КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Справа№ 910/7092/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Верховця А.А.

суддів: Доманської М.Л.

ОСОБА_1

за участю представників:

від апелянта - Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАКТИВНИЙ МАРКЕТИНГ" ОСОБА_2, діє на підставі довіреності б/н від 16.06.16;

від позивача - директор Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Корпорейшн" ОСОБА_4, діє на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № НОМЕР_1 від 19.04.16;

від позивача - представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3 Корпорейшн" ОСОБА_5, діє на підставі довіреності б/н від 01.06.16.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРАКТИВНИЙ МАРКЕТИНГ

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2016

у справі № 910/7092/16 (суддя: Прокопенко Л.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_3

КОРПОРЕЙШН"

до Товариство з обмеженою відповідальністю ІНТЕРАКТИВНИЙ

МАРКЕТИНГ

про стягнення 82680,00 грн за порушення виключних майнових

авторських прав

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.08.2016 у справі № 910/7092/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю (далі за текстом - ТОВ) ОСОБА_3 КОРПОРЕЙШН задоволено частково; стягнуто з ТОВ "Інтерактивний маркетинг" на користь ТОВ ОСОБА_3 КОРПОРЕЙШН 13780 (тринадцять тисяч сімсот вісімдесят) грн 00 коп - компенсації за порушення майнових авторських прав та 234 (двісті тридцять чотири) грн 26 коп; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зазначене рішення мотивоване тим, що позивач належними засобами доказування довів факт порушення відповідачем майнових прав субєкта авторського права шляхом вчинення дій, які визнаються порушенням авторського права, але належним чином не обґрунтував співвідношення розміру визначеної ним компенсації за порушення авторського права з розміром завданої неправомірним використанням об`єктів авторського права шкоди, що може бути визначена з урахуванням розміру збитків потерпілої особи, розміру доходу, отриманого відповідачем внаслідок правопорушення, тощо. В зв`язку з чим місцевий суд дійшов висновку, що вимоги позивача про зобовязання відповідача сплатити компенсацію за порушення майнових прав субєктів авторського права підлягають задоволенню частково у розмірі 13780, 00 грн.

Не погоджуючись із згаданим судовим рішенням господарського суду першої інстанції, ТОВ ІНТЕРАКТИВНИЙ МАРКЕТИНГ звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2016 в частині задоволення позову та стягнення з ТОВ Інтерактивний маркетинг на користь ТОВ ОСОБА_3 Корпорейшен 13780,00 - компенсації за порушення виключних майнових авторських прав; прийняти нове рішення, яким відмовити в позові в цій частині; судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Позивача.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ТОВ "ІНТЕРАКТИВНИЙ МАРКЕТИНГ" зазначає, що вважає судове рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2016 таким, що відповідає вимогам ст. 104 Господарського процесуального кодексу (далі за текстом ГПК) України, тобто воно є необґрунтованим та обставини в якому зясовані не повно. Також апелянт звертає увагу суду, що при винесенні вище зазначено рішення судом першої інстанції доводи та докази відповідача не були враховані.

В підтвердження доводів апелянт посилається на те, що в основу висновку про порушення відповідачем майнових авторських прав позивача, покладено Акт огляду сайту Позивачем від 25.03.2015, що складений згідно Наказу № 01-25/03-16 від 25.03.2016 та CD-R web-сторінки www.inter.ua. Однак, громадяни ОСОБА_4 (директор) та ОСОБА_6В.(засновник) не є посадовими особами Державної служби інтелектуальної власності, яким відповідно до вимог чинного законодавства України надано право проведення відповідних перевірок із наступним складанням акту перевірки, яким можуть бути встановлені порушення вимог чинного законодавства України з питань інтелектуальної власності.

Апелянт наголошує на тому, що відповідачем було зроблено відповідний запит до виробника програми «Ранок», та, відповідно, отримано відповідь від 18.07.2016 № 343 про правомірність розміщення програм «Ранок» у 2014 року та концепції та меті даної програми. Отже, скаржник вважає, що зазначена відповідь доводить правомірність розміщення на власному сайті www.inter.ua дотримання вимог при створенні даної програми та безпосередньо, відповідачем, статті 21 Закону України «Про авторське право і суміжні права».

Також відповідач зазначає, що позивач на час події (несанкціоноване використання музичного твору, що оспорюється у даній справі) - наприкінці 2014 року, не був суб'єктом авторського права на музичний твір «Ты сделана из огня», тому позовні вимоги про бездоговірне використання відповідачем прав на даний музичний твір є передчасними та необгрунтованими.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу ТОВ ІНТЕРАКТИВНИЙ МАРКЕТИНГ у справі № 910/7092/16 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Верховця А.А., суддів: Пантелієнка В.О., Доманської М.Л.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 вищевказаною колегією суддів апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.10.2016 о 14:00.

06.10.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ТОВ ІНТЕРАКТИВНИЙ МАРКЕТИНГ надійшло письмове повідомлення про причини неявки сторін в судове засідання та письмове клопотання про продовження строку розгляду апеляційної скарги.

13.10.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від ТОВ "ОСОБА_3 КОРПОРЕЙШН" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 задоволено заявлені клопотання ТОВ ІНТЕРАКТИВНИЙ МАРКЕТИНГ про відкладення розгляду справи та продовження строку розгляду апеляційної скарги. Розгляд апеляційної скарги було відкладено на 08.11.2016 о 14 год 10 хв.

В судовому засіданні 08.11.2016 присутній представник апелянта ОСОБА_2 підтримала вимоги апеляційної скарги. Представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засідання 08.11.2016 заперечували проти вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Згідно ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об'єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема належать фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення.

Статтею 435 ЦК України передбачено, що первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про авторське право і суміжні права" (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права. За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

Слід зазначити, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.10-21) позивач, набув виключне майнове авторське право на текст до Твору "Ты сделана из огня" на підставі Ліцензійного договору № 34-01/03/15 та Додатку до нього № 2. Дані правочини укладені між позивачем та гр. ОСОБА_7 та підписані 01.03.2015. Згідно Договору № 34-01/03/15 та Додатку №2 до нього, права на вказаний Твір передані Позивачеві на виключній основі (п.2.1. Додатку) з метою його використання на території України (п. 1.6 Договору у строк до 31.12.2015 з автоматичним продовженням на кожен наступний календарний рік (п.7.1. Договору). При цьому, якщо за місяць до закінчення строку дії даного Договору ні одна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його розірвання, вказаний Договір вважається пролонгований на календарний рік.

Позивач набув виключне майнове авторське право на музику до Твору на підставі Договору уступки прав № ЮМК-О1/О3/15 та Додатку №1 до нього, підписаних з ТОВ ОСОБА_3 Груп 01.03.2015, останній набув виключне майнове авторське право на музику до Твору у громадянина ОСОБА_8 Федерації ОСОБА_9 на підставі Ліцензійного договору № 22/04/13 та Додатку до нього № 3, підписаних 22.04.2013. Згідно зазначених правочинів, права на вказаний Твір передані Позивачеві на виключній основі (п.2.2. Додатку) з метою його використання на території України (п. 1.8 Договору) у строк до 22 квітня 2014 року з автоматичним продовженням на кожен наступний календарний рік (п.7.1. Договору).

Матеріали справи не містять жодних підтверджень щодо розірвання зазначених вище правочинів чи їх оспорення. Отже, доводи апелянта щодо закінчення строку дії цих договір та додатків відхиляються, як необґрунтовані.

Доводячи порушення порушення майнових авторських прав позивача, ТОВ "ОСОБА_3 КОРПОРЕЙШН" надано суду Акт огляду сайту відповідача від 25.03.2015 та Наказ № 01-25/03-16 від 25.03.2016 про призначення комісії з огляду веб-сайту. Зазначене, порушення прав позивач, також додатково підтверджує відеозаписом на CD-R диску web-сторінки www.inter.ua.

Згідно абзацу 3,9 пункту 46 Постанови Пленуму Вищого господарського с уду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» як засіб доказування може бути використаний відео-, аудіозапис процесу дослідження будь-якою заінтересованою особою сайта, стосовно якого є відомості використання його з порушенням авторських чи суміжних прав; такий запис, здійснений на електронному чи іншому носії (жорсткому диску комп'ютера, дискеті, диску для лазерних систем зчитування, іншому носії інформації), подається до суду із зазначенням того, коли, ким і за яких умов цей запис здійснено і може бути речовим доказом у справі. Письмовими доказами можуть бути також довідки, отримані від провайдерів і мережевих пошукових служб.

Таким чином, норми процесуального законодавства надають можливість будь-якій заінтересованій особі звернутись до господарського суду з приводу факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права.

Отеж, з урахуванням вище наведеного, спростовуються доводи апелянта відносно суб`єктного складу осіб, якими можуть бути встановлені порушення вимог чинного законодавства України з питань інтелектуальної власності.

Враховуючи те, що причиною виникнення спору зі справи стало питання про наявність або відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 82680,00 грн компенсації в зв'язку з порушенням майнових авторських прав.

Право на використання оспорюваного твуру відповідає приписам статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону України Про авторське право і суміжні права: право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом). Що вставлено вище у даній поставі та апелянтом не спростовано відповідно до вимог чинного законодавства України.

Згідно зі статтею 1 Закону 31-33 Закону України Про авторське право і суміжні права: - публічне сповіщення (доведення до загального відома) - це передача за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав в ефір за допомогою радіохвиль (а також лазерних променів, гама-променів тощо), у тому числі з використанням супутників, чи передача на віддаль за допомогою проводів або будь-якого виду наземного чи підземного (підводного) кабелю (провідникового, оптоволоконного та інших видів) творів, виконань, будь-яких звуків і (або) зображень, їх записів у фонограмах і відеограмах, програм організацій мовлення тощо, коли зазначена передача може бути сприйнята необмеженою кількістю осіб у різних місцях, віддаленість яких від місця передачі є такою, що без зазначеної передачі зображення чи звуки не можуть бути сприйняті.

Згідно з частиною п'ятою статті 15 Закону України Про авторське право і суміжні права автор (чи інша особа, яка має авторське право) має право вимагати виплати винагороди за будь-яке використання твору. Винагорода може здійснюватися у формі одноразового (паушального) платежу або відрахувань за кожний проданий примірник чи кожне використання твору (роялті), або комбінованих платежів.

Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України Про авторське право і суміжні права встановлено, що без згоди автора (чи іншої особи, яка має авторське право), але з обов'язковим зазначенням імені автора і джерела запозичення, допускається, зокрема, використання цитат (коротких уривків) з опублікованих творів в обсязі, виправданому поставленою метою, в тому числі цитування статей з газет і журналів у формі оглядів преси, якщо воно зумовлено критичним, полемічним, науковим або інформаційним характером твору, до якого цитати включаються; вільне використання цитат у формі коротких уривків з виступів і творів, включених до фонограми (відеограми) або програми мовлення.

Отже, необхідною умовою правомірного використання цитат (коротких уривків) з опублікованих творів без згоди автора є обов'язкове зазначення імені автора і джерела запозичення в обсязі, виправданому поставленою метою.

Скаржник обгрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на те, що останнім було використано фрагмент твору законно, а саме як цитату, згідно зазначеної вище статті 21 Закону України «Про авторське право та суміжні права», оскільки основний акцент в сюжеті зроблений на коментарі ведучої на подію - нагородження переможців «Пісні 2014», а також на коментарі переможців про цю подію, тобто виконавців музичного твору «Ты сделана из огня».

Колегія суду враховує, що відповідно до ст.1 згаданого Закону визнано, що цитата це порівняно короткий уривок з літературного, наукового чи будь-якого іншого опублікованого твору, який використовується, з обов'язковим посиланням на його автора і джерела цитування, іншою особою у своєму творі з метою зробити зрозумілішими свої твердження або для посилання на погляди іншого автора в автентичному формулюванні.

Однак, згідно запису відео фіксації, зазначення цитувань у відео щодо оспорюваного музичного твору у відповідності статті 21 Закону відсутні.

Більше того, відповідно до матеріалів справи, позивачем пред`явлено вимогу щодо розміщення на потужностях інтернет-ресурсу www.inter.ua окремого аудіовізуального твору - програми «Ранок з Інтером», в якій незаконно використано оспорюваний твір, правовласником якого є позивач.

Таким чином, відповідач у відповідності ст. 33 ГПК України, не довів додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав. Натомість позивач належними засобами доказування довів факт порушення відповідачем його майнових прав субєкта авторського права шляхом вчинення дій, які визнаються порушенням авторського права.

Статтею 50 Закону України Про авторське право і суміжні права встановлено, що порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є вчинення будь-якою особою дій, які порушують особисті немайнові права суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, визначені статтями 14 і 38 цього Закону, та їх майнові права, визначені статтями 15, 39, 40 і 41 цього Закону, з урахуванням передбачених статтями 21 - 25, 42 і 43 вказаного вище Закону обмежень майнових прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України Про авторське право і суміжні права, за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об'єктів суміжних прав, використанні творів і об'єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об'єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав суб'єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення.

Відповідно до п. г ч. 1 ст. 52 Закону України Про авторське право і суміжні права, при порушеннях будь-якою особою, зокрема, авторського права, передбаченого статтею 50 закону, суб'єкти авторського права мають право подавати позови про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права, або виплату компенсацій.

Пунктом г ч. 2 ст. 52 Закону України Про авторське право і суміжні права передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про: виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов'язаний у встановлених пунктом г ч. 2 ст. 52 Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Відповідно до п.п. 51.2, 52.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року N 12 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права та/або суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права та/або суміжних прав, а розмір збитків суб'єкт такого права доводити не зобов'язаний. Водночас розмір доведених збитків має враховуватися господарським судом у визначенні розміру компенсації.

Кожен окремий факт протиправного використання об'єктів авторського та/або суміжних прав, в тому числі неодноразове використання одного й того самого об'єкта, становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у вигляді стягнення компенсації. У визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні. У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

В абз. 9 ч. 2 ст. 52 України Про авторське право і суміжні права зазначено, що при визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобовязаний у встановлених пп. г п. 2 ст. 52 зазначеного Закону межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. України Про авторське право і суміжні права, об'єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема музичні твори з текстом і без тексту.

Отже, суд першої інстанції зробив правомірний висновок про те, що кожен музичний твір є окремим обєктом авторського права, який належить конкретному субєкту (ам). Кожен окремий факт протиправного використання обєктів авторського права та/або суміжних прав становить самостійне порушення і може бути підставою для застосування відповідальності у виді стягнення компенсації. Кожний субєкт авторського права при порушенні цього права, в тому числі на один твір, має право на компенсацію в розмірі, не менше 10 мінімальних заробітних плат.

Оскільки кожний музичний твір є окремим об'єктом авторського права, який охороняється законом, то захисту підлягають права на два музичні твори, суб'єктами яких заявлені позивачі. Таким чином, з огляду на розмір заявлених позовних вимог і встановленого законом мінімального розміру компенсаційних заходів, спрямованих на захист майнових прав суб'єктів авторського права, за наявності встановленого порушення стягненню підлягає сума у розмірі не менше 10 мінімальних заробітних плат на користь кожного із власників майнових прав на використані твори. В зв`язку з чим частково задовольнив вимоги позивача про зобовязання відповідача сплатити компенсацію за порушення майнових прав субєктів авторського права 13780,00 грн (у відповідності до ст. 8 Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік).

За таких обставин, аналізуючи положення чинного законодавства, колегія суддів доходить висновку про те, що порушення норм процесуального права та матеріального права, які могли призвести до скасування оскаржуваного рішення господарського суду першої інстанції відсутні, а мотиви з яких подано апеляційну скаргу, не можуть бути підставою для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ІНТЕРАКТИВНИЙ МАРКЕТИНГ на рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2016 у справі № 910/7092/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.08.2016 у справі № 910/7092/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/7092/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови підписаний 10.11.2016.

Головуючий суддя А.А. Верховець

Судді М.Л. Доманська

ОСОБА_1