РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2016 р. Справа № 5019/2862/11

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Демянчук Ю.Г.

судді Огороднік К.М. ,

судді Крейбух О.Г.

при секретарі судового засідання Дика А.І.

за участю представників:

кредиторів - ВАТ "Рівненський завод тракторних агрегатів" ОСОБА_1, Пенсійний фонд України ОСОБА_2

боржника - ОСОБА_3

органу прокуратури - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на ухвалу господарського суду Рівненської області від "22" вересня 2016 р. у справі № 5019/2862/11

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Форвард" до Закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 22.09.2016 р. серед іншого, визнано вимоги Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до боржника в сумі 1 948 882 грн. 97 коп. (єдиний внесок) черговість задоволення вимог друга; 876 437 грн. 26 коп. (єдиний внесок) черговість задоволення вимог четверта; 1 578 322 грн. 01 коп. (відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій) черговість задоволення вимог четверта. Відхилено вимоги Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до боржника в сумі 3 401 484 грн. 53 коп.

Не погодившись із вказаною ухвалою, Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати зазначену ухвалу в частині відхилення кредиторських вимог Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до боржника в сумі 3401484,53 грн., та прийняти нове рішення, яким вищевказані кредиторські вимоги в сумі 3401484,53 грн. включити до реєстру вимог кредиторів ЗАТ "Рівненський ливарний завод".

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 року у справі № 5019/2862/11 (колегія суддів у складі: головуючий - Демянчук Ю.Г., суддя - Крейбух,Г., суддя - Огороднік К.М.) апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 23.11.2016 року.

В судовому засіданні 23.11.2016 року представник Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задоволити.

Представник боржника у запереченнях та безпосередньо в судовому засіданні проти доводів та вимог апеляційної скаги заперечував, просив ухвалу Господарського суду Рівненської області від 22.09.2016р. у справі № 5019/2862/11 щодо визнання кредиторських вимог Рівненського обє'днаного УПФУ Рівненської області в частині заявлених кредиторських вимог залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Прокурор та представник ВАТ "РЗТА" проти доводів та вимог апеляційної скаги заперечували, просили ухвалу Господарського суду Рівненської області від 22.09.2016р. у справі № 5019/2862/11 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи положення ст.102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Колегія суддів, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду (пункти 3, 4) - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Постановою господарського суду Рівненської області від 17.01.2013 р. Закрите акціонерне товариство "Рівненський ливарний завод" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого ОСОБА_5

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 11.06.2014 р. припинено повноваження арбітражного керуючого ОСОБА_5 як ліквідатора по даній справі, призначено нового ліквідатора боржника арбітражного керуючого ОСОБА_6

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 07.10.2015 р. призначено ліквідатором ЗАТ "Рівненський ливарний завод" ОСОБА_7, продовжено строк ліквідаційної процедури ЗАТ "Рівненський ливарний завод" та строк повноважень ліквідатора на 6 місяців.

Ухвалою суду від 16.06.2016 р. розгляд справи №5019/2862/11 відкладено до повернення її матеріалів із суду вищої інстанції.

03.08.2016 р. матеріали справи №5019/2862/11 із супровідним листом №01-32/5019/2862/11/4203/16 від 02.08.2016 р. повернулись до господарського суду Рівненської області, у зв'язку з чим ухвалою суду від 05.08.2016 р. справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 01.09.2016 р.

Ухвалою суду від 01.09.2016 р., серед іншого, відкладено розгляд справи (заяв ОСОБА_8, Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-конструкторське бюро" Українське машинобудівництво", Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське машинобудівництво", Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, ОСОБА_9 про визнання кредитором та скарги ліквідатора на дії Відділу державної виконавчої служби Рівненського районного управління юстиції на 22.09.2016 р., призначено до розгляду в судовому засіданні клопотання ліквідатора про затримання та вилучення автомобіля.

Ухвалою суду від 22.09.2016 р. серед іншого, визнано вимоги Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до боржника в сумі 1 948 882 грн. 97 коп. (єдиний внесок) черговість задоволення вимог друга; 876 437 грн. 26 коп. (єдиний внесок) черговість задоволення вимог четверта; 1 578 322 грн. 01 коп. (відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій) черговість задоволення вимог четверта. Відхилено вимоги Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до боржника в сумі 3 401 484 грн. 53 коп.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на таке.

Щодо вимог Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, які складаються з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, заборгованості по сплаті єдиного внеску та штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

Заборгованість боржника перед заявником підтверджується постановами Рівненського окружного адміністративного суду витягами з карток особових рахунків, розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, електронними звітами, корінцями вимог про сплату єдиного внеску та інше.

Необхідність відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах передбачено Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", а порядок відшкодування - Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України (далі - Інструкція).

Згідно з п. 6.1. Інструкції, відшкодуванню підлягають витрати ПФУ на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 2 п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку пенсій призначених на пільгових умовах, що діяв до набрання чинності цим Законом. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Отже, зазначеними нормами законодавства Пенсійному фонду України, як органу, наділеному владними повноваженнями в системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, делеговано повноваження з виплати пільгових пенсій, які в майбутньому здійснюватимуться згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до глави 6 Інструкції, якою врегульовано порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. Відповідно до п. 6.4 Інструкції, розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

За умовами пунктів 6.5, 6.8 Інструкції, розрахунки складаються на підставі відомостей відділів з призначення пенсій органів Пенсійного фонду України, які подаються згідно з додатком 8 та додатком 8а до 1 січня поточного року та протягом 10 днів з дня прийняття рішення про призначення нової пенсії. Щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання та ін.), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства в місячний термін з моменту виникнення цих обставин.

Таким чином, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за відповідний період. Враховуючи вимоги чинного законодавства, з моменту отримання підприємством розрахунків вони є узгодженими і обов'язковими для виконання, тобто підлягають сплаті в розмірі, зазначеному органом Пенсійного фонду.

Згідно з ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є роботодавці, а саме: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п. 4.3.6 Інструкції "Про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-5, нараховані за відповідний базовий звітний період суми єдиного внеску сплачуються платниками не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом, незалежно від виплати заробітної плати та інших видів виплат, на суми яких нараховується єдиний внесок.

Вищевикладене, в свою чергу, свідчить про те, що місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в частині заборгованості по сплаті єдиного внеску за період до визнання боржника банкрутом в сумі 1 948 882 грн. 97 коп.; з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період до визнання боржника банкрутом в сумі 1 578 322 грн. 01 коп.

Згідно ст. 31 Закону про банкрутство вимоги Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в частині заборгованості по сплаті єдиного внеску за період до визнання боржника банкрутом в сумі 1 948 882 грн. 97 коп. підлягають задоволенню у другу чергу. Заборгованість з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період до визнання боржника банкрутом в сумі 1 578 322 грн. 01 коп. підлягає задоволенню у четверту чергу.

Щодо вимог Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області по сплаті єдиного внеску за період після визнання боржника банкрутом в сумі 876 437 грн. 26 коп. слід вказати наступне.

Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернулось до господарського суду із заявою про визнання кредиторських вимог до боржника, згідно якої зокрема просить суд визнати заборгованість по сплаті єдиного внеску за період після визнання боржника банкрутом - з 17.01.2013 р. в сумі 876 437 грн. 26 коп.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, заборгованість у Закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод" виникла внаслідок порушення боржником п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08.07.2010 р., згідно якого платники єдиного внеску зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом.

При цьому, сума боргу Закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод" визначена Рівненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області на підставі звітів боржника за відповідний період, які подавались в електронній формі до Пенсійного фонду.

Заявлені пенсійним фондом вимоги до боржника в сумі 876 437 грн. 26 коп. виникли після порушення провадження у справі про банкрутство (у ліквідаційній процедурі).

Відповідно до п. 4 ст. 31 Закону про банкрутство у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги, що виникли із зобов'язань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника.

Отже, з моменту відкриття ліквідаційної процедури, поточні кредитори зобов'язані заявити свої вимоги ліквідатору та господарському суду протягом ліквідаційної процедури, вимоги щодо яких не заявлено заперечень та вимоги, визнані судом включаються до реєстру вимог кредиторів у четверту чергу.

З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше ( ч.2 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом").

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю.

Відповідно до Порядку подання звітів до Пенсійного фонду України в електронній формі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 19.04.2007 № 7-7, електронні звіти з обов'язковими реквізитами, у тому числі з ЕЦП страхувальника (його посадових осіб), подані відповідно до цього Порядку, згідно з законодавством оригіналами, мають юридичну силу, повинні зберігатись та можуть використовуватись як доказ в суді або під час спорів у досудовому порядку.

Отже, сума заборгованості Закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод" була визначена кредитором на підставі поданих боржником до Пенсійного фонду звітів в електронній формі за відповідний період.

Крім того, як вбачається із електронного звіту Закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод" за квітень 2013 р. (том. 10, а.с. 201) штатна чисельність працівників - 403 особи; договорами цивільно-правового характеру - 4; кількість застрахованих осіб - 380; платники внесків: кількість чоловіків - 249, кількість жінок - 131.

Також, місцевим судом встановлено, що ліквідатором не спростована наявність вказаної заборгованості у боржника по сплаті внесків до Пенсійного фонду.

При цьому, пунктом 3.4 Порядку подання звітів до Пенсійного фонду України в електронній формі передбачено, що у разі ненадходження квитанції про одержання електронного звіту згідно з пунктом 3.1, неможливості її розшифрування або перевірки ЕЦП, а також у разі виявлення помилок та (або) надання уточнень, страхувальник має право подати електронний звіт повторно або надати звіт на паперових носіях до управління Пенсійного фонду України в районі, місті або районі у місті, де страхувальник зареєстрований як платник страхових внесків.

В матеріалах справи відсутні докази оспорення (визнання недійсними) ліквідатором в позовному порядку звітів, поданих боржником до Пенсійного фонду .

Такої ж правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 16.04.2013 р. по справі №15/68/2011/5003.

Враховуючи вищевикладене, вимоги Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області по сплаті єдиного внеску за період після визнання боржника банкрутом в сумі 876 437 грн. 26 коп., є поточними і відповідно до ст. 31 Закону про банкрутство підлягають задоволенню у четверту чергу.

Стосовно вимог Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області в сумі 3 404 484 грн. 53 коп., що складаються з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період після визнання боржника банкрутом в сумі 3 367 363 грн. 74 коп. та штрафної санкції в сумі 34 120 грн. 79 коп. суд вказує наступне.

У справах про банкрутство застосовуються норми спеціального закону Закону про банкрутство, які є пріоритетними відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 15 роз'яснено, що провадження у справах про банкрутство регулюється Законом України від 14.05.1992 № 2343ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону від 30.0.1999 № 784ХІУ), ГПК України, іншими законодавчими актами України. Закон містить спеціальні норми, які мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Відповідно до заяви Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області кредитором заявлена грошова вимоги з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період із 17.01.2013 р. в сумі 3 367 363 грн. 74 коп. (за списком №1 - 2 405 854 грн. 29 коп., за списком №2 - 961 509 грн. 45 коп.), тобто вказана заборгованість виникла після визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора, під час якої не виникає будь-яких нових зобов'язань, що можуть бути заявлені в порядку частини першої ст. 23 Закону.

Також, як вбачається із заяви Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області та доданих до неї документів, кредитором зазначено, що заборгованість боржника по штрафній санкції за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску становить 34 120 грн. 79 коп.

Вказана заборгованість підтверджується рішенням № 388 від 22.02.2013 р. Про застосування штрафних санкцій за несплату, неповну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), згідно з яким штраф складає 10% несплаченої суми і нарахований в розмірі 34 120 грн. 79 коп. дата набрання чинності рішенням - 13.03.2013 р.

Згідно з ст. 1 Закону про банкрутство термін "мораторій на задоволення вимог кредиторів" вживається у цьому Законі в тому значенні, що це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі, про що зазначається в ухвалі господарського суду про порушення справи про банкрутство (ст. 11, абз. 1 ч. 4 ст. 12 цього Закону).

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Тобто, вказана норма визначає конкретний проміжок часу, протягом якого не нараховуються штрафи і пеня, та цей проміжок часу лише відповідає строку дії мораторію на задоволення вимог кредиторів і ніяк не пов'язаний з поняттям мораторію.

Рівненським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Рівненської області всупереч вимогам ч. 4 ст. 12 Закону про банкрутство, тобто в період дії мораторію на задоволення вимог кредиторів застосовано до Закритого акціонерного товариства "Рівненський ливарний завод" штрафну санкцію за несплату, неповну або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірнтого висновку про відхилення вимог Рівненського обєднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області до боржника в сумі 3 401 484 грн. 53 коп., що складаються з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період після визнання боржника банкрутом в сумі 3 367 363 грн. 74 коп. та штрафної санкції в сумі 34 120 грн. 79 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Особливістю судових доказів є наявність процесуальних норм, які виступають в якості гарантії достовірності отриманої інформації. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування ( ст. 34 ГПК України).

Усе вищенаведене дає підстави апеляційному суду вважати, що твердження скаржника, викладені в його апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими, зроблені при довільному трактуванні норм чинного законодавства і дійсних обставин справи, а також всі вищенаведені факти ним не спростовані належними доказами.

Враховуючи, що скаржник не надав доказів, які б могли бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що його заперечення позбавлені фактичного та правового обґрунтування, не відповідають як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, тому ухвала господарського суду Рівненської області від 22.09.2016 р. у справі № 5019/2862/11 (пункти 3, 4 резолютивної частини) винесена без порушень норм матеріального та процесуального права, що не дає підстав для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Рівненської області від 22.09.2016 р. у справі № 5019/2862/11 в частині п.п 3, 4 резолютивної частини - залишити без змін, апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Демянчук Ю.Г.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Крейбух О.Г.