РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2016Справа №910/16105/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті-Стейт»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович

про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Бондаренко М.Г., за довіреністю;

від відповідача: Королецька В.А., за довіреністю;

від третьої особи на стороні позивача - 1: ОСОБА_9, за довіреністю;

від третьої особи на стороні позивача - 2: не з'явився;

від третьої особи на стороні позивача - 3: не з'явився;

від третьої особи на стороні позивача - 4: ОСОБА_10, за довіреністю;

від третьої особи на стороні відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду міста Києва надійшли позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК Аурум Фінанс" (далі - відповідач) треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі третя особа на стороні позивача - 1), ОСОБА_3 (далі третя особа на стороні позивача - 2), ОСОБА_4 (далі третя особа на стороні позивача - 3), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович (далі - третя особа на стороні відповідача) про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.09.2016 було порушено провадження у справі № 910/16105/16, розгляд справи призначено на 05.10.2016.

30.09.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником третьої особи на стороні позивача - 1 було подано документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 05.90.2016 про порушення провадження у справі № 910/16105/16.

03.10.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 05.09.2016 про порушення провадження у справі № 910/16105/16.

04.10.2016 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано документи на виконання вимог ухвали господарського суду міста Києва від 05.09.2016 про порушення провадження у справі № 910/16105/16 та клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

05.10.2016 представник позивача у судове засідання з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.09.2016 позивач виконав.

05.10.2016 представник відповідача у судове засідання з'явився, подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті-Стейт" до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.09.2016 про порушення провадження у справі № 910/16105/16 відповідач виконав.

05.10.2016 представник третьої особи на стороні позивача - 1 у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.09.2016 третя особа на стороні позивача - 1 виконала.

05.10.2016 представник третьої особи на стороні позивача - 2 у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.09.2016 третя особа на стороні позивача - 2 не виконала.

05.10.2016 представник третьої особи на стороні позивача - 3 у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.09.2016 третя особа на стороні позивача - 3 не виконала.

05.10.2016 представник третьої особи на стороні відповідача у судове засідання не з'явився, вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 05.09.2016 третя особа на стороні відповідача не виконала.

Розглянувши 05.10.2016 у судовому засіданні клопотання представника відповідача про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті-Стейт" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи неподання третіми особами на стороні позивача - 2, 3 та третьою особою на стороні відповідача витребуваних доказів та необхідність витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 26.10.2016.

24.10.2016 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті-Стейт» через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано письмові пояснення по справі.

24.10.2016 представником відповідача через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

25.10.2016 представником позивача через відділ діловодства господарського суду міста Києва було подано письмове заперечення на відзив.

У судове засідання 26.10.2016 представник позивача з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 26.10.2016 з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Представники третіх осіб - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті-Стейт» у судове засідання 26.10.2016 з'явились, надали суду свої пояснення по суті спору.

Треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович у судове засідання 26.10.2016 не з'явились.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Український професійний банк» (далі - позивач, первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс» (далі - відповідач, новий кредитор) було укладено Договір про відступлення прав вимоги (далі - Договір відступлення), посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А., зареєстрований в реєстрі за реєстровим № 6266, згідно з умовами якого банк (передає) відступає новому кредитору свої права до ОСОБА_3 (далі - боржник), а новий кредитор сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, визначеній в п. 5 цього договору, у порядку та строки, встановлені цим Договором, та набуває права вимоги первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існують на момент переходу права вимоги за:

- за Кредитним договором № 833 від 24.05.2012, з урахуванням всіх змін та доповнень до нього (далі - Кредитний договір);

- за Договором поруки № 833-1 від 24.05.2012 (далі - Договір поруки - 1);

- за Договором застави майнових прав на грошові кошти № 833-2 від 24.05.2012 (далі - Договір застави майнових прав);

- за Договором поруки № 833-3 від 24.05.2012 (далі - Договір поруки - 2);

- за Іпотечним договором, укладеним між ПАТ «УПБ» та ОСОБА_4, посвідченим 24.05.2012 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мургою С.Г., за реєстровим № 977 (далі - Іпотечний договір), відповідно до умов якого в іпотеку Банку було передано власне нерухоме майно ОСОБА_4 в забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, а саме: квартира АДРЕСА_1

Згідно з пунктами 3 та 5 Договору відступлення станом на 25.02.2015 заборгованість за Кредитним договором становить 205 542,38 грн. За відступлені права вимоги за Кредитними договорами новий кредитор сплачує первісному кредитору кошти в українських гривнях в розмірі 205 542,38 грн без податку на додану вартість, які сплачуються новим кредитором первісному кредитору протягом 2-х банківських днів з дня укладення цього Договору. Ціна продажу сплачується шляхом перерахування грошових коштів на рахунок первісного кредитора за наступними реквізитами:

Отримувач платежу: Публічне акціонерне товариство «Український Професійний Банк»

Банк отримувача: Публічне акціонерне товариство «Український Професійний Банк»

№ рахунку: 0833

Ідентифікаційний код: 19019775

МФО: 300205

Призначення платежу: «Оплата за Договором відступлення права вимоги від 26.05.2015 р.».

Постановою Правління Національного банку України від 28 травня 2015 року № 348 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії неплатоспроможних», Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 28.05.2015 р. № 348 "Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 28.05.2015 р. № 107 "Про запровадження тимчасової адміністрації ПАТ "УПБ", згідно з яким з 29.05.2015 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "УПБ".

Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ "УПБ" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_14.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "УПБ" запроваджено строком на 3 місяці з 29.05.2015 по 28.08.2015 включно.

29.05.2015 наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_14 «Про перевірку договорів в ПАТ «УПБ» № 26/ТА було створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів), укладених ПАТ «УПБ» протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в банку, на предмет виявлення правочинів (в тому числі договорів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим чистиною 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_14 від 11.06.2015 було внесено зміни до складу комісії, затвердженої п. 2 наказу № 26/ТА від 29.05.2015.

За результатами перевірки було складено Протокол № 6 від 24.07.2015 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів), на виконання Наказу № 26/ТА від 29.05.2015, витяг з якого наявний у матеріалах справи, з якого вбачається наступне:

- в преамбулі Договору відступлення невірно визначена Сторона - 2 (ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС»), як «Первісний Кредитор»;

- вищевказаний Договір відступлення укладений між ТОВ ФК «Аурум Фінанс» та банком в період дії Постанови Правління Національного банку України від 30.04.2015 № 293/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» (далі - Постанова №293/БТ) відповідно до якої банк було віднесено до категорії проблемних (строком до 180 днів), установлено цілий ряд обмежень для ПАТ «УПБ», запроваджено особливий режим контролю за його діяльністю та призначено куратора Національного банку України.

За результатами роботи комісії з перевірки виявлено, що при укладанні Договору відступлення було допущено ряд порушень законодавства України та обмежень, встановлених Національним банком України, які полягають, зокрема, в тому, що розрахунки за Договором відступлення проводились шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитора, відкритому в банку, на рахунки 2909 («Інша кредиторська заборгованість за операціями з клієнтами») позичальника банку: по Договору відступлення на рахунок 0833. На поточний рахунок «ТОВ ФК «Аурум Фінанс» кошти надійшли в травні 2015 від ТОВ «База відпочинку «Крутий берег» (достроково повернуто депозит, розміщений у банку в серпні минулого року) та ТОВ «Розвиток-2012» (кошти були в банку на рахунках фізичних та юридичних осіб до моменту прийняття Постанови № М293/БТ) за Договорами про залучення фінансових активів. Таким чином, при розрахунках по Договору відступлення, що здійснювались в національній валюті України, платежі проводились не через кореспондентський рахунок банку, відкритий у Національному банку України, чим було прямо порушено заборону, встановлену Постановою М293/БТ, відповідно до якої під час здійснення особливого режиму контролю всі розрахунки в національній валюті повинні проводитись через кореспондентський рахунок банку, відкритий у Національному банку України.

Позивач також зазначає суду про те, що нормативний акт є обов'язковим для виконання всіма банками, а також юридичними і фізичними особами під час здійснення банківських операцій. Таким чином, Постанова № 293/БТ є нормативно-правовим актом і є обов'язковою для виконання, а усі правочини, які на момент вчинення суперечили вказаній постанові є нікчемними. Нікчемність правочину, через порушення Постанови НБУ про віднесення банків до категорії проблемних підтверджується також правовою позицією Вищого адміністративного суду України, що викладена в Ухвалі Вищого адміністративного суду України від 28.01.2016 у справі №826/20764/14. Однак, на думку позивача, сторони Договору умисно не проводили розрахунки через кореспондентський рахунок ПАТ «УПБ», відкритий в Національному банку України, оскільки на момент укладення нікчемного правочину у банку був відсутній достатній залишок коштів на кореспондентському рахунку, що унеможливило б проведення такої операції. Саме тому, та з метою приховування фіктивності операції з переказу коштів, розрахунки були штучно проведені через внутрішні рахунки банку. При цьому, обмеження Національного банку України в частині зобов'язання ПАТ «УПБ» здійснювати усі розрахунки саме через кореспондентський рахунок в НБУ були направлені на унеможливлення проведення операцій з незаконного виведення активів банку шляхом проведення штучних внутрішніх транзакцій.

Крім того, позивач зазначає суду про те, що банк, уклавши Договір відступлення, безоплатно здійснив відчуження майна (активів банку), прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог, оскільки фактично грошові кошти до банку не надходили, натомість були проведені штучні банківські транзакції. ПАТ «УПБ», уклавши Договір відступлення, прийняло на себе зобов'язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, що прямо зазначено у п. 2 ч. З ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як ознака нікчемності правочину. При цьому, умови Договору відступлення, укладеного між ПАТ «УПБ» та ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС», прямо передбачають передачу контрагенту, що є одночасно кредитором банку, майнових прав за Кредитним договором та Договором відступлення, отже надають кредитору - ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» переваги перед іншими кредиторами, не встановлені для нього законодавством чи внутрішніми документами ПАТ «УПБ», що прямо зазначено у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» як ознака нікчемності правочину.

Таким чином, на думку позивача Договір про відступлення прав вимоги, посвідчений 26.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В. А. та зареєстрований за № 6266, відповідно до якого ПАТ «УПБ» відступило (передало) ТОВ «ФК АУРУМ ФІНАНС» належні банку майнові права за Кредитним договором, з урахуванням усіх додаткових угод та договорів про внесення змін до нього, за Договором поруки - 1, за Договором застави майнових прав, за Договором поруки - 2, за Іпотечним договором, є нікчемним згідно з пунктами 1, 2, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому просить суд застосувати наслідки нікчемності правочину, а саме:

- повернути банку отримані відповідачем документи за Договором про відступлення, зокрема ті, що стосуються боржника, а саме: Кредитний договір, Договір поруки - 1, Договір застави майнових прав, Договір поруки - 2, Іпотечний договір, Договір купівлі-продажу, Витяг з державного реєстру правочинів № 11359976 від 24.05.2012, Витяг про державну реєстрацію прав № 34290014 від 28.05.2011, технічний паспорт на квартиру № 71, що розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський район, с. Щасливе, вул. Лесі Українки, буд. 14;

- внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: в записі про іпотеку № 9810058 замінити іпотекодержателя; в записі про обтяження № 9996477 змінити обтяжувача.

Відповідач заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що позивачем не було належним чином доведено нікчемність правочину, а тому вимоги про застосування наслідків нікчемного правочину є безпідставними та необґрунтованими, відтак позов задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 520 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору відступлення, а саме, п. 5, відповідачем було перераховано позивачу 205 542,38 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення № 62 від 27.05.2015 (призначення платежу: «Оплата за відступлення права вимоги за кредитними зобов'язаннями згідно Договору відступлення права вимоги від 26.05.2015 р. без ПДВ»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. Первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з частинами 1 - 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату і місце складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 р. N 88 було затверджено Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (далі - Положення), яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4, 2.5 та 2.7 Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі - первинні документи).

Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Первинні документи складаються на бланках типових і спеціалізованих форм, затверджених відповідним органом державної влади. Документування господарських операцій може здійснюватись із використанням виготовлених самостійно бланків, які повинні містити обов'язкові реквізити чи реквізити типових або спеціалізованих форм.

Таким чином, наявне в матеріалах справи платіжне доручення № 62 від 27.05.2015 є первинним документом, а відповідно і належним та допустимим доказом перерахування відповідачем позивачу коштів по оплаті відступленого права вимоги за Договором відступлення.

За умовами Договору відступлення, права вимоги за Кредитним договором є такими, що передані новому кредитору з моменту підписання Акту приймання-передачі права вимоги. Акт приймання-передачі права вимоги підписується виключно після отримання первісним кредитором ціни продажу в повному обсязі (п. 6 Договору відступлення).

27.05.2015 первісним та новим кредитором було підписано Акт приймання-передачі права вимоги та документів, які фактично засвідчують перехід права вимоги за вищевказаними договорами від позивача до відповідача.

На виконання вимоги, передбаченої ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України, відповідачем було направлено на адресу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомлення про відступлення права грошової вимоги та всіх інших пов'язаних з нею прав (вих. № 2705/15-22 від 27.05.2015), що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Таким чином, до відповідача перейшло право вимоги, відповідно до умов Договору відступлення та вимог чинного законодавства України, 27.05.2015 після оплати відповідачем відступленого позивачем права вимоги та підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі документів.

Частинами 1, 2 та 5 ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

У своїй діяльності Фонд керується Конституцією України та законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

03.08.2015 позивачем було направлено відповідачу повідомлення про нікчемність Договору відступлення (№ 01-10/3281), яким, зокрема, вимагалось в десятиденний термін з дня отримання цього повідомлення, повернути всі отримані Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК Аурум Фінанс», на підставі Договору відступлення, оригінали документів.

Відповідач листом № 1109/15-19 від 11.09.2015 надав відповідь позивачу про необґрунтованість повідомлення про нікчемність Договору відступлення.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо нікчемності Договору відступлення з моменту отримання позивачем відповіді відповідача, а саме, 18.09.2015, про що свідчить відбиток штампу поштового відділення на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, копія якого додана відповідачем до матеріалів справи.

Як визначено пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 06.11.2009 № 9 відповідно до статей 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Вищого господарського суду України від 20.05.2015 у справі № 910/20569/14.

В матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про те, що після отримання позивачем від відповідача відповіді на повідомлення про нікчемність Договору відступлення, позивач звернувся до суду з позовом про вирішення такого спору.

Крім того, частиною 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначені підстави нікчемності правочинів (у тому числі договорів) неплатоспроможного банку:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України;

9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Зазначений у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перелік підстав нікчемності правочинів (у тому числі договорів) є вичерпним. В свою чергу вказана позивачем у позові підстава, а саме те, що банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог, є необґрунтованою, оскільки судом встановлено факт перерахування відповідачем коштів позивачу за перехід права вимоги, у встановленому Договором відступлення розмірі, що підтверджується копією вищевказаного платіжного доручення.

Щодо доводів позивача, що всі розрахунки в період дії особливого режиму контролю в банку мають здійснюватись виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України, то суд зазначає про те, що заборона використовувати для розрахунків в національній валюті прямі кореспондентські рахунки та зобов'язання позивача здійснювати розрахунки виключно у національній валюті України - гривні та виключно через кореспондентський рахунок у Національному банку України стосується виключно міжбанківських переказів, що підтверджується наступним.

Частинами 4 та 5 ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що проблемному банку забороняється використовувати для розрахунків прямі кореспондентські рахунки в національній та іноземній валюті. Проведення розрахунків здійснюється виключно через консолідований кореспондентський рахунок у Національному банку України. Ця норма не поширюється на операції щодо виконання зобов'язань у міжнародних та внутрішньодержавних платіжних системах і системах розрахунків та на операції з цінними паперами, що здійснюються згідно із законодавством.

Крім того, загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, відповідальність суб'єктів переказу, а також загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначаються Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно з п. 7.1 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні та кореспондентські рахунки.

Кореспондентський рахунок - рахунок, що відкривається одним банком іншому банку для здійснення міжбанківських переказів (п. п. 7.1.3 п. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

В свою чергу, відповідач є юридичною особою, яка не є банком, а тому, з урахуванням вищезазначених положень Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», не має права на відкриття кореспондентського рахунку.

При цьому, вартість відступленого права вимоги в розмірі 205 542,38 грн була перерахована на рахунок банку № 0833, що прямо вбачається з копії платіжного доручення № 62 від 27.05.2015. Вказаний рахунок є внутрішнім рахунком банку, що також підтверджується пунктом 3.1 Кредитного договору.

Основні вимоги до організації операційної діяльності банків та визначення операційних ризиків і вжиття заходів щодо управління ними встановлені Положенням про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 N 254 (далі - Положення), яке розроблене згідно з вимогами Законів України "Про банки і банківську діяльність", "Про Національний банк України", "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", а також Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 30.12.98 N 566 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.02.99 за N 56/3349, та інших нормативно-правових актів Національного банку України.

Пунктом 1.10 Положення визначено, що внутрішньобанківські операції - операції банку, що не пов'язані з виконанням доручень клієнтів, а внутрішньобанківські рахунки - усі інші рахунки аналітичного обліку, що не належать до клієнтських рахунків.

В свою чергу, підпунктом 7.1.2 пункту 7.1 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначено, що поточний рахунок - це рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (частини 1 - 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 1071 Цивільного кодексу України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Таким чином, доводи позивача щодо того, що відповідачем, з метою приховування фіктивності переказу коштів, розрахунки були штучно проведені через внутрішні рахунки банку, є необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, згідно з пунктами 2.22, 2.24 2.25 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. N 22, банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом. Списання коштів (і в повній, і в частковій сумі) з рахунку платника здійснюється на підставі примірника розрахункового документа, який залишається на зберіганні в банку платника.

Платежі з рахунків клієнтів банк здійснює в межах залишків коштів на цих рахунках на початок операційного дня.

Факт наявності коштів на поточному рахунку відповідача для проведення операції з оплати за Договором відступлення підтверджується відміткою банку на платіжному дорученні № 62 від 27.05.2016 про те, що операцію було проведено 27.05.2015.

Позивач у своїй позовній заяві також зазначає, що відповідач був та є кредитором банку за відповідними договорами, зокрема за Договором № 315-УОК на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування суб'єктів господарювання від 18.05.2015, та Депозитним договором № 245 строкового банківського вкладу «ДЕПОЗИТНА ЛІНАЯ «ГНУЧКА» від 20.05.2015.

Згідно з твердженнями позивача, залишки грошових коштів на депозитному та поточному рахунках юридичної особи не підпадають під встановлені державою гарантії, а значна сума загальних кредиторських вимог (понад 10 000 000,00 гривень) надавала підстави вважати, що існували ризики неможливості повного або часткового задоволення вимог цього кредитора у випадку прийняття рішення щодо ліквідації банку. Напередодні запровадження тимчасової адміністрації у банку, зокрема 25.05.2015, відповідачу, згідно з твердженнями позивача, було безпідставно повернуто його кошти з депозитного рахунку, шляхом зарахування їх на його поточний рахунок, відкритий також у ПАТ «УПБ», що підтверджується меморіальним ордером № 22998266 від 25.05.2015. Проте така операція не могла відбутися через відсутність у банку станом на 25.05.2015 достатнього залишку коштів. Так залишок коштів, що обліковувався станом на 25.05.2015 на кореспондентському рахунку ПАТ «УПБ», складав 160 890,97 грн. При цьому, іншим кредиторам з аналогічними вимогами в поверненні коштів було відмовлено.

Судом встановлено, що 20.05.2015 між позивачем та відповідачем було укладено Договір строкового банківського вкладу «Депозитна лінія «Гнучка» № 245 (далі - Депозитний договір), відповідно до умов якого банк відкрив клієнту (відповідачу) вкладний (депозитний) рахунок № 0245 (далі - депозитний рахунок), на який клієнт перераховує вільні грошові кошти (далі - депозит), у безготівковій формі у вигляді траншів. При цьому, з суми першого траншу банком утримується сума мінімального залишку згідно з п. 1.5 цього договору (пункти 1.1, 1.2 Депозитного договору).

Проте взаємовідносини сторін за вказаним договором не стосуються предмета спору.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищевикладене, твердження позивача щодо того, що відповідач, укладаючи Договір відступлення, фактично отримав пільги або переваги перед іншими кредиторами, прямо не встановленими чинним законодавством України та внутрішніми документами банку, є необґрунтованими, оскільки Договір відступлення укладений у відповідності до приписів ст. 512 Цивільного кодексу України та був виконаний сторонами належним чином.

Крім того, як вже зазначалось судом вище, Договір відступлення є відплатним, що також спростовує вищевказані доводи позивача, в свою чергу відповідачем належним чином була виконана вказана умова, перераховані позивачу кошти у відповідній сумі, а тому належних доказів, які б свідчили про наявність будь-яких переваг або пільг відповідача перед іншими клієнтами банку, позивачем не надано.

Таким чином, всі доводи позивача про нікчемність Договору відступлення спростовуються приписами чинного законодавства України та наявними у матеріалах справи доказами, відтак відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про застосування наслідків нікчемного правочину у вигляді повернення відповідачем позивачу документів, отриманих відповідачем у зв'язку з укладенням Договору відступлення.

Позовні вимоги про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно також задоволенню не підлягають, оскільки судом встановлено дійсність Договору відступлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 21.11.2016.

Суддя О.В. Нечай