ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Справа № 914/1632/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Іскра б/н від 07.09.2016 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 29.08.2016 року

у справі № 914/1632/16

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Металік Комплект, м.Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Іскра, м. Львів

про стягнення 42 445, 60 грн.

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 представник;

від відповідача: Хамуляк а О.Б.-представник

Представникам сторін розяснено права та обовязки, передбачені ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлялось.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 29.08.2016 року у справі № 914/1632/16 (суддя Коссак С.М.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства Іскра, (79066, місто Львів, вулиця Вулецька, будинок 14; ідентифікаційний код 00214244) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Металік Комплект (79066 м. Львів, вул. Зелена, буд. 301; ідентифікаційний код 25548673) 42 442,60 грн. заборгованості та 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Публічним акціонерним товариством Іскра подано апеляційну скаргу б/н від 07.09.2016 року, в якій просить рішення суду скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що рішення прийнято без повного та всебічного з»ясування всіх обставин, що мають істотне значення для справи, є необгрунтованим та незаконним. Зокрема, скаржник посилається на те, що судом не взято до уваги ту обставину, що крім договору №06/07 від 06.07.2011р., який є підставою позову у даній справі, між позивачем та відповідачем також було укладено договір №25/06 від 25.06.2012р., відповідно до якого позивач зобов»язався на власний ризик виконати роботу (форми на колбу А50-1 і колбу А55-1), а відповідач зобов»язався прийняти цю роботу та оплатити її. 03.07.2012р. позивач виставив відповідачу рахунок-фактуру №СФ 0000127,згідно якого відповідач перерахував позивачу 126 000,00грн.. 18.02.2013р. позивач поставив відповідачу форму на колбу А50-1 на суму 112 896,00грн.

Отже, на думку скаржника, відповідач сплатив позивачу більшу суму грошових коштів ніж вартість поставленого йому товару, на суму 13 104,00грн., оскільки зазначені кошти фактично були сплачені за виготовлення форм на колбу А-55 згідно договору №06/07 від 06.07.2011р., однак помилково зараховані в рахунок оплати за договором №25/06.2012р.

Скаржник вважає, що з урахуванням переплати за договором №25/06 від 25.06.2012р. заборгованість відповідача перед позивачем складає 29 341,60грн.

ТОВ Металік Комплект подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав зазначених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 06.07.2011р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 06/07, згідно якого замовник (відповідач) доручає, а підрядник (позивач) зобовязується на власний ризик виконати, у відповідності до умов даного договору роботу, а замовник зобовязується прийняти цю роботу та оплатити її (п.1.11 договору) (а.с.12).

Відповідно до п.2.1, п. 5.1 договору підрядник виготовляє, згідно конструкторської документації замовника та специфікації (додаток №1) форми А-55 на машину Ріббон. Вартість та витрати по виконанню робіт визначаються специфікацією (додаток № 1 до даного договору).

Додатком № 1 до договору було погоджено вартість робіт з виготовлення форми А-55 на машину Ріббон в кількості 120, що в сумі складає 125 445,60 грн.

Згідно п. 6.1 договору замовник проводить 50% попередньої оплати підрядчику, решта 50 % оплати після отримання виготовленого комплекту форм протягом 20 календарних днів.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору відповідачем було проведено передоплати, а саме: оплата 01.02.2012р. на суму 35 000,00 грн. та 14.03.2012р. на суму 30 000,00 грн. з призначенням платежу: на виконання робіт згідно договору № 06/07 від 06.07.2011р., що в сумі складає трохи більше ніж 50% обумовленої договором передоплати, а саме 65 000,00 грн.

Приймання передача виготовлених форм здійснюється згідно бухгалтерських документів (накладних, податкових накладних) протягом трьох днів з моменту повідомлення замовника про готовність предмету договору.

На виконання умов договору, відповідач згідно видаткової накладної №РН-0000033 від 15.03.2012р. (рахунок-фактура № СФ-0000211 від 06.07.2011р.) отримав товар форма А-55 на машину Ріббон на загальну суму 125 445,60 грн. (а.с.14).

Також на виконання умов договору відповідачем частково здійснено оплату виконаних робіт на суму 18 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.17-20).

Отже, відповідачем частково здійснено оплату за виготовлення форми на колбу А-55 на машину Ріббон на підставі видаткової накладної від 15.03.2012р. згідно договору № 06/07 від 06.07.2011р..

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що відповідач своєчасно покладені на нього зобовязання щодо оплати виконаних робіт за договором не виконав, заборгованість відповідача становить 42 445,60 грн.

Як вбачається із пояснень відповідача, останній не заперечує існування заборгованості за договором № 06/07 від 06.07.2011р., але в сумі 29 341,60 грн. та зазначає, що ним сплачено позивачу більшу суму грошових коштів, але за договором № 25/06 від 25.06.2012р. на суму 13 104,00 грн.

До матеріалів справи відповідачем додано лист №1569 від 04.07.2016р., адресований позивачу про правильність на його думку призначення платежів (а.с.33).

В матеріалах справи відсутні та сторонами не надано належних та допустимих доказів повної оплати за виконанні роботи відповідачем згідно договору № 06/07 від 06.07.2011р.

Згідно із п.п. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України та ст..526 ЦК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 525 ЦК України).

Згідно із ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Як вбачається із матеріалів справи позивач свої зобов»язання згідно договору №06/07 від 06.07.2011р. виконав у повному обсязі.

Відповідач не заперечив виконання робіт позивачем згідно договору№06/07 від 06.07.2011р. Відповідно до п.2.1 зазначеного договору та додатку №1 Специфікація до договору встановлено вироби, які повинен виготовити підрядник (Форма А-55 на машину Ріббон), їх кількість, ціна та загальна вартості 125 445,60 грн., що є предметом даного договору.

З огляду на викладене не береться до уваги посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що кошти в сумі 13 104,00 грн. ним було сплачено за виготовлення форм на колбу А-55 згідно договору № 06/07 від 06.07.2011р., однак помилково зараховано в рахунок оплати за договором № 25/06 від 05.06.2012р., оскільки зазначене твердження є необгрунтованим та спростовується матеріалами справи.

Як вбачається з банківських виписок з рахунків (а.с.15-20) призначенням платежів від 04.07.2012р., 10.07.2012р. та 06.02.2013р. є За форму на колбу зг. Рах. Факт № СФ-0000127 від 03.07.2012р..

В рахунку-фактурі № СФ-0000127 від 03.07.2012р. (а.с.41) зазначено товар Форма на колбу А 50-1 та Форма на колбу А 55-1, який не відповідає специфікації та умовам (п.2.1) договору №06/07 від 06.07.2011р., що є предметом даного позову.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази звернення відповідача до позивача із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами на суму 13 104,00 грн. з врахуванням вимог ст. 601 ЦК України.

Судом першої інстанції правомірно встановлено, що даний спір виник з підстав наявності у відповідача заборгованості, зокрема за договором № 06/07 від 06.07.2011р. згідно видаткової накладної № РН-0000033 від 15.03.2012р. (замовлення згідно рахунку-фактури № СФ-0000211 від 06.07.2011р.). Належних та допустимих доказів повної оплати виконаних робіт згідно договору №06/07 від 06.07.2011р., предметом якого згідно п. 2.1 договору та специфікації (додатку № 1 до договору), є виготовлення форм на колбу А-55 на машину Ріббон згідно видаткової накладної № РН-0000033 від 15.03.2012р. (замовлення згідно рахунку-фактури № СФ-0000211 від 06.07.11) відповідачем не подано.

Отже заборгованість відповідача перед позивачем за невиконання договірних умов згідно договору №06/07 від 06.07.2011р. становить 42 445,60грн., яка підлягає до стягнення в примусовому порядку.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 29.08.2016 року у справі № 914/1632/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.