ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2016 р. Справа № 911/1387/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія НІКО-ТАЙС

до Товариства з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп

та до Товариства з обмеженою відповідальністю СК Родина

про стягнення 176928,66 грн.

секретар судового засідання (пом. судді): Мамчур А.О.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 01.06.2016 р.);

від відповідача 1: не зявився;

від відповідача 2: не зявився.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (далі позивач, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (далі відповідач-1, ТОВ «ПК Трейдсервісгруп») та Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Родина» (далі відповідач-2, «СК Родина») про солідарне стягнення донарахованих сум 3% річних у розмірі 752,34 грн., 172,95 грн. пені, 366,89 грн. штрафу та 731,38 грн. інфляційних втрат згідно угоди № 39/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 р., договору купівлі-продажу № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ «СК Родина» взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого від первісного кредитора ТОВ «Тридента Агро» товару згідно договору № 194-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р., 15.12.2008 р. ТОВ „Тридента Агро звернулось до господарського суду Кіровоградської області із позовними заявами про стягнення із ТОВ «СК Родина» сум заборгованості та штрафних санкцій за період із 16.10.2008 р. по 15.12.2008 р. згідно договору № 194-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 04.02.2009 р. у справі № 16/1 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Тридента Агро про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю СК Родина суми заборгованості за договором купівлі-продажу від 11.02.2008 р. № 194-02-2008 було задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю СК Родина на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тридента Агро заборгованість в сумі 162048,70 грн., з яких: 131950,06 грн. основного боргу, 5379,23 грн. пені, 670,84 грн. 3% річних, 4256,06 грн. інфляційних втрат за період з 15.10.2008 р. по 15.12.2008 р. та 19792,51 грн. штрафу, а також державне мито в сумі 1620,49 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 112,10 грн.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 04.02.2009 р. у справі № 16/3 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Тридента Агро про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю СК Родина суми заборгованості за договором купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу № 200-02-2008 від 11.02.2008 р. задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю СК Родина на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Тридента Агро заборгованість в сумі 88824,10 грн., з яких: 72326,10 грн. основного боргу, 2948,53 грн. пені, 367,66 грн. 3% річних, 2332,89 грн. інфляційних втрат за період з 15.10.2008 р. по 15.12.2008 р. та 10848,92 грн. штрафу, а також державне мито в сумі 888,24 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 112,10 грн.

Як зазначає позивач, TOB «СК Родина» перерахувало ТОВ «Тридента Агро» суму вартості товару отриманого згідно договору № 194-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару па умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. Остаточна оплата вартості товару покупцем була здійснена без врахування курсових коливань (курсової різниці).

Відповідно до угоди від 26.01.2011 р. № 72-ТА про заміну кредитора у зобовязанні, первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю Тридента Агро відступив фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 право вимоги до товариства з обмеженою відповідальністю СК Родина щодо сплати (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3% річних, інфляційних втрат за весь час існування основної заборгованості за договором купівлі-продажу № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договором № 200-02-2008 від 11.02.2008 р. купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу, про що боржника було належним чином повідомлено.

У подальшому за угодою від 02.07.2012 р. № 39/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія «НІКО-ТАЙС» отримало право вимоги до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю СК Родина від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо сплати (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, 3% річних, інфляційних втрат за весь час існування основної заборгованості (прострочення виконання боржником грошового зобовязання) за договором від 11.02.2008 р. № 194-02-2008 купівлі-продажу та договором від 11.02.2008 р. № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу.

З метою забезпечення виконання зобовязань Товариства з обмеженою відповідальністю СК Родина (боржник) за угодою від 02.07.2012 р. № 39/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні, 11.03.2013 р. між позивачем (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПК Трейдсервісгруп (поручитель) було укладено договір поруки № 11-03-2013-140, за яким відповідач 1 взяв на себе зобовязання відповідати перед кредитором щодо виконання грошового зобовязання щодо сплати розміру 3% річних у звязку з неналежним, неповним, та несвоєчасним виконанням боржником своїх зобовязань згідно договору купівлі-продажу та угоди № 39/07-12 від 02.07.2012 р. про заміну сторони у зобовязанні, укладеної згідно договору купівлі-продажу № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 від 11.02.2008 р. купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу, щодо сплати 3% річних у розмірі 3000,00 грн.

Оскільки ТОВ «СК Родина» та ТОВ «ПК Тредсервісгруп» в повному обсязі, не сплатили заборгованість, що виникла за Угодою № 39/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 р., укладеною згідно договору купівлі-продажу № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р., позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Розгляд справи відкладався.

08.06.2016 р. до господарського суду Київської області ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» було подано заяву № 26-1/05 від 26.05.2016 р. про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд: 1) Солідарно стягнути з ТОВ СК Родина та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 3% річних у сумі 3000,00 грн. згідно договору поруки № 11-03-2013-140 від 11.03.2013 р., угоди № 39/07-12 від 02.07.2012 р. про заміну кредитора у зобовязані, договору купівлі-продажу № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р.; 2) Стягнути з ТОВ СК Родина на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС», 78043,14 грн. пені, 35366,89 грн. штрафу, 55503,40 грн. інфляційних втрат та 2159,90 грн. 3% річних згідно угоди № 39/07-12 від 02.07.2012 р. про заміну кредитора у зобовязані, договору купівлі-продажу № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р.; 3) Пропорційно стягнути із ТОВ СК Родина та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» витрати, повязані зі сплатою судового збору.

У судовому засіданні 09.06.2016 р. представником позивача було подано клопотання б/н від 09.06.2016 р. (вх. № 12223/16 від 09.06.2016 р.) про продовження строку розгляду спору.

Ухвалою господарського суду Київської області від 09.06.2016 р. було продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Крім того, 23.06.2016 р. до господарського суду Київської області ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» було подано заяву № 14-1/06 від 14.06.2016 р. про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд: 1) Солідарно стягнути з ТОВ СК Родина та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 3% річних у сумі 3000,00 грн. згідно договору поруки № 11-03-2013-140 від 11.03.2013 р., угоди № 39/07-12 від 02.07.2012 р. про заміну кредитора у зобовязані, договору купівлі-продажу № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р.; 2) Стягнути з ТОВ СК Родина на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС», 80580,56 грн. пені, 35366,89 грн. штрафу, 55610,59 грн. інфляційних втрат та 3270,62 грн. 3% річних згідно Угоди № 39/07-12 від 02.07.2012 р. про заміну кредитора у зобовязані, договору купівлі-продажу № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р.; 3) Пропорційно стягнути із ТОВ СК Родина та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» адвокатські витрати у розмірі 10000,00 грн. згідно договору № 26-07/12-6 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 26.07.2012 р.; 4) Пропорційно стягнути із ТОВ СК Родина та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Згідно з п. 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011р. № 18 передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

За вказаних обставин суд здійснює розгляд позовних вимог в редакції заяви про збільшення розміру позовних вимог № 14-1/06 від 14.06.2016 р., за якою позивач просить суд: 1) Солідарно стягнути з ТОВ СК Родина та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 3% річних у сумі 3000,00 грн. згідно договору поруки № 11-03-2013-140 від 11.03.2013 р., угоди № 39/07-12 від 02.07.2012 р. про заміну кредитора у зобовязанні, договору купівлі-продажу № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р.; 2) Стягнути з ТОВ СК Родина на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС», 80580,56 грн. пені, 35366,89 грн. штрафу, 55610,59 грн. інфляційних втрат та 2370,62 грн. 3% річних згідно угоди № 39/07-12 від 02.07.2012 р. про заміну кредитора у зобовязанні, договору купівлі-продажу № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р.; 3) Пропорційно стягнути із ТОВ СК Родина та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» адвокатські витрати у розмірі 10000,00 грн. згідно договору № 26-07/12-6 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 26.07.2012 р.; 4) Пропорційно стягнути із ТОВ СК Родина та ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «НІКО-ТАЙС» витрати, повязані зі сплатою судового збору.

Представник позивача у судових засіданнях 23.05.2016 р., 09.06.2016 р. та 05.07.2016 р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів 1, 2 у судові засідання 23.05.2016 р., 09.06.2016 р. та 05.07.2016 р. не зявилися. Відзиви на позов відповідачами 1, 2 суду не надано.

Згідно із абз. 3 пп. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з пп. 3.9.2 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України в разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 05.07.2016 р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

11.02.2008 р. між ТОВ «Тридента Агро» (продавець) та ТОВ «СК Родина» (покупець) були укладені договір № 194-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу та договір № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу, за змістом яких покупець, серед іншого, зобовязувався своєчасно оплатити отриманий від продавця товар на умовах договорів.

У звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням ТОВ «СК Родина» взятого на себе грошового зобовязанння щодо оплати вартості отриманого товару згідно договору № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 від 11.02.2008 р. ТОВ «Тридента Агро» звернулось за захистом свої прав до суду.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 04.02.2009 р. у справі № 16/1 було стягнуто з ТОВ СК Родина на користь ТОВ Тридента Агро заборгованість в сумі 162048,70 грн. за договором купівлі-продажу від 11.02.2008 р. № 194-02-2008, з яких: 131950,06 грн. основного боргу, 5379,23 грн. пені, 670,84 грн. 3% річних, 4256,06 грн. інфляційних втрат за період з 15.10.2008 р. по 15.12.2008 р. та 19792,51 грн. штрафу, а також державне мито в сумі 1620,49 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 112,10 грн.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 04.02.2009 р. у справі № 16/3 було стягнуто з ТОВ СК Родина на користь товариства ТОВ Тридента Агро заборгованість в сумі 88824,10 грн. за договором купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу № 200-02-2008 від 11.02.2008 р., з яких: 72326,10 грн. основного боргу, 2948,53 грн. пені, 367,66 грн. 3% річних, 2332,89 грн. інфляційних втрат за період з 15.10.2008 р. по 15.12.2008 р. та 10848,92 грн. штрафу, а також державне мито в сумі 888,24 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 112,10 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відтак, рішенням господарського суду Кіровоградської області від 04.02.2009 р. у справі № 16/1 встановлено факт наявності простроченої заборгованості ТОВ СК Родина перед ТОВ Тридента Агро за договором № 194-02-2008 в сумі 131950,06 грн., та, відповідно, обовязок боржника у звязку із простроченням грошового зобовязання сплатити кредитору борг з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, а також сплатити передбачені договором пеню та штраф.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 04.02.2009 р. у справі № 16/3 встановлено факт наявності простроченої заборгованості ТОВ СК Родина перед ТОВ Тридента Агро за договором № 200-02-2008 в сумі 72326,10 грн., та, відповідно, обовязок боржника у звязку із простроченням грошового зобовязання сплатити кредитору борг з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, а також сплатити передбачені договором пеню та штраф.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Частина 2 ст. 524 ЦК України передбачає, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно частини 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобовязання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобовязання у випаду зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти. Аналогічної правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26.12.2011 р. у справі № 16/23пд/2011.

Відповідно до додатків до договору № 194-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р., сторони визначили курс долара США на момент укладання договору купівлі-продажу та передбачили, що в тому випадку, якщо курс долара США на день оплати вище, ніж курс долара США на день підписання договору, то для визначення суми, яка підлягає оплаті, використовується наступна формула: S=(A1/A2)*B, де S - ціна на момент проплати; В - ціна на момент підписання; А2 - курс (НБУ) долара до гривні на день підписання договору; А1 - курс (НБУ) долара США до гривні на день перерахування грошей. Сторонами погоджено, що курс долара США станом на день підписання договору та додатків до нього - 5,05 грн./дол. США.

Згідно положень частини 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, сторони дійшли згоди, що зобовязання за договорами купівлі-продажу має бути виконане у гривні з урахуванням курсу долара США на час укладення договорів та на день фактичної оплати товару, а їх умови визначені на розсуд сторін і погоджені ними, що узгоджується з принципом свободи договору та відповідає вимогам чинного цивільного законодавства.

Рішеннями господарського суду Кіровоградської області від 04.02.2009 р. у справах № 16/1 та № 16/3 встановлено, що ТОВ Тридента Агро поставлено, а ТОВ СК Родина отримано товар за вищезазначеними договорами на загальну суму 204276,16 грн.

Як стверджує позивач, ТОВ «СК Родина» сплатила суму вартості товару, отриманого згідно договору № 194-02-2008 та договору № 200-02-2008, ТОВ «Тридента Агро» платіжним дорученням № 6 від 20.02.2009 р. на суму 204276,16 грн. Отже, остаточно вартість поставленого товару була кредитором отримана лише 20.02.2009 р. Так, за інформацією, що міститься на офіційному сайті НБУ, офіційний курс долара США до гривні станом на день належного проведення розрахунку за отриманий товар становить 7,70 грн./долар США. Таким чином, розмір заборгованості (курсової різниці) становить 107194,42 грн.

Поряд з цим, рішенням господарського суду Київської області від 06.05.2014 р. у справі № 911/1141/14, стягнуто з ТОВ СК Родина на користь ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС 100000,00 грн. основної заборгованості (курсової різниці) за договором № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. купівлі-продажу товару та договором № 200-02-2008 від 11.02.2008 р. купівлі-продажу на умовах відстрочення платежу згідно угоди від 02.07.2012 р. № 39/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України), а також солідарно стягнуто з ТОВ СК Родина та ТОВ ПК Трейдсервіс на користь ТОВ Компанія НІКО-ТАЙС 7194,42 грн. основної заборгованості (курсової різниці) за договором від 11.02.2008 р. № 194-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу та договором від 11.02.2008 р. № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу згідно договору поруки від 21.08.2014 р. № 21-08-2012-94 на підставі угоди від 02.07.2012 р. № 39/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України).

Зазначеним рішенням встановлено факт несвоєчасного та неналежного виконання ТОВ СК Родина взятого на себе грошового зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару згідно договорів № 194-02-2008 та № 200-02-2008 від 11.02.2008 р., у звязку із чим заборгованість (курсова різниця) ТОВ СК Родина становить 107194,42 грн. Вказане рішення на сьогодні не виконано.

Частиною 1 ст. 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, ст. 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Поряд з цим, судом встановлено, що 11.02.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тридента Агро» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено угоду № 72-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України). Пунктом 1.1 даної угоди встановлено, що первісний кредитор (ТОВ «Тридента Агро») відступає новому кредитору (ФОП ОСОБА_1М.) право вимоги виконання Товариством з обмеженою відповідальністю СК Родина (код 35424022), зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, штрафу, 3% річних, інфляційних витрат, набутого первісним кредитором на підставі договору № 194-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням TOB СК Родина грошового зобовязання згідно № 194-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р.

Згідно з п. 4.1 вказаної угоди, первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору оригінали та/або копії документів, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору. Передача оригіналів та/або копій документів оформлюється Актом приймання-передачі.

Судом встановлено, що на виконання п. 4.1 угоди про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011 р. № 72-ТА, ТОВ «Тридента Агро» передало, а ФОП ОСОБА_1 прийняв перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ТОВ СК Родина" обумовленого зобов'язання, про що ТОВ СК Родина було повідомлено належним чином про зміну кредитора у зобовязанні.

Згідно ч. 1 ст. 510 Цивільного кодексу України, сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного кодексу України, правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Цивільним кодексом України у ст. 516 визначено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

02.07.2012 р. між ФОП ОСОБА_1 та позивачем було укладено угоду № 39/07-12 від 02.07.2012 р. про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України), відповідно до п.п. 1.1, 2.1, 2.2 якої первісний кредитор (ФОП ОСОБА_1М.) відступає новому кредитору (ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС») право вимоги виконання ТОВ «СК Родина» зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, штрафу, 3% річних, інфляційних витрат, набутого первісним кредитором на підставі договору № 194-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. та згідно угоди № 72-ТА про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 26.01.2011 р., у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору № 194-02-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р.

Згідно з п. 4.1 угоди про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 р. № 39/07-12, первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору оригінали та/або копії документів, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору. Передача оригіналів та/або копій документів оформлюється актом приймання-передачі.

15.05.2013 р. ФОП ОСОБА_1 та позивачем було підписано додаткову угоду від 11.03.2013 р. № 1 до угоди про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 р. № 39/07-12, згідно якої сторони дійшли згоди змінити п.п. 1.2, 2.1, розділ I та розділ II, а також доповнити розділ II угоди п. 2.4 та викласти їх у наступній редакції: « 1.2 За цією угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), пені, штрафу, 3% річних, інфляційних витрат, за весь період існування основної заборгованості (прострочення виконання боржником грошового зобовязання) згідно договору № 194-02-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11 лютого 2008 року та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11 лютого 2008 року».

« 2.1 Вартість зобовязання, що відступається за даною угодою, становить, проте не обмежується, сумою у розмірі 107194 (сто сім тисяч сто девяносто чотири) гривні 42 копійки».

« 2.4 З моменту укладення даної угоди, новий кредитор наділяється всіма правами первісного кредитора, що випливають із умов договору № 194-02-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11 лютого 2008 року та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11 лютого 2008 року, по відношенню до боржника щодо заборгованості (дооцінки вартості товару, курсової різниці), нарахування розміру пені, штрафу, 3% річних, інфляційних витрат за весь час прострочення, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобовязання згідно договору № 194-02-08 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11 лютого 2008 року та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11 лютого 2008 року».

На виконання п. 4.1 угоди про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) № 39/07-12 від 02.07.2012 р., ФОП ОСОБА_1 передав, а позивач прийняв документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору, про що, на виконання пункту 4.3 угоди, належним чином було повідомлено ТОВ «СК Родина»

Таким чином позивач, у відповідності до положень ст. 514 Цивільного кодексу України, набув право вимоги щодо стягнення з відповідача-2 розміру заборгованості у вигляді дооцінки вартості товару за договором купівлі-продажу, у тому числі нараховувати та стягувати пеню, річні відсотки, інфляційні втрати за прострочення грошового зобовязання.

Разом з тим судом встановлено, що 11.03.2013 р. між ТОВ ПК Трейдсервісгруп» (поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (кредитор) укладено договір поруки № 11-03-2013-140 від 11.03.2013 р. (договір поруки), згідно п. 1.1 якого у відповідності до цього договору поручитель поручається перед кредитором за виконання обов'язку Товариством з обмеженною відповідальністю «СК Родина» щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру 3% річних у зв'язку з неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання згідно договору купівлі-продажу та угоди, передбаченими ст. 2 цього договору.

Пунктом 2.1 договору поруки визначено, що під основним договором в цьому договорі розуміють угоду № 39/07-12 про заміну кредитора у зобовязанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 р., укладену згідно договору № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договору 200-02-2008 від 11.02.2008 р. купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки, відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми 3% річних у розмірі 3000,00 грн.

Договором поруки у п. 4.1 встановлено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) боржником обов'язку за основною угодою, кредитор вправі звернутися із вимогою про виконання як до боржника, так і до поручителя, які несуть солідарну відповідальність перед кредитором.

Згідно з п. 6.1 договору поруки, цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

Рішенням господарського суду Київської області від 09.12.2014 р. у справі № 911/4378/14 було солідарно стягнуто з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» та ТОВ «СК Родина» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» 20000,00 грн. пені, нарахованої на загальну суму заборгованості за період з 21.02.2009 р. по 28.01.2011 р., з 29.01.2011 р. по 15.05.2013 р., з 16.05.2013 р. по 28.11.2014 р.; стягнуто з ТОВ «СК Родина» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» пеню в сумі 87010,79 грн., 18481,90 грн. 3 % річних, 41269,85 грн. інфляційних втрат; стягнуто з ТОВ «ПК Трейдсервісгруп» на користь ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» судові витрати на послуги адвоката у сумі 1000,00 грн. та судовий збір у сумі 1667,63 грн.; стягнуто з ТОВ «СК Родина» на користь ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс» судові витрати на послуги адвоката у сумі 1000,00 грн. та судовий збір у сумі 1667,63 грн.

Відповідно до вимог ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Згідно із ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Звертаючись до суду з позовом у даній справі № 911/1387/16, ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» зазначає, що оскільки ТОВ «СК Родина» та ТОВ «Трейдсервісгруп» не розраховувались вчасно в частині стягнення дооцінки вартості товару у сумі 107194,42 грн., у позивача виникло право вимоги щодо нарахування пені, 3% річних, штрафу, інфляційних витрат згідно договору № 194-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. та договору № 200-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р. за період існування заборгованості, за виключенням періодів, котрі були охоплені вказаними вище рішеннями судів.

Статтею 553 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно зі ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною першою ст. 555 Цивільного кодексу України визначено, що у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, відповідач-1 та відповідач-2 є солідарними боржниками щодо виконання зобов'язання по сплаті розміру заборгованості у вигляді 3 % річних за договорами купівлі-продажу в межах 3000,00 грн.

15.03.2013 р. позивачем вручено директору відповідача-1 вимогу від 15.03.2013 р. № 15-140/03, у якій позивач просив в триденний термін із моменту отримання даної вимоги виконати взяті на себе зобов'язання відповідно до договору поруки № 11-03-2013-140 від 11.03.2013 р.

У відповіді на вимогу від 15.03.2013 р. № 15-140/03 відповідач-1 гарантував, що зобов'язання, взяті згідно договору поруки № 11-03-2013-140 від 11.03.2013 р., будуть виконані в строк до 31.12.2014 р.

Оскільки ні відповідач-1, ні відповідач-2 не розрахувалися з позивачем належним чином за вище вказаними договорами, позивач і звернувся з даним позовом до суду.

Поряд з цим слід зазначити, що приписами статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачі у судові засідання не зявилися, відзиву на позов, контррозрахунку або доказів погашення заборгованості суду не надали.

Позивач, серед іншого, просить суд стягнути з ТОВ «СК Родина» 15 % штрафу за несвоєчасну оплату товару, передбаченого п. 8.4 договору № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та п. 8.4 договору № 200-02-2008 від 11.02.2008 р.

Як слідує з матеріалів справи, заявлений до стягнення з відповідача позивачем розмір штрафу становить 35366,89 грн., у тому числі - 8438,82 грн. (56258,86 грн. * 15%), 10848,91 грн. (72326,10 грн. * 15%), 16079,16 грн. (107194,42 * 15 %), який є арифметично вірним та обґрунтованим, у звязку з чим 15 % штрафу за договором № 194-02-2008 від 11.02.2008 р. та договором 200-02-2008 від 11.02.2008 р. підлягає стягненню з відповідача-2 в заявленому позивачем розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З долученого до матеріалів справи розрахунку 3% річних вбачається, що позивачем було визначено розмір 3% річних в розмірі 5370,62 грн., а саме - за період з 08.03.2008 р. до 26.03.2008 р. на суму 56258,86 грн., з 27.03.2008 р. до 08.04.2008 р. на суму 128584,94 грн., з 09.04.2008 р. до 16.04.2008 р. на суму 68584,96 грн., з 17.04.2008 р. до 07.08.2008 р. на суму 13005,46 грн., з 08.08.2008 р. до 15.10.2008 р. на суму 679,36 грн., з 29.11.2014 р. до 14.06.2016 р. на суму 107194,42 грн., який є арифметично вірним та обґрунтованим, у звязку з чим 3% річних підлягають стягненню з відповідачів у заявлених позивачем розмірах.

З долученого до матеріалів справи розрахунку пені вбачається, що позивачем було визначено пеню в розмірі 80580,56 грн., а саме - за період з 08.03.2008 р. до 26.03.2008 р. на суму 56258,86 грн., з 27.03.2008 р. до 08.04.2008 р. на суму 128584,94 грн., з 09.04.2008 р. до 16.04.2008 р. на суму 68584,96 грн., з 17.04.2008 р. до 07.08.2008 р. на суму 13005,46 грн., з 08.08.2008 р. до 15.10.2008 р. на суму 679,36 грн., з 29.11.2014 р. до 14.06.2016 р. на суму 107194,42 грн., який є арифметично вірним та обґрунтованим, у звязку з чим пеня підлягає стягненню з відповідача-2 в заявленому позивачем розмірі.

З долученого до матеріалів справи розрахунку інфляційних втрат вбачається, що позивачем було визначено інфляційні втрати в розмірі 55610,59 грн., а саме за зобовязаннями за березень 2008 р. на суму 56258,86 грн., за зобовязаннями за квітень 2008 р. на суму 68584,96 грн., за зобовязаннями за травень-липень на суму 13005,46 грн. 2008 р., за зобовязаннями за серпень-вересень 2008 р. на суму 679,36 грн., за зобовязаннями з листопада 2014 р. по травень 2016 р. на суму 107194,42 грн., який є арифметично вірним та обґрунтованим, у звязку з чим інфляційні втрати підлягають стягненню з відповідача-2 в заявленому позивачем розмірі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» у повному обсязі.

Також позивач просив суд пропорційно стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Родина» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» адвокатські витрати в розмірі 10000,00 грн.

Слід зазначити, що статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 3 статті 48 Господарського процесуального кодексу України, витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Згідно зі ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (ч. 1 ст. 6 Закону).

За приписами статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, повязані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських обєднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною пятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським обєднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

В абзаці 4 пункту 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 13), встановлено, що за змістом частини третьої статті 48 та частини пятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Як вбачається із матеріалів справи, правовідносини між позивачем та адвокатом ОСОБА_1 підтверджуються договором № 26-07/12-6 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 26.07.2012 р.

У відповідності зі Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 3888, виданим 29.10.2009 р., ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно з договором № 26-07/12-6 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 26.07.2012 р., виконавець надав замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником, підготовку по написанню та поданні позовної заяви про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі договору № 194-02-2008 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 р., та договору № 200-02-2008 на умовах відстрочення платежу від 11.02.2008 та згідно угоди № 39/07-12 про заміну кредитора у зобовязані (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 02.07.2012 р., надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення з боржника обрахованого, відповідно до норм чинного законодавства України, розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат, у звязку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржниками перед замовником зобовязання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі спірних договорів, консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи з поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обовязків виконавця з даним договором. Сторони погодили, що розмір оплати послуг виконавця (гонорар) за даним договором становить 10000,00 грн. (п. 3.1 договору).

14.06.2016 р. ТОВ «Компанія «НІКО-ТАЙС» та адвокатом ОСОБА_1 було підписано акт прийому-передачі документів.

Сплата позивачем вартості адвокатських послуг за вказаним договором підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 97 від 26.07.2012 р. на суму 10000,00 грн.

Пунктом 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, повязані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських обєднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною пятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським обєднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та частини пятої статті 49 ГПК у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем підтверджено правовий статус адвоката, якому здійснено оплату, а також наявність доказів фактичного перерахування йому коштів на підставі договору, господарський суд дійшов висновку про кваліфікацію зазначених Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» витрат по оплаті за договором про надання правової допомоги у розмірі 10000,00 грн. в якості витрат на оплату послуг адвоката в розумінні ст. 44 ГПК України.

Відповідно до абз. 3 п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» № 7 від 21.02.2013 р., у разі якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

У звязку з викладеним, витрати зі сплати судового збору, а також витрати на оплату послуг адвоката, які входять до складу судових витрат, відповідно до статті 49 ГПК України покладаються судом на відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст. 32-34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Родина» (28524, Кіровоградська обл., Долинський р-н, с. Березівка, вул. Жовтнева, 38Б, код 35424022) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, АДРЕСА_1, код 38039872) 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Родина» (28524, Кіровоградська обл., Долинський р-н, с. Березівка, вул. Жовтнева, 38Б, код 35424022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, АДРЕСА_1, код 38039872) 80580 (вісімдесят тисяч пятсот вісімдесят) грн. 56 коп. пені, 35366 (тридцять пять тисяч триста шістдесят шість) грн. 89 коп. штрафу, 2370,62 грн. 3% річних, 55610 (пятдесят пять тисяч шістсот десять) грн. 59 коп. інфляційних втрат.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Родина» (28524, Кіровоградська обл., Долинський р-н, с. Березівка, вул. Жовтнева, 38Б, код 35424022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, АДРЕСА_1, код 38039872) 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп. витрат на адвокатські послуги, 1326 (одну тисячу триста двадцять шість) грн. 97 коп. судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» (08633, Київська обл., Васильківський район, с. Мархалівка, вул. Комсомольська, 22, код 38267861) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (03187, АДРЕСА_1, код 38039872) 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп. витрат на адвокатські послуги, 1326 (одну тисячу триста двадцять шість) грн. 97 коп. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення підписане 11.07.2016 р.

Суддя В.М. Бабкіна