РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016Справа №910/17785/16

За позовом Державної акціонерної холдингової компанії "Артем";

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1;

про стягнення 31 288,93 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Розман П.В., представник, довіреність № 1-2491 від 18.10.2016 р.;

Від відповідача: не з'явилися;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач у поданій до господарського суду позовній заяві просить стягнути з відповідача 23 919,42 грн. основного боргу, 4 460,86 грн. інфляційної складової боргу, 769,27 грн. трьох відсотків річних, 2 139,38 грн. пені, а також 1 378,00 грн. витрат по сплаті судового збору з мотивів, вказаних у позовній заяві.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2016 року порушено провадження у справі № 910/17785/16, розгляд справи призначено на 20.10.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 року відкладено розгляд справи до 03.11.2016 р.

У судовому засіданні 03.11.2016 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, день і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням, яке повернулося на адресу суду і підтверджує факт направлення ухвал господарського суду на адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРПОУ.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. Згідно статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове засідання своїх повноважних представників, не надав письмовий відзив на позовну заяву, а також не заперечив позовні вимоги по суті.

З огляду на неявку представника відповідача в судове засідання, господарський суд враховує, що за змістом ст. 22 Господарського процесуального кодексу України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

За приписами ст. 69 Господарського процесуального кодексу України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, керуючись принципами розумності строків судового провадження, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між Державною акціонерною холдинговою компанією "Артем" та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 01.09.2014р. було укладено договір про надання комунальних послуг № 410/14-ЕН, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати послуги відповідачу: теплову енергію, електричну енергію, питну воду, забезпечити каналізаційні стоки, та забезпечити послугами зв'язку, а також проводити монтажні (за необхідністю), налагоджувальні та інші роботи у орендованому чи взятому у лізинг приміщенні, а відповідач зобов'язався отримати послуги та сплатити їх відповідно до умов, викладених у договорі.

Відповідно до п. 2.4.1 відповідач зобов'язався впродовж 5 днів сплатити за платіжними вимогами (рахунками) за використані комунальні послуги або виконані роботи (при їх наявності), з дати їх отримання.

На виконання умов договору позивачем було надано комунальні послуги на суму 35 964,17 грн. та виставлено відповідачу наступні платіжні вимоги: № 27110 від 06.10.2014р., № 27561 від 07.11.2014р., №28308 від 08.12.2014р., № 28466 від 01.01.2015р., № 23708 від 01.02.2015р., № 23870 від 01.03.2015р.. № 24323 від 31.03.2015р., №680 від 30.04.2015р., № 913 від 29.05.2015р., № 1611 від 30.06.2015р., № 1876 від 31.07.2015р., № 2394 від 31.08.2015р., № 2880 від 30.09.2015 р., № 3959 від 30.11.2015 р., № 4479 від 31.12.2015 р., № 397 від 29.01.2016р., № 902 від 29.02.2016р., № 1379 від 31.03.2016р., № 1990 від 29.04.2016р„ № 2540 від 31.05.2016р., № 3103 від 30.06.2016р., № 3616 від 29.07.2016р. на загальну суму 35 964,17 грн.

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором у частині оплати за комунальні послуги у останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 23 919,42 грн.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір № 410/14 ЕН від 01.09.2014 р. є договором про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач свого зобов'язання з оплати наданих послуг у встановлений строк у повному обсязі не виконав, у зв'язку із чим станом на момент винесення рішення у справі заборгованість відповідача перед позивачем становить 23 919,42 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів здійснення оплати відповідачем суми заборгованості заявленої позивачем у розмірі 23 919,42 грн., суду не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Фізична особа-підприємця ОСОБА_1 обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 23 919,42 грн. є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач за прострочення строків оплати за наданні послуги , керуючись пунктом 4.4.3. договору нарахував та просить стягнути з відповідача 2 139,38 грн. пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 4.4.1. договору сторони передбачили, що у разі порушення термінів внесення платежів (несплата, несвоєчасна або часткова плата) з відповідача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ з суми заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з першого дня місяця за наступного місяця після отримання рахунку.

Здійснивши перерахунок пені, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення неустойки підлягають задоволенню повністю у розмірі 2 139,38 грн. за визначений позивачем період.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 4 460,86 грн. інфляційних втрат та 769,27 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю, а саме, у розмірі 769,27 грн. та 4 460,86 грн. відповідно за визначений позивачем період.

Враховуючи все вищевикладене, господарський суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги Державної акціонерної холдингової компанії "Артем" у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (02218, АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_1) на користь Державної акціонерної холдингової компанії "Артем" (04050, м. Київ, вул. Мельникова, будинок 2/10, ) заборгованість в розмірі 23 919 (двадцять три тисячі дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 42 коп., пеню в розмірі 2 139 (дві тисячі сто тридцять дев'ять) грн. 38 коп., 3 % річних в розмірі 769 (сімсот шістдесят дев'ять) грн. 27 коп., інфляційні втрати в розмірі 4 460 (чотири тисячі чотириста шістдесят) грн. 86 коп. та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 08.11.2016 р.