ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2016 р. Справа № 911/1834/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 08.12.2015 р.), ОСОБА_2 (довіреність б/н від 04.01.2016 р.);

від відповідача: ОСОБА_3 (довіреність № 1 від 12.07.2016 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Ренус Ревайвел, м. Обухів

до Товариства з обмеженою відповідальністю „БФ Склад, с. Мартусівка, Бориспільський район

про стягнення 27 828, 96 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Ренус Ревайвел звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „БФ Склад про стягнення 23 592, 00 грн основної заборгованості (вартість послуг з організації перевезення вантажу у розмірі 18 500, 00 грн та наднормативний простій транспортного засобу у розмірі 5 092, 00 грн), 2 830, 24 грн пені, 1 192, 32 грн інфляційних збитків, 214, 40 грн 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем невиконанням відповідачем свого обовязку щодо оплати наданих послуг з організації перевезення вантажу за договором № 223/15 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 07.12.2015 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.06.2016 р. порушено провадження у справі № 911/1834/16 за позовом ТОВ „Ренус Ревайвел до ТОВ „БФ Склад про стягнення 27 828, 96 грн і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 29.06.2016 р.

29.06.2016 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 13.07.2016 р.

13.07.2016 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача надійшов лист б/н б/д, у якому він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

13.07.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 27.07.2016 р.

27.07.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 07.09.2016 р.

07.09.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 21.09.2016 р.

21.09.2016 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 29.09.2016 р.

28.09.2016 р. до канцелярії суду від відповідача надійшов лист б/н б/д із доданими до нього документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

29.09.2016 р. у судовому засіданні представники позивача надали усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримали, вважають їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

07.12.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір № 223/15 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом, згідно з умовами п. 1.1. якого експедитор, діючи в межах цього договору, надає послуги з організації перевезення вантажів замовника власним та/або найманим вантажним транспортом (єврофура, автоцистерна) відповідно до чинного законодавства України в межах внутрішньо-українських перевезень, вимог міжнародних Конвенцій і угод в межах міжнародних перевезень.

Згідно з пунктами 4.1.-4.5. договору ціна за даною угодою за одне перевезення встановлюється шляхом усних/письмових переговорів сторін окремо на кожне перевезення (на групу однорідних перевезень) і затверджується сторонами шляхом оформлення заявки, яку підписують обидві сторони, яка є невідємною частиною цього договору.

Вартість перевезення на певний, постійно діючий, маршрут або тариф на перевезення може встановлюватись сторонами в специфікації до цього договору. В цьому випадку про зміну вартості перевезень експедитор зобовязаний письмово повідомити замовника не менше ніж за 10 робочих днів до дня початку дії нових ставок.

Оплата замовником рахунків експедитора робиться в повному обємі з відстроченням протягом 10 робочих днів з моменту отримання оригіналу рахунку і акту виконаних робіт.

Вартість перевезення за цим договором включає витрати на оплату рахунків, залучених експедитором до виконання перевезення третіх осіб, а також винагороду експедитора.

За фактом виконання заявки сторони підписують акт виконаних робіт, що є невідємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 6.2. договору замовник оплачує експедиторові наднормативні простої транспортного засобу, що виникають з вини замовника, на місцях вантаження/вивантаження з розрахунку:

- сума в гривні, що на момент здійснення платежу складає за обмінним курсом НБУ гривні до Євро еквівалент 50 евро за кожну добу наднормативного простою на території України,

- сума в гривні, що на момент здійснення платежу складає за обмінним курсом НБУ гривні до Євро еквівалент 50 євро за кожну добу наднормативного простою на території іншої країни.

Під нормативним простоєм транспортного засобу, який є складовою транспортного процесу, вважається час простою автомобіля у звязку з проведенням процедур завантаження/розвантаження, митного оформлення вантажу та транспортного засобу (за винятком вихідних і святкових днів, якщо автомобіль було подано пізніше ніж за 24 годин по початку таких).

Цей час на територіях України та країн СНД становить 48 годин з моменту прибуття транспортного засобу під завантаження/розвантаження; на території країн Європи та інших держав 24 годин з моменту прибуття транспортного засобу під завантаження/розвантаження.

Пунктом 10.1. договору визначено строк його дії, згідно якого цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2016 р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

У грудні 2015 р. відповідачем було подано позивачу заявку № 1 від 08.12.2015 р. на перевезення вантажу, згідно якої позивач зобовязувався організувати для відповідача перевезення вантажу (плити ХДФ на паллетах, вагою 21 тонна) за маршрутом м. Коростень, Житомирська область, Україна м. Гагарін, Смоленська область, Росія, реєстраційний номер автомобіля/напівпричепа АВ4755АН/АВ5617ХХ, дата завантаження 11.12.2015 р., вантажовідправник Коростеньський завод МДФ, вантажоодержувач ТОВ „Ертер Дніпродукт Гагарін, вартість фрахту 18 500, 00 грн; та заявку № 2 від 08.12.2015 р. на перевезення вантажу, згідно якої позивач зобовязувався організувати для відповідача перевезення вантажу (плити ХДФ на паллетах, вагою 21 тонна) за маршрутом м. Коростень, Житомирська область, Україна м. Гагарін, Смоленська область, Росія, реєстраційний номер автомобіля/напівпричепа АВ7663АТ/АВ2704ХХ, дата завантаження 11.12.2015 р., вантажовідправник Коростеньський завод МДФ, вантажоодержувач ТОВ „Ертер Дніпродукт Гагарін, вартість фрахту 18 500, 00 грн.

На виконання умов договору позивачем у грудні 2015 р. було надано відповідачу послуги по організації два перевезення вантажів (плити ХДФ на паллетах, вагою 21 тонна) за маршрутом м. Коростень, Житомирська область, Україна м. Гагарін, Смоленська область, Росія, на загальну суму 37 000, 00 грн, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 0012795, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 490558, рахунком № РР-1218/003 від 18.12.2015 р., актом № РР-1218/003 від 18.12.2015 р., актом № РР-1218/005 від 18.12.2015 р., договором № 222/15 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 08.12.2015 р., укладеним між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ „Ренус Ревайвел, актом № 33 від 18.12.2015 р. і актом № 34 від 18.12.2015 р., підписаними між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ „Ренус Ревайвел, наявними у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було лише частково виконано свій обовязок по оплаті наданих позивачем послуг з організації перевезення вантажу та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 18 500, 00 грн, що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача за січень 2015 р. липень 2016 р., наявною у матеріалах справи.

11.01.2016 р. позивачем було вручено відповідачу рахунок № РР-1218/002 від 18.12.2015 р., рахуннок № РР-1218/003 від 18.12.2015 р., рахунок № РР-1218/004 від 18.12.2015 р., рахунок № РР-1218/005 від 18.12.2015 р., що підтверджується вантажною накладною № 55641 від 29.12.2015 р., наявною у матеріалах справи.

У березні 2016 р. позивач звернувся до відповідача із претензією № 1 від 15.03.2016 р., у якій просив останнього погасити заборгованість з надані послуги з організації перевезення вантажу за договором та сплатити 18 500, 00 грн основної заборгованості за надані послуги і 5 092, 00 грн наднормативного простою транспортного засобу.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із наданням транспортно-експедиторських послуг здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 316 Господарського кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобовязується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, повязаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлений обовязок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобовязань, пов'язаних із перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Плата за договором транспортного експедирування здійснюється за цінами, що визначаються відповідно до глави 21 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобовязується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, повязаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обовязок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, повязані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Статтею 931 цього ж кодексу передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У встановлений договором строк і станом на час розгляду справи відповідач обовязок щодо оплати за отримані послуги по організації перевезення вантажів у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем складає 18 500, 00 грн, що підтверджується договором № 223/15 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 07.12.2015 р., заявкою № 1 від 08.12.2015 р. на перевезення вантажу, заявкою № 2 від 08.12.2015 р. на перевезення вантажу, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 0012795, міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 490558, рахунком № РР-1218/003 від 18.12.2015 р., актом № РР-1218/003 від 18.12.2015 р., актом № РР-1218/005 від 18.12.2015 р., договором № 222/15 на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 08.12.2015 р., укладеним між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ „Ренус Ревайвел, актом № 33 від 18.12.2015 р. і актом № 34 від 18.12.2015 р., підписаними між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ „Ренус Ревайвел, випискою з банківського рахунку позивача за січень 2015 р. липень 2016 р., наявними у матеріалах справи.

Заперечення відповідача щодо того, що надані позивачем рахунок № РР-1218/003 від 18.12.2015 р., акт № РР-1218/003 від 18.12.2015 р., рахунок № РР-1218/005 від 18.12.2015 р., акт № РР-1218/005 від 18.12.2015 р. не були правильно оформлені та містять невірні відомості щодо перевезень є необґрунтованими та не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки такі заперечення не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються первинними доказами, наданими позивачем.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи позивачем у відповідності до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували самі факти виникнення наднормативного простою транспортних засобів за відповідними перевезеннями за договором, наявність у відповідача вини щодо таких простоїв, тощо.

Оскільки, враховуючи те, що як було встановлено судом у процесі розгляду справи, недоведеними є факти виникнення наднормативного простою транспортних засобів за відповідними перевезеннями за договором, наявність у відповідача вини щодо таких простоїв, а тому позовна вимога позивача про стягнення із відповідача 5 092, 00 грн основної заборгованості за наднормативний простій транспортного засобу є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Отже, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача основної заборгованості за надані послуги з організації перевезення вантажу за договором № 223/15 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 07.12.2015 р. у розмірі 18 500, 00 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену договором № 223/15 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 07.12.2015 р., за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті наданих послуг по організації перевезення вантажу з 12.01.2016 р. по 31.05.2016 р. всього на загальну суму 2 830, 24 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Пунктом 6.3. договору передбачено, що у разі прострочення платежу замовник відшкодовує експедиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок пені від суми основної заборгованості за договором наступний:

- період заборгованості з 26.01.2016 р. по 31.05.2016 р., сума основної заборгованості 18 500, 00 грн, кількість днів заборгованості 127 днів, розмір облікової ставки НБУ 22.00 %, 19.00 %, 18.00 %.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
18500.0026.01.2016 - 28.01.2016322.0000 %0.120 %*66.72
18500.0029.01.2016 - 03.03.20163522.0000 %0.120 %*778.42
18500.0004.03.2016 - 21.04.20164922.0000 %0.120 %*1089.78
18500.0022.04.2016 - 26.05.20163519.0000 %0.104 %*672.27
18500.0027.05.2016 - 31.05.2016518.0000 %0.098 %*90.98
18 500, 00 грн х 22, 00 % х 2 х 3/365 = 66, 72 грн.

18 500, 00 грн х 22, 00 % х 2 х 35/365 = 778, 42 грн.

18 500, 00 грн х 22, 00 % х 2 х 49/365 = 1 089, 78 грн.

18 500, 00 грн х 19, 00 % х 2 х 35/365 = 672, 27 грн.

18 500, 00 грн х 18, 00 % х 2 х 5/365 = 90, 98 грн.

Отже, загальний розмір пені від суми основної заборгованості за договором № 223/15 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 07.12.2015 р. у вищевказані періоди становить 2 698, 17 грн.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 2 698, 17 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача інфляційні збитки та 3 % річних від суми основної заборгованості за періоди прострочення відповідачем виконання обовязку по оплаті послуг з січня по квітень 2016 р. всього на загальну суму 1 192, 32 грн та з 12.01.2016 р. по 31.05.2016 р. всього на загальну суму 214, 40 грн відповідно у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором наступний:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
26.01.2016 - 30.04.201618500.001.041761.6219261.62
18 500, 00 грн х 1, 041 = 19 261, 62 грн; 19 261, 62 грн 18 500, 00 грн = 761, 62 грн.

Отже, загальний розмір інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором № 223/15 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 07.12.2015 р. у вищевказані періоди становить 761, 62 грн.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних збитків від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 761, 62 грн.

Розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є невірним.

Правильний розрахунок 3 % річних від суми основної заборгованості за договором наступний:

- період заборгованості з 26.01.2016 р. по 31.05.2016 р., сума основної заборгованості 18 500, 00 грн, кількість днів заборгованості 127 днів, розмір річних 3, 00 %.

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
18500.0026.01.2016 - 31.05.20161273 %193.11
18 500, 00 грн х 0, 03 % х 127/365 = 193, 11 грн.

Отже, загальний розмір 3 % річних від суми основної заборгованості за договором № 223/15 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом від 07.12.2015 р. у вищевказані періоди становить 193, 11 грн.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 193, 11 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „БФ Склад (ідентифікаційний код 35512050) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Ренус Ревайвел (ідентифікаційний код 24893416) 18 500 (вісімнадцять тисяч пятсот) грн 00 (нуль) коп. основної заборгованості, 2 698 (дві тисячі шістсот девяносто вісім) грн 17 (сімнадцять) коп. пені, 761 (сімсот шістдесят одна) грн 62 (шістдесят дві) коп. інфляційних збитків, 193 (сто девяносто три) грн 11 (одинадцять) коп. 3 % річних та судові витрати 1 096 (одна тисяча девяносто шість) грн 94 (девяносто чотири) коп. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні інших позовних вимог.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

11 листопада 2016 р.