ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Справа № 924/831/16

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Колесника Р.М. за участю секретаря судового засідання Щотової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_1, Хмельницька обл., смт. Теофіполь

до фізичної особи- підприємця ОСОБА_2, Київська обл., с. Трипілля

про визнання недійсним договору

За участю представників:

Від позивача: не зявився;

Від відповідача: не зявився.

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Хмельницької області з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди сільськогосподарської продукції №14 від 24.05.2016.

Позовні обґрунтовані тим, що договір укладено з порушенням вимог Цивільного та Господарського кодексів України, що полягає у відсутності в договорі усіх істотних умов, зокрема вартості орендованого майна (з урахуванням індексації), а також положень про здійснення амортизаційних відрахувань для утримання майна, а також на те, що підпис від імені відповідача виконано в договорі невстановленою особою, яка стверджує, що діє на підставі довіреності, на яку не має посилання в тексті договору, а тому договір має бути визнаний судом недійсним з моменту підписання.

Представники сторін в судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Ухвали Господарського суду Київської області від 12.09.2016, 05.10.2016 та 26.10.2016 направлялась сторонам з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу, зазначену позивачем у позові, яка відповідає адресі, зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правої позиції, викладеної в п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців та громадських формувань), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи те, що незявлення сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.05.2016 позивачем та відповідачем укладено договір оренди сільськогосподарської техніки № 14, за яким позивач (орендодавець) передає, а відповідач (орендар) приймає у тимчасове користування обєкт оренди на умовах, викладених в цьому договорі (п. 1.1. договору).

Згідно п. 1.2. договору термін оренди складає чотири календарні місяці з 01.09.2016 по 31.12.2016.

Обєктом оренди є комбайн CLAAS LEXION 560, 2006 року випуску, заводський номер № 58402333 (п. 2.1. договору).

За виконану роботу орендар сплачує орендодавцеві її ціну в розмірі 3000 (три тисячі) гривень без ПДВ за один календарний місяць оренди одного комбайна. Загальна сума договору складає 12000 гривень без ПДВ. Оплата за користування обєктом оренди розпочинається з дня підписання сторонами акту приймання-передачі обєкту оренди (п. 3.1. договору).

Термін розрахунків: протягом 14 банківських днів з моменту закінчення дії договору та підписання акта виконаних робіт (п. 3.4. договору).

Посилаючись на укладення договору з порушенням вимог Цивільного та Господарського кодексів України, що полягає у відсутності в договорі усіх істотних умов, зокрема вартості орендованого майна (з урахуванням індексації), а також положень про здійснення амортизаційних відрахувань для утримання майна, а також на те, що підпис від імені відповідача виконано в договорі невстановленою особою, яка стверджує, що діє на підставі довіреності, на яку не має посилання в тексті договору, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та просить суд визнати договір № 14 від 24.05.2016 недійсним з моменту підписання.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Приписами ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 284 Господарського кодексу України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з приписами статей 6, 627, 628 та 638 ЦК сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів такого виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписи Цивільного кодексу України не відносять до обов'язкових істотних умов договору оренди такі умови, як: вартість орендованого майна (з урахуванням індексації) та порядок використання амортизаційних відрахувань.

Положення Господарського кодексу України (ст. 284) в частині переліку істотних умов договору повністю узгоджується із положеннями ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», але позивачем не доведено, що відсутність зазначених умов в договорі створює для нього негативні наслідки. Позивачем не доведено яким чином відсутність відомостей про вартість предмету оренду з урахуванням індексації та порядку використання амортизаційних відрахувань впливає на обсяг його цивільних прав.

Судом вбачається, що питання індексації вартості предмету оренди та амортизаційних відрахувань взагалі не притаманні для господарської діяльності субєктів підприємницької діяльності фізичних осіб.

Зроблені позивачем припущення, що відсутність таких відомостей в договорів ставить його у невигідне становище у випадку необхідності вирішення питання про відшкодування збитків у разі спричинення майну шкоди, не ґрунтуються на відповідних положеннях закону, а припущення позивача не можуть бути визначальними для висновків суду про задоволення позову про визнання договору недійсним.

Крім того, судом також враховано, що майно, що є предметом договору оренди взагалі не передано відповідачу у користування, відповідного акту до матеріалів справи не додано, отже договір фактично сторонами не реалізовано.

Метою звернення до суду із будь-яким позовом є захист прав та охоронюваних законом інтересів, водночас, в розглядуваній справі позивачем не доведено, що його права порушено чи існують реальні підстави побоюватися, що таке право буде порушено в майбутньому, що потребувало б вжиття такого способу захисту прав позивача, як визнання договору оренди недійсним.

Щодо доводів позивача про те, що договір підписано невстановленою особою, яка обґрунтовує свої повноваження довіреністю, на яку не має посилання в договорі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з тексту спірного договору, його підписано сторонами у справі, із прикладенням печатки, та жодних відомостей про те, що договір підписано іншою особою (не відповідачем) в договорі не міститься.

Позивачем не доведено відповідно до вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України того, що відповідачем спірний договір не підписано, доводи про те, що договір підписано невстановленою особою, що обґрунтовує свої дії довіреністю, також не доведені, позивачем не зазначено хто саме є та особа, яка посилається на підписання договору від імені відповідача на підставі довіреності.

Жодних клопотань в порядку, передбаченому ГПК України з метою зясування зазначених обставин позивачем в перебігу розгляду справи не заявлялося, що унеможливлює їх самостійне встановлення судом у межах наданих суду повноважень, дотримуючись принципу змагальності та диспозитивності судового процесу.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги недоведеність позивачем обставин, викладених у позові в обґрунтування вимог про визнання недійсним договору оренди № 14 від 24.05.2016, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору та інші судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 43, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 14.11.2016 оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 21.11.2016.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Р.М. Колесник