ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016 р. Справа № 917/1275/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Легбудпроект" (вул. Флотська, буд. 4-А, м. Кременчук, Полтавська область, 39600)

до Комунального виробничого підприємства "Кременчуцьке міське управління капітального будівництва" (вул. Генерала Жадова, буд. 12, м. Кременчук, Полтавська область, 39605)

про стягнення 1 317 486,07 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

в судовому засіданні 25.10.2016р.:

від позивача: ОСОБА_1, ОСОБА_2

від відповідача: ОСОБА_3

в судовому засіданні 17.11.2016р.:

від позивача: ОСОБА_2

від відповідача: не зявився

Розглядається позовна заява про стягнення 1317486,07 грн., з них: 952388,33 грн. боргу за виконані роботи, 365097,74 грн. вартості матеріалів та обладнання за договором №8-06 від 14.06.2016р.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 28.09.2016р. змінено склад суду, справу передано на розгляд судді Безрук Т. М. (т.14 а.с.1-2).

Позивач неодноразово збільшував розмір позовних вимог. Останньою заявою (вхід. №11909 від 27.09.2016р.) позивачем збільшено розмір позовних вимог до 1699794,06 грн., з них: 952388,33 грн. основного боргу, 365097,74 грн. вартості матеріалів та обладнання, 323263,43 грн.- інфляційних, 59044,56 грн. -3% річних (т.5, а.с.93-102).

За ухвалою від 04.10.2016р. дана заява прийнята судом (т.14 а.с.9). Подальший розгляд справи проводиться в межах збільшених позовних вимог за заявою (вхід. №11909 від 27.09.2016р.).

Відповідач у відзиві на позов та додаткових поясненнях проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач дійсно виконував роботи на обєкті відповідача, проте акти приймання виконаних робіт відповідачем не підписувалися, оскільки роботи не відповідають умовам договору, містять недоліки, їх виконання не підтверджено документально, договір №8-06 від 14.06.2016р. було розірвано (т.1 а.с. 88-90, 103-107; т.4 а.с.36-40).

В судовому засіданні 25.10.2016р. судом оголошено перерву до 17.11.2016р. згідно ст. 77 ГПК України. Про час розгляду справи сторони повідомлені під розписку від 25.10.2016р.

В судовому засіданні 17.11.2016р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

14 червня 2013 року між Комунальним виробничим підприємством "Кременчуцьке міське управління капітального будівництва" (надалі - відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Легбудпроект" (надалі - позивач) укладено договір № 8-06 про закупівлю робіт за державні кошти (далі Договір; т.1 а.с. 10-16).

Предметом договору є виконання робіт з реконструкції каналізаційної насосної станції СП-17 в м. Кременчуці. Відповідно до п. 3.4 договору договірна ціна робіт визначається на основі динамічного кошторису.

Додатковими угодами № 1, № 2 від 30.04.2014р., № 3 від 03.06.2014р., № 3 від 25.12.2014р. сторони корегували розмір бюджетного призначення для фінансування робіт (т.1 а.с.17-20).

Згідно з п. 4.1. договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після пред'явлення підрядником в установчому законом порядку акту приймання-виконання робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3), або акту прийому-передачі обладнання та пред'явлення підрядником рахунку на оплату виконаних робіт, обладнання. Остаточний розрахунок за виконані роботи проводиться після остаточного завершення робіт підрядником та передачі їх замовнику у встановленому законом порядку.

Строк виконання робіт згідно п. 5.1. договору - червень 2013 року - грудень 2015 року.

Відповідно до п. 6.1.2, п. 6.1.6, договору замовник зобовязаний приймати виконані роботи згідно з актом приймання виконаних робіт, оплатити виконані роботи. За п. 6.1.3, п. 6.2.5 договору замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх використання відповідно до мети, зазначеної у проектній документації та договорі, і які не можуть бути усунуті.

Позивач надав відповідачу для підписання акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014р. (форми № КБ-2в), в якому визначив загальну вартість виконаних робіт за договором в сумі 952388,33 грн., довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014р. на суму 952388,33 грн. (форми № КБ-3а), підсумкову відомість ресурсів (т.1 а.с.21, 22-27, 28-31).

Вказані документи відповідачем не були підписані, визначені в них роботи відповідачем не прийняті.

Листом від 26.12.2014р. відповідач повідомив позивача про наявні зауваження щодо робіт, а саме необхідність надання додаткових актів та інших документів в підтвердження вартості матеріалів та робіт (т.1 а.с.32).

Листом № 01-12/057 від 19.02.2015 р. відповідач повідомив ТОВ "Легбудпроект" про розірвання договору з 02.03.2015 р. (т.1 а.с.33)

Пунктом 12.1. встановлено, що договір діє до 31 грудня 2015 року.

За п. 6.2.1 договору замовник має право розірвати договір. В п. 6.2.9 договору визначено, що замовник має право відмовитися від договору в будь-який час до закінчення виконання робіт, оплативши підрядникові виконану частину робіт з відшкодуванням збитків, завданих такою відмовою.

Оскільки умовами договору сторони передбачили можливість односторонньої відмови та одностороннього розірвання замовником договору, отже даний договір є розірваним з 02.03.2015 р.

26.03.2016р. позивач направив відповідачу для підписання акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014р., довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014р., рахунок-фактуру № 1112/3 за грудень 2014р., претензію від 26.03.2015р. Зазначене підтверджується належною копією поштової квитанції від 26.03.2015р., описом вкладення у цінний лист від 26.03.2015р. (т.4 а.с.69, 70). Дані документи були отримані відповідачем 27.03.2015р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 27.03.2015р. (т.5 а.с.92).

Листом від 30.03.2015р. № 01-12/125 відповідач повідомив позивачу про відмову підписувати вказані акти в звязку з наявністю зауважень до виконаних робіт та розірванням договору (т.1 а.с.36).

Вказані роботи відповідач не оплатив.

Позивач, посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовився приймати виконані роботи та підписувати відповідні акти, а також проводити їх оплату, звернувся до суду з даним позовом про стягнення 952388,33 грн. боргу за виконані роботи та 365097,74 грн. - вартості матеріалів та обладнання за договором № 8-06 від 14.06.2016р.

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Статтею 837 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 2 ст. 875 ЦК України договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

Укладений між сторонами Договір є фактично договором будівельного підряду на виконання робіт нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

За ч.1 ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

За ч.4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом необґрунтованими.

З огляду на положення ч. 4 ст. 882 ЦК України, підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акту виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акту. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі, шляхом мотивованої відмови від підписання акту виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Отже, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акту і виникнення за таким актом прав та обов'язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором.

Така ж правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 10.02.2015р. у справі № 922/1365/13 (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 42925088), від 09.07.2015р. у справі № 914/4047/14 (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 46406209), від 21.04.2015р. у справі № 916/4005/14 (номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 43764262), яка враховується судом задля єдності судової практики.

Враховуючи, що відповідач відмовився прийняти роботи, посилаючись на те, що дані роботи виконані позивачем з недоліками, з метою встановлення дійсних обставин по справі ухвалами господарського суду Полтавської області від 20.08.2015р., від 20.01.2016 року та від 18.05.2016 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу та додаткові судові будівельно-технічні експертизи (т.1 а.с.141-142; т. 4 а.с.110-112, 200-201).

Проведення експертиз було доручено Полтавському відділенню Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. професора ОСОБА_4.

У висновку судової експертизи № 837/838 від 30.11.2015р. (т.1 а.с.149-165) експертом встановлено, що:

- обсяги виконаних робіт, що включені до акту форми № КБ-2в з приводу виконання робіт з реконструкції каналізаційної насосної станції СП-17 в м. Кременчуці, підтверджуються в сумі 952388,33 грн.;

- виконані будівельні роботи, визначені в акті виконаних робіт форми №КБ-2в за грудень 2014р. на суму 952388,33 грн., відповідають проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва.

У висновку додаткової комплексної судової експертизи № 107/108 від 31.03.2016р. (т.4 а.с.185-198) експертом встановлено, що:

- за натурним обстеженням обсяги виконаних робіт, що включені до акту форми №КБ-2в з приводу виконання робіт з реконструкції каналізаційної насосної станції СП-17 в м. Кременчуці, підтверджуються в сумі 952388,33 грн.;

- виконані будівельні роботи, зазначені в акті виконаних робіт форми №КБ-2в за грудень 2014р., відповідають умовам договору № 8-06 від 14.06.2013р.

У висновку додаткової комплексної судової експертизи № 585/586 від 25.07.2016р. (т.5 а.с.70-79) експертом встановлено, що:

- виконані будівельні роботи, зазначені в акті виконаних робіт форми №КБ-2в за грудень 2014р. на суму 952388,33 грн., відповідають умовам договору № 8-06 від 14.06.2013р., кошторисній документації та розрахунку договірної ціни;

- заявлений у позовних вимогах ТОВ «Легбудпроект» розмір заборгованості за виконані роботи за договором № 8-06 від 14.06.2013р. в сумі 952388,33 грн., документально підтверджується.

Таким чином, судовим експертом підтверджено факт виконання робіт позивачем на обєкті відповідача, відповідність виконаних робіт умовам договорі та проектно-кошторисної документації, а також вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, підтверджено заявлену позивачем вартість цих робіт на суму 952388,33 грн.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Жодних доказів в спростування викладеного відповідач суду не надав; свої заперечення належним чином не довів. Отже, заперечення відповідача є необґрунтованими та спростовуються висновками судових експертиз.

З огляду на викладене, суд визнає безпідставною відмову відповідача від прийняття виконаних робіт та від підписання акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014р. (форми № КБ-2в) на суму 952388,33 грн. і довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014р. на суму 952388,33 грн. (форми № КБ-3а).

В ч.4 ст.849 ЦК України встановлено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану роботу та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

З огляду на дану норму, заперечення відповідача проти позову з мотивів розірвання договору, є необґрунтованими, оскільки він зобовязаний оплатити виконану до розірвання договору роботу.

Оскільки під час розгляду справи було підтверджено факт виконання позивачем робіт на суму 952388,33 грн., вони повинні бути оплачені відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки строк оплати за виконані роботи сторонами чітко в договорі не встановлений, відповідач мав провести їх оплату у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

В п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма предявлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. Днем предявлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу.

Виходячи з наданих позивачем доказів, які відповідачем не спростовані, претензія від 26.03.2015р. та рахунок-фактура № 1112/3 за грудень 2014р., були надіслані відповідачу 26.03.2015р., та отримані ним 27.03.2015р. Зазначене підтверджується копією поштової квитанції від 26.03.2015р., описом вкладення у цінний лист від 26.03.2015р., повідомленням про вручення поштового відправлення від 27.03.2015р. (т.4 а.с.69, 70; т.5 а.с.92).

Таким чином, строк оплати виконаних робіт настав 03.04.2015р.

Відповідач доказів оплати виконаних робіт не надав.

Отже, позов в частині стягнення 952388,33 грн. вартості виконаних робіт є обґрунтований і підлягає задоволенню.

Вимоги позивача про стягнення 365097,74 грн. вартості матеріалів та обладнання, судом відхиляються, оскільки дані матеріали не включено сторонами до акту виконаних робіт.

Вказані матеріали не були передані від позивача до відповідача. У висновку судової експертизи № 837/838 від 30.11.2015р. експертом встановлено, що залишки товарно-матеріальних цінностей для виконання робіт на спірному обєкті обліковуються та знаходяться у позивача (т.1 а.с.149-165).

В ч.4 ст.849 ЦК України встановлено, що у разі відмови замовника від договору підряду, він зобовязаний виплатити підрядникові плату за виконану роботу та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Такі ж положення містяться і в п. 6.2.8 та п 6.2.9 Договору.

З огляду на викладене, в даному випадку позивач має право на відшкодування збитків, завданих розірванням договору, проте такі вимоги в даному позові не заявлені.

Таким чином, відсутні підстави для стягнення заявленої позивачем суми 365097,74 грн. вартості матеріалів та обладнання.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач на підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 323263,43 грн. інфляційних за період квітень 2015р. серпень 2016р., 59044,56 грн. - 3% річних за період 31.03.2015р. 26.09.2016р., нарахованих на суму боргу 1317486,07 грн. (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог - т. 5 а.с.93-99).

При визначенні періоду нарахування 3% річних позивач не прийняв до уваги, що за умовами Договору не узгоджено строк оплати виконаних робіт, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України боржник повинен виконати обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги.

Претензія від 26.03.2015р. та рахунок-фактура № 1112/3 за грудень 2014р., були надіслані відповідачу 26.03.2015р., та отримані ним 27.03.2015р. Отже, строк оплати виконаних робіт настав 03.04.2015р.

Отже, річні слід нараховувати за період 04.04.2015р. 26.09.2016р. З огляду на визначену вище суму заборгованості за виконані роботи - 952388,33 грн., наявність якої було доведено позивачем, за вказаний період сума річних становить 42426,94 грн. (розрахунок суду залучено до справи). В цій частині позов підлягає задоволенню.

В іншій частині вимоги щодо стягнення річних судом відхиляються як необґрунтовані.

З врахуванням суми боргу за виконані роботи - 952388,33 грн., сума інфляційних за період квітень 2015р. серпень 2016р. становить 255240,07 грн. В цій частині позов підлягає задоволенню. В іншій частині вимоги щодо стягнення інфляційних судом відхиляються як необґрунтовані.

Позивач також наполягає на відшкодуванні за рахунок відповідача судових витрат на проведення експертизи, оплату послуг адвоката та судовий збір.

Відповідно до ст.44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, повязаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, повязаних з розглядом справи.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.08.2015 року по справі № 917/1275/15 було призначено судову будівельно-технічну експертизу, вартість якої на суму 10164,00 грн. було оплачено позивачем за платіжним дорученням № 2086 від 22.09.2015 року (т.1 а.с.141-142, 173, 148; т.4 а.с.20). Ухвалою господарського суду Полтавської області від 20.01.2016 року по справі було призначено додаткову судову експертизу, вартість якої в розмірі 3072,00 грн. було оплачено позивачем за платіжним дорученням № 2007 від 22.02.2016 року. (т. 4 а.с.110-112, 135, 155, 169,184). Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.05.2016 року було призначено додаткову судову експертизу, вартість якої в розмірі 2114,40 грн. було оплачено позивачем за платіжним дорученням № 44 від 15.07.2016 року (т.4 а.с.200-201; т.5 а.с.69, 80, 101).

Отже, всього позивачем понесено витрат з оплати сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом в розмірі 15 350,40 грн. Відшкодування даної суми слід покласти на відповідача.

Згідно п.6.3. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. за № 7 витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, повязані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських обєднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною пятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським обєднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

В підтвердження понесених витрат на адвоката позивачем надано свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю № 1273 від 20.07.2012р., договір про надання правової допомоги від 01.02.2015р. № 01/02-02, укладений з адвокатом ОСОБА_5, акти прийому-передачі виконаних адвокатом робіт та послуг від 25.05.2015р. , від 20.08.2015р., ордер на надання правової допомоги від 22.12.2015р., витяг з угоди від 09.06.2015р., платіжні доручення від 20.04.2015р. № 1749, від 26.05.2015р. № 1847, 28.05.2015р. № 1854, від 25.08.2016р. № 2013 за якими позивачем було сплачено адвокату 20500,00 грн. за надання правової допомоги в даній справі (т.4 а.с.21-31, 44-46).

З огляду на складність даної справи, велику кількість процесуальних дій та значний обсяг документів, зібраних як доказова база, вказаний розмір витрат на адвоката є обґрунтованим.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката, при частковому задоволенні позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову, суд визначив належну суму відшкодування витрат на адвоката, яка покладається відповідача, у розмірі 15170,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При розгляді даної справи позивачем було сплачено 33 995,88 грн. судового збору за подачу позову та збільшені позовні вимоги, що підтверджується платіжним дорученням № 287 від 11.06.2015 року на суму 26349,72 грн. (т.1 а.с.8), платіжним дорученням № 1850 від 15.12.2015 року на суму 3 940,02 грн. (т.4 а.с.31), платіжним дорученням № 2034 від 29.02.2016 року на суму 599,97 грн. (т.4 а.с.156), платіжним дорученням № 242 від 26.09.2016 року на суму 3106,17 грн. (т.5 а.с.102).

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача в сумі 25001,11 грн.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального виробничого підприємства "Кременчуцьке міське управління капітального будівництва" (вул. Генерала Жадова, буд. 12, м. Кременчук, Полтавська область, 39605; ідентифікаційний код 04057617) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Легбудпроект" (вул. Флотська, буд. 4-А, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ідентифікаційний код 34987604) 952388 грн. 33 коп. основного боргу за виконані роботи, 42426грн. 94 коп. річних, 255240грн. 07коп. інфляційних, 15350грн. 40 коп. відшкодування судових витрат на проведення експертиз, 15170 грн. 00 коп. - відшкодування судових витрат на послуги адвоката, 25001грн. 11 коп. - відшкодування судових витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 21.11.2016р.

Суддя Т. М. Безрук