У Х В А Л А

14 листопада 2016 року Справа № 913/820/16

Провадження № 9/913/820/16

За заявою Комунальне підприємство "Теплосервіс Станично-Луганського району", смт. Станиця Луганська Луганської області

про розстрочку виконання рішення

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунальне підприємство "Теплосервіс Станично-Луганського району", смт. Станиця Луганська Луганської області

про стягнення 996 178 грн. 82 коп.

суддя Ворожцов А.Г.

секретар судового засідання Богуславська Є.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача (стягувач) - ОСОБА_1, довіреність № 14-75 від 21.04.2016,

від відповідача (боржник) - ОСОБА_2, довіреність № 193 від 26.07.2016,

в с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Луганської області від 31.08.2016 у справі № 913/820/16 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунальне підприємство "Теплосервіс Станично-Луганського району" про стягнення 996 178,82 грн. задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто пеню в розмірі 18042,58 грн., 3% річних у сумі 30568,51 грн., інфляційні нарахування в сумі 673026,97 грн., загалом 721 638,06 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору в розмірі 10824,57 грн. В решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду Луганської області від 31.08.2016 відповідач, КП "Теплосервіс Станично-Луганського району", звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду № 913/820/16 від 03.10.2016, апеляційну скаргу задоволено частково, рішення господарського суду Луганської області від 31.08.2016 у даній справі скасовано в частині стягнення інфляційних, а також в частині розподілу судових витрат.

В скасованій частині прийнято нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до КП "Теплосервіс Станично-Луганського району" про стягнення інфляційних задоволено частково, з відповідача на користь позивача стягнуто 384344,91 грн. інфляційних та 6494,34 грн. судового збору за подання позовної заяви.

У задоволенні позовних вимог щодо стягнення решти суми інфляційних втрат відмовлено.

В іншій частині рішення господарського суду Луганської області від 31.08.2016 року у справі № 913/820/16 залишено без змін.

На виконання постанови Донецького апеляційного господарського суду господарським судом Луганської області були видані відповідні накази № 913/820/16 від 17.10.2016.

02 листопада 2016 року до господарського суду Луганської області звернувся відповідач (боржник), Комунальне підприємство "Теплосервіс Станично-Луганського району", із заявою № 320 від 27.10.2016, про розстрочку виконання рішення суду, в якій відповідач просить розстрочити виконання рішення господарського суду Луганської області від 31.08.2016 у справі № 913/820/16 з наступним графіком погашення:

- листопад 2016 року 36620,86 грн., - грудень 2016 року 36620,86 грн.,

- січень 2017 року 36620,86 грн., - лютий 2017 року 36620,86 грн.,

- березень 2017 року 36620,86 грн., - квітень 2017 року 36620,86 грн.,

- травень 2017 року 36620,86 грн., - червень 2017 року 36620,86 грн.,

- липень 2017 року 36620,86 грн., - серпень 2017 року 36620,86 грн.,

- вересень 2017 року 36620,86 грн., - жовтень 2017 року 36620,86 грн.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 02.11.2016 заяву прийнято судом та призначено до розгляду у судовому засіданні на 14.11.2016.

У судове засідання прибули повноважні представники сторін у справі.

Стягувач, ПАТ "НАК "Нафтогаз України", відзивом № 14/2-528 від 09.11.2016 проти вимог заяви боржника, про надання розстрочки виконання рішення, заперечив з підстав, зазначених у відзиві та просить відмовити у задоволенні заяви (а.с. 141-146).

Дослідивши матеріали справи, доводи заявника, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та необхідність відмови у її задоволенні з таких підстав.

В силу ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обовязковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

У відповідності зі ст. 121 Господарського процесуального кодексу України за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження або за власною ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може розстрочити виконання рішення.

Відповідно до положень пункту 7.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У відповідності з приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Свою заяву боржник обґрунтовує скрутним фінансовим становищем підприємства та відсутністю коштів, необхідних для погашення заборгованості.

Однак, посилання на незадовільний фінансовий стан за змістом ст. 121 Господарського процесуального кодексу України не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для розстрочки виконання судового рішення, оскільки норма п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України передбачає, що обовязковість судових рішень не залежить від наявності чи відсутності у боржника коштів.

Суд звертає увагу заявника (боржника) на те, що доводи, викладені у його заяві про надання розстрочки виконання судового рішення не підтверджені жодними доказами, які б свідчили про наявність виключних обставин (винятковості випадку), а тяжкий фінансовий стан відповідача не є підставою для розстрочення виконання рішення.

Надані заявником копії рішень господарського суду Луганської області з аналогічних спорів, копії договорів з іншими контрагентами про надання послуг тощо не є належними доказами наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення.

Стягувач за даним рішенням також має велику кредиторську заборгованість перед своїми контрагентами.

Крім того, заявником (боржником) не наведено будь-яких пояснень та не надано жодних доказів, що могли б свідчити про те, що він вживав всіх необхідних заходів до виконання договірних зобовязань у строк, а також про те, що трапилася виняткова обставина, яка унеможливила таке виконання.

За таких обставин, з наданих відповідачем матеріалів суд не вбачає наявності обставин виключного характеру, що можуть стати підставою для надання розстрочки виконання рішення суду.

Таким чином, заява відповідача про розстрочку виконання рішення суду є необґрунтованою, тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України , суд -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви Комунального підприємства "Теплосервіс Станично-Луганського району" про розстрочку виконання рішення господарського суду Луганської області від 31.08.2016 у справі № 913/820/16 відмовити.

Суддя А.Г. Ворожцов