15 коп.); 3 751,40 грн (три тисячі сімсот п'ятдесят одну грн 40 коп.) пені; три проценти річних в розмірі 526,59 грн (п'ятсот двадцять шість грн 59 коп.); інфляційну складову боргу в сумі 1 027,37 грн (одна тисяча двадцять сім грн 37 коп.); витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн (одна тисяча триста сімдесят вісім грн 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18 листопада 2016 року.

Суддя Я.А. Карабань