РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. Справа № 903/503/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Олексюк Г.Є. ,

судді Петухов М.Г.

секретар судового засідання Драчук В. М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 підприємець, представник за довіреністю-Мартіросян А.Г., довіреність в справі;

відповідача - ОСОБА_2, представник, довіреність в справі, ОСОБА_3, представник, довіреність в справі

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м.Володимир-Волинський

на рішення господарського суду Волинської області від 30.08.16 у справі № 903/503/16 (суддя Дем`як В.М.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м.Володимир-Волинський

до відповідача ОСОБА_5 комітету Володимир-Волинської міської ради, м.Володимир-Волинський

про визнання договору оренди продовженим; визнання недійсним конкурсу на право оренди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Волинської області від 30.08.2016 у справі № 903/503/16 (суддя Дем`як В.М.) в задоволенні позову Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до ОСОБА_5 комітету Володимир-Волинської міської ради про визнання договору оренди продовженим; визнання недійсним конкурсу на право оренди відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий господарський суд керувався положеннями ст.ст. 759, 763, 764, 785 Цивільного кодексу України, ст.ст. 188, 284, 291 Господарського кодексу України, частиною другої статті 17 та частиною другої статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та прийшов до висновку, що позивач не скористався умовами які передбачені п.10.6 договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 20.06.2013 щодо продовження строку дії даного договору, а також не наведено суду правових підстав для визнання недійсним конкурсу на право оренди частини нежитлового приміщення площею 22,5 кв.м., за адресою: вул. Павлова, 20, м.Володимир-Волинський.

Рішення господарського суду мотивоване тим, що 06.01.2016 виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради надіслано лист за №1-49/17 позивачу про те, що після закінчення терміну дії договору оренди подальша передача в оренду приміщення буде здійснюватись на конкурентних засадах. Та проінформовано що умови конкурсу та дата проведення будуть опубліковані в засобах масової інформації та на офіційному веб-сайті Володимир-Волинської міської ради.

Листом №1-49/419 від 26.04.2016 виконавчий комітет Володимир-Волинської міської ради повідомив позивача про те, що чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку дії на який його укладено, що має наслідком повернення орендарем майна орендодавцю у порядку, аналогічному при передачі майна орендарю згідно умов договору та ставилась вимога щодо звільнення орендованих приміщень у термін до 20.05.2016 та передачі відповідно до умов договору. Умови продовження строку дії договору сторони погодили у п.10.6. яким визначено, що за місяць до закінчення строку дії договору оренди, орендар зобов'язаний повідомити орендодавця про свій намір щодо продовження терміну дії договору. У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно, позивач не скористався даною умовою про його продовження.

Отже, договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 20.06.2013, що був укладений із позивачем припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку на який його було укладено 01.05.2016.

Заява про продовження терміну дії договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста, яку направив позивач на адресу орендодавця не може бути взята до уваги як доказ направлення пропозиції, що дає підстави для продовження строку дії договору, оскільки остання направлена з порушенням строку, погодженого сторонами у самому тексті договору. як слідує із листа від 25.05.2016 позивачу роз`яснено, що після закінчення термів дії договорів оренди нежитлових приміщень по вул. Павлова,20 в яких розміщені аптечні пункти, подальша передача в оренду буде здійснюватися на конкурсних засадах.

Крім того, частиною 1 ст. 7 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ініціатива щодо оренди майна може надходити від орендодавців. Орендодавець може оголосити про передачу майна в оренду в порядку, встановленому цим Законом.

Матеріалами справи підтверджено, що конкурс проводився в порядку та на підставі визначеними нормативно-правовими актами, які регулюють його проведення, тобто, правових підстав для визнання його недійсним ні в позовній заяві, ні в судового розгляду справи позивач не вказала, також не зазначено і норми закону, яким не відповідає проведений конкурс.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач - Фізична особа - підприємець ОСОБА_4, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Волинської області від 30.08.2016 скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задоволити.

Зокрема, позивач вважає, що обґрунтування на які посилається господарський суд Волинської області, як на обставину відмови у задоволені позовних вимог щодо визнання договору оренди продовженим та визнання недійсним конкурсу на право оренди є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та відповідно рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник зазначає, що для забезпечення власної господарської діяльності, 20.06.2013 між приватним підприємцем ОСОБА_4 та відділом майнових і земельних ресурсів виконавчого комітету Володимир-Волинської міської Ради Волинської області укладений договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста (частина нежитлового приміщення загальною площею 22,5 кв. м., що розміщене за адресою: вул.. Павлова, 20, м.Володимир-Волинський).

Згідно п. 10.1 даного договору строк дії договору завершується 01 травня 2016 року.

Також скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що згідно пункту 10.6 договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на таких самих умовах, які були передбачені цим договором. Звертає увагу суду на те, що від орендодавця до скаржника не надходило заяви про припинення даного договору і станом на дату подання апеляційної скарги залишається орендарем вищезгаданого нерухомого майна, зокрема, в газеті «Слово Правди» №21(10233) від 19.05.2016 опубліковано оголошення про конкурс на право оренди нерухомого майна яке орендує скаржник, що змусило подати документи на даний конкурс. За результатами конкурсу який відбувся 14.06.2016, скаржника оголошено переможцем. Скаржником не підписано договір від 17.06.2016, на підставі того, що проведення конкурсу вважає незаконними, оскільки переконаний про дійсність договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста (частина нежитлового приміщення загальною площею 22,5 кв. м., що розміщене за адресою: вул.. Павлова, 20, м. Володимир-Волинський) від 20.06.2013 року.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник посилається на роз`яснення п.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №12 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», .

Крім того, скаржник у апеляційній скарзі стверджує, що оспорюване рішення суду від 30.08.2016 прийнято за відсутності позивача чи його представника в судовому засіданні. Пояснює тим, що суд першої інстанції не повідомив про розгляд справи належним чином. На підтвердження даного факту додає, довідку Центру поштового зв`язку №2 Волинської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» про повернення рекомендованого листа по закінченню терміну зберігання, що на думку позивача є порушенням вимог ст. 87 ГПК України.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 903/503/16 у складі: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Розізнана І.В., суддя Олексюк Г.Є.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.09.2016 апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження та призначено її розгляд на 26.10.2016 об 11:00 год.

Розпорядженням керівника апарату від 26.10.2016 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді - члена колегії Розізнаної І.В. у період з 24 жовтня 2016 р. по 31 жовтня 2016 р. включно та відповідно до п.2.3.25 Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Рівненському апеляційному господарському суді, на виконання службової записки головуючого судді (судді - доповідача) у справі, призначено автоматичну зміну складу колегії суддів автоматизованою системою документообігу суду.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 26.10.2016 у справі № 903/503/16 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Гудак А.В., суддя Петухов М.Г., суддя Олексюк Г.Є.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 26.10.2016 прийнято апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення господарського суду Волинської області від 30.08.2016 у справі № 903/503/16 до провадження у новому складі суду: головуючий суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г., суддя Олексюк Г.Є.

24.10.2016 на адресу суду від ОСОБА_5 комітету Володимир-Волинської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому відповідач просить відмовити повністю у задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1

В судовому засіданні 26.10.2016 позивачем було подано додаткові пояснення до апеляційної скарги у справі № 903/503/16 на рішення господарського суду Волинської області від 30.08.2016 у справі № 903/503/16 та долучено копію повідомлення від 31.03.2016 в якому позивач вказує на продовження дії договору від 20.06.2016.

Представник позивача та Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 в судовому засіданні 26.10.2016 підтримали доводи апеляційної скарги та надали пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважають, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а тому просять його скасувати, а апеляційну скаргу - задоволити, з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Представники відповідача в судовому засіданні 26.10.2016 апеляційну скаргу заперечили в повному обсязі з підстав викладених у відзиві, вважають рішення господарського суду законним та обґрунтованим, просять рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 26.10.2016 розгляд справи відкладений на 16.11.2016.

14.11.2016 на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких відповідач зазначає, що відповідно до Положення про відділ майнових і земельних ресурсів виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради, що затверджене рішенням міської ради від 01.12.2015 №2/7 відділ здійснює повноваження щодо управління нерухомим майном, що перебуває у комунальній власності. Окрім цього відділ відповідно до покладених на нього завдань виконує наступні функції, зокрема у сфері комунального майна, здійснює підготовку договорів оренди нерухомого майна комунальної власності та змін до них на підставі рішень виконавчого комітету міської ради.

Так, рішенням виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради від 20.06.2013 р. №165 відділу майнових та земельних ресурсів виконавчого комітету міської ради було дозволено продовжити договір оренди з підприємцем ОСОБА_1 на частину нежитлового приміщення площею 22,5 кв. м по вул. Павлова, 20.

Окрім цього, відповідно до п. 10.1 Положення про оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Володимира-Волинського, затвердженого рішенням міської ради від 19.10.2012 р. №21/9 підставами укладення Орендодавцями договорів оренди майна є рішення виконавчого комітету міської ради, рішення суду, протокол конкурсної комісії.

Так, згідно п. 2 протоколу засідання комісії по проведенню конкурсу на право оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Володимира-Волинського №06 від 14.06.2016 конкурсна комісія доручила Відділу майнових та земельних ресурсів після затвердження результатів конкурсу укласти з переможцями конкурсу договори оренди об'єкти нерухомості, що були передані в оренду за результатами проведеного конкурсу.

Відповідно до посадової інструкції начальника відділу майнових і земельних ресурсів виконавчого комітету міської ради начальник відділу організовує процес передачі в оренду цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів і індивідуально визначеного майна, будівель, споруд, приміщень, які перебувають у міській комунальній власності; готує та підписує договори оренди майна міської комунальної власності.

Крім того, відповідач звертає увагу на лист від 25.05.2016 р. №3024/ІВ-05 згідно якого Орендаря було черговий раз поінформовано, що після закінчення термінів дії договорів оренди нежитлових приміщень по вул. Павлова, 20 в яких розміщені аптечні пункти, подальша передача в оренду буде здійснюватись на конкурентних засадах. Поінформовано, що умови конкурсу та дата проведення опубліковані в засобах масової інформації та на офіційному веб-сайті Володимир-Волинської міської ради. Тобто, орендар у визначений договором строк був повідомлений про непродовження договору на новий термін на тих же умовах. Копія реєстру на поштове відправлення вказаного листа додається. Закон України «Про оренду державного та комунального майна» не зобов'язує орендодавця інформувати орендаря виключно рекомендованою кореспонденцією із повідомленнями про вручення поштових відправлень. У матеріалах судової справи наявні копії реєстрів на поштові відправлення виконавчим комітетом Володимир-Волинської міської ради від 11.01.2016 р. та від 26.04.2016 р., як докази надіслання ОСОБА_1 листів від 06.01.2016 р. вих. №1-49/17, від 26.04.2016 р. вих. №1-49/419.

Окрім цього надає суду копію реєстру відправленої кореспонденції ЦНАП від 26.05.2016, як доказ надіслання ОСОБА_1 листа від 25.05.2016 р. №3024/ІВ-05. Вказані реєстри підписані представниками міськвиконкому та представником відділення поштового зв'язку (листоношею).

Щодо продовження сплати позивачем орендної плати на момент розгляду справи в апеляційній інстанції, відповідач посилається на п. 3.8 Договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 20.06.2013 року, що був укладений з ОСОБА_1 у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні 16.11.2016 підтримали доводи апеляційної скарги та надали пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважають, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просять його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог, а апеляційну скаргу - задоволити.

Представники відповідача в судовому засіданні 16.11.2016 заперечили проти доводів апеляційної скарги та надали пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях 26.10.2016, 16.11.2016, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Рівненської області від 30.08.2016 у справі № 903/503/16 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 червня 2013р. між Відділом майнових і земельних ресурсів виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради (Орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_4 (Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста (а.с.11-13) (за тектом договір).

Згідно п.1.3. договору Орендодавець, відповідно до рішення виконавчого комітету №165 від 20 червня 2013 р., передає, а Орендар приймає в оренду частину нежитлового приміщення загальною площею 22,5 кв.м, що розміщене за адресою: вул. Павлова, 20 м. Володимир-Волинський.

Відповідно до п. 10.1 договір було укладено терміном до 01 травня 2016 року. Згідно акту прийому-передачі від 20.06.2013 р., який є невід'ємною частиною Договору орендар зобов'язаний звільнити приміщення до 20 травня 2016 року.

Пунктом 10.6 договору сторонами визначено, що за місяць до закінчення строку дії договору оренди, орендар зобов'язаний повідомити орендодавця про свій намір щодо продовження терміну дії договору. У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк дії договору оренди є істотною умовою договору оренди, що визначено ч. 1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Будь-які зміни до договору оренди оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору. Мовчазної згоди в орендних відносинах де об'єктом оренди виступає комунальна власність не існує.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», укладений сторонами договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору оренди відповідного майна.

Дана норма кореспондується з ч. 4 ст. 179 ГК України, згідно якої при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Як встановлено ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», державну політику у сфері оренди майна, яке перебуває в комунальній власності, здійснюють органи місцевого самоврядування.

На час укладання договору 20.06.2013 чинним було Положення про оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Володимира-Волинського, затверджене рішенням Володимира-Волинської міської ради від 19.10.2012 р. № 21/9.

Додатком до даного рішення Володимира-Волинської міської ради від 19.10.2012 р. № 21/9 було затверджено типовий договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста, п. 10.6 якого визначено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 26, ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено, а орендар зобов'язаний повернути об'єкт оренди на умовах зазначених у договорі оренди.

Згідно п. 5.6 договору, орендар зобов`язаний, у випадку припинення або розірвання даного договору повернути орендодавцеві або підприємству, вказаному орендодавцем, орендоване майно у належному стані, не в гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу та відшкодувати орендодавцеві збитки у випадку погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Необхідною умовою продовження договору оренди приміщення, що перебуває у комунальній власності, є наявність рішення відповідного органу про надання цього приміщення в оренду. І лише за наявності такого рішення та при рівності інших запропонованих умов оренди приміщення, порівняно з тими, які запропоновані рештою бажаючих взяти це ж майно в оренду, у добросовісного користувача виникає переважне право на продовження договору оренди на новий термін. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 22.08.2013 р. у справі № 9/76/5022-1070/2012).

Доказів прийняття власником майна рішення про продовження терміну дії оренди спірного майна позивачу відсутні.

Отже, вказаний договір не може вважатись продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, що були ним передбачені, оскільки орендодавець не має наміру продовжувати договірні стосунки, а тому відсутні правові підстави зобов'язувати відповідача продовжити дію договору оренди всупереч його волі, оскільки законодавством не передбачено обов'язку орендодавця продовжувати дію договору оренди та права орендаря на таке продовження дії договору, за наявності бажання однієї із сторін припинити договір.

Щодо доводів позивача про те, що після закінчення строку дії договору він має переважне право на продовження дії договору, з огляду на належне виконання умов договору, та положення п. 10.6 договору оренди, норми ч. 6 ст. 283, ст. 285 ГК України, ст. 777 ЦК України, то такі доводи не можуть бути покладені в основу рішення з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», після закінчення терміну дії договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки, дійсно має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін.

Проте, зазначеною статтею, а також положеннями ч. 6 ст. 283, ст. 285 ГК України, ст. 777 ЦК України не передбачено порядку автоматичного поновлення договору оренди майна.

Крім того, в матеріалах справи знаходяться копія листа виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради 06.01.2016 №1-49/17 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про те, що після закінчення терміну дії договору оренди подальша передача в оренду приміщення буде здійснюватись на конкурентних засадах. Та проінформовано що умови конкурсу та дата проведення будуть опубліковані в засобах масової інформації та на офіційному веб-сайті Володимир-Волинської міської ради та докази направлення позивачу.(а.с.156)

Також, є копія листа за вих. №1-49/419 від 26.04.2016 виконавчого комітету Володимир-Волинської міської ради про повідомлення фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про наміри Володимир-Волинського ТМО використовувати орендовані вищезгадані частини нежитлових приміщень для власних потреб, та що чинність договору припиняється внаслідок закінчення строку дії на який його укладено, що має наслідком повернення орендарем майна орендодавцю у порядку, аналогічному при передачі майна орендарю згідно умов договору та ставилась вимога щодо звільнення орендованих приміщень у термін до 20.05.2016 та передачі відповідно до умов договору.(а.с.158)

З матеріалів справи встановлено, що підприємець ОСОБА_1 не скористалась умовою п.10.6. за умовами договору яким визначено, що за місяць до закінчення строку дії договору оренди, орендар зобов'язаний повідомити орендодавця про свій намір щодо продовження терміну дії договору про його продовження. У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Отже, договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 20.06.2013, що був укладений із підприємцем ОСОБА_1 припинив свою дію у звязку із закінченням строку на який його було укладено 01.05.2016.

Колегія суддів погоджується, що заява про продовження терміну дії договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста від 20.06.2016, яку направила підприємець ОСОБА_1 на адресу орендодавця не може бути взята до уваги як доказ направлення пропозиції, що дає підстави для продовження строку дії договору, оскільки остання направлена з порушенням строку, погодженого сторонами у самому тексті договору. Крім того, листом від 25.05.2016 підприємцю розяснено, що після закінчення термів дії договорів оренди нежитлових приміщень по вул. Павлова,20 в яких розміщені аптечні пункти, подальша передача в оренду буде здійснюватися на конкурсних засадах, який також було направлено на адресу позивача.(а.с.160)

За замістом ст.764 ЦК України та ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним як до закінчення терміну дій договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Колегією суддів встановлено, що відповідач відповідно до вимог ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" листами від 06.01.2016 р. №1-49/17 та №1-49/419 від 26.04.2016 р. повідомив позивача про закінчення дії договору оренди та пропонував останньому звільнити орендоване приміщення.

Наявність листів відповідача про закінчення строку дії договору свідчить про неможливість автоматичного продовження строку дії договору оренди від 20 червня 2013 р. на той самий термін.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком судів про те, що укладений між сторонами договір оренди припинився з 01.05.2016 у зв'язку із закінченням строку, на який він був укладений.

При цьому, колегія суддів зазначає, що отримання відповідачем орендної плати, до моменту розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції, за користування орендованим приміщенням, перерахованої позивачем, не можна розцінювати як згоду орендодавця на пролонгацію договору оренди від 20.06.2013, оскільки позивач сплачував кошти за фактичне користування майном. Здійснення платежів не є підставою продовження договору, термін дії якого закінчився.

Викладені у апеляційній скарзі доводи скаржника про наявність у нього переважного права свідчать про помилкове ототожнення ним правового інституту пролонгації договору оренди (продовження договору на той же строк та на тих самих умовах), закріпленого ч.2 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", та ст.764 ЦК України, який реалізується внаслідок мовчазної згоди сторін договору, та переважного права добросовісного орендаря, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий строк, що, як правило, здійснюється шляхом переукладення договору (ч.3 ст.17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та ст.777 ЦК України).

Аналізуючи вищезазначені норми законодавства можна зробити висновок, що можливість продовження дії договору оренди на той же термін і на тих же умовах законодавець поставив у залежність, зокрема, від відсутності волевиявлення однієї із сторін про припинення цього договору у зв'язку із закінченням терміну його дії, та зазначив про те, що таке волевиявлення має відбуватись у відповідні строки. Тому, на переконання колегії суддів, будь-яке документальне підтвердження факту здійснення такої заяви на адресу контрагента припиняє договір оренди, без урахування того, чи отримано іншою стороною цю заяву, оскільки нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку орендодавців доводити факт отримання орендарями листів (заяв, повідомлень тощо) про припинення дії договорів оренди або ж пересвідчуватися в тому, чи отримував орендар повідомлення (заяви тощо) про припинення дії договору, які надсилаються, зокрема, в порядку ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», а передбачений лише обов'язок довести факт належного направлення такого повідомлення-заяви орендарю, яке буде свідчити про відсутність волевиявлення на продовження орендних правовідносин.

Підпунктом 2.3. пункту 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» (із змінами і доповненнями) визначено, що господарські суди, вирішуючи питання щодо права орендодавця самостійно, без відповідного рішення ради, передавати в оренду майно, належне до комунальної власності, мають виходити з кола його повноважень, передбачених положеннями про таких орендодавців, затвердженими у встановленому порядку радою. При цьому слід також враховувати, що орендодавець здійснює свої повноваження тільки за наявності рішення ради і не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення про передачу об'єктів комунальної власності в оренду.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що неповідомлення також позивача у встановлений законом строк про намір використовувати орендоване приміщення для власних потреб власником не є підставою для задоволення позовних вимог про визнання договору оренди продовженим та про визнання позивача орендарем. Зазначені приписи закону стосуються предмету про укладення договору оренди саме на новий термін, а не предмету позовних вимог про визнання договору продовженим та про визнання позивача орендарем приміщення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення в частині визнання договору оренди продовженим відповідає нормам матеріального та процесуального права, ґрунтується на встановлених обставинах справи, а тому підстав для його зміни або скасування немає, суд першої інстанції при прийнятті рішення про відмову у задоволенні позову дійшов правильного висновку по справі. Позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було доведено порушення його прав зі сторони відповідача.

Щодо доводів скаржника у апеляційній скарзі, про те, що оспорюване рішення суду від 30.08.2016 прийнято за відсутності позивача чи його представника в судовому засіданні, оскільки суд першої інстанції не повідомив про розгляд справи належним чином, як доказ додає, довідку Центру поштового зв`язку №2 Волинської дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» про повернення рекомендованого листа по закінченню терміну зберігання, що на думку позивача є порушенням вимог ст. 87 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 п.3.1, п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змінами і доповненнями) у визначенні місця проживання інших фізичних осіб господарському суду слід враховувати приписи частини першої статті 29 та статті 379 Цивільного кодексу України, за якими відповідним місцем є житло, в якому фізична особа проживає постійно або тимчасово, а таким житлом є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Водночас громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 Господарського кодексу України (частина перша статті 128 названого Кодексу).

Таким чином, у випадках, передбачених статтею 56 ГПК України, місцезнаходження (місце проживання) відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень.

Відповідно до пункту 4 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році (із змінами від 08.04.2008 р.) примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками адресат вибув, адресат відсутній і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

З урахуванням наведеного доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права (неналежне повідомлення позивача про розгляд справи) колегія суддів вважає безпідставними, оскільки примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку, є належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення позивача про вчинення ним процесуальних дій. При цьому зауважень щодо адреси, на яку надсилалась кореспонденція, скаржником у апеляційній скарзі не наведено.

Колегію суддів з матеріалів справи встановлено, що вимога скаржника про визнання недійсним конкурсу на право оренди нерухомого майна загальною площею 22.5 кв.м. яке розміщене за адресою вул. Павлова, 20, м. Володимир-Волинський від 14.06.2016 є безпідставною з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» ініціатива щодо оренди майна може надходити від орендодавців. Орендодавець може оголосити про передачу майна в оренду в порядку, встановленому цим Законом.

Як зазначено у ч. 6 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» порядок проведення конкурсу визначається: органами місцевого самоврядування - для об'єктів, що перебувають у комунальній власності.

Відповідно Закону України «Про оренду державного та комунального майна», Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 р. №906, рішенням Володимир-Волинської міської ради від 19.10.2012 р. №21/9 було затверджено Положення про оренду майна комунальної власності територіальної громади м. Володимира-Волинського, додатком до якого є Порядок проведення конкурсу на право оренди комунальної власності територіальної громади міста Володимира-Волинського.

Відповідно до п. 1.2 вказаного Порядку який поширюється, зокрема, на нерухоме майно - будівлі, споруди, приміщення та інше окреме індивідуально визначене майно, що належить до комунальної власності.

Конкурс полягає у визначенні орендаря, який запропонував найбільшу орендну плату при забезпеченні виконання інших умов конкурсу. Згідно п. 2.2 Оголошення про конкурс на право оренди майна публікується у газеті "Слово правди" та, у разі доцільності, за рішенням орендодавця в інших виданнях. Оголошення про конкурс також оприлюднюється на веб-сайтах орендодавців. Оголошення публікується не пізніше ніж за 20 календарних днів до дати проведення конкурсу і повинно містити такі відомості:

-інформація про об'єкт (назва, місцезнаходження);

-умови конкурсу;

-дата, час і місце проведення конкурсу;

-кінцевий термін прийняття пропозицій учасників конкурсу (заяв про оренду і пропозицій до договору оренди, що відповідають вимогам конкурсу);

-іншу інформацію.

У примірнику газети «Слово правди» від 19.05.2016 р. №21 (10233) в межах встановленого строку було опубліковане оголошення про проведення конкурсу на право оренди, зокрема, частини нежитлового приміщення площею 22,5 кв. м на першому поверсі вестибуля головного корпусу ТМО за адресою: вул. Павлова, 20. Стартовий розмір орендної плати за базовий місяць - 3387,58 грн. з врахуванням ПДВ. Внесення конкурсної застави у розмірі 50 відсотків розміру стартової орендної плати - 1693,79 грн..

В оголошенні були також зазначені основні вимоги щодо умов конкурсу: цільове призначення - торгівля лікарськими засобами (аптечний пункт); об'єкт передається в оренду на два роки 11 місяців; найбільший запропонований розмір місячної орендної плати порівняно зі стартовим; додаткові умови - забезпечити запровадження соціально програми, яка передбачатиме обмеження націнки на лікарські препарати до 15%.(а.с. 162).

На виконання п. 2.2 Порядку в оголошенні містилась також інформація про те, що конкурс відбудеться 14 червня в залі засідань міськвиконкому о 14.30 за адресою вул. Д. Галицького, 5.

Відповідно до п. 4.1 та 4.2 Порядку до складу конкурсної комісії входять представники орендодавця, балансоутримувач об'єкта оренди, депутати міської ради. Склад комісії затверджується розпорядженням міського голови.

Розпорядженням міського голови від 09.06.2016 р. №158 р. було створено комісію для проведення конкурсу на право оренди об'єктів міської комунальної власності (а.с.163).

Відповідно до п. 5.2 Порядку, пропозиції (крім пропозиції щодо розміру орендної плати) та інші матеріали учасників конкурсу надаються до підрозділу орендодавця - відділу майнових і земельних ресурсів, який відповідно до своїх функцій здійснює реєстрацію вхідної кореспонденції, у конвертах з написом "На конкурс", запечатаних печаткою учасника конкурсу.

Для участі у конкурсі по вказаному лоту було подано документи від двох учасників: ПП ОСОБА_1 та фірми «Волиньфарм» у формі ТзОВ.

Згідно п. 5.1. Порядку конкурс проводиться з використанням відкритості пропонування розміру орендної плати за принципом аукціону, на якому визначається переможець згідно з умовами конкурсу та зобов'язаннями учасника конкурсу.

У пропозиції щодо розміру місячної орендної плати ОСОБА_4 була вказана сума 3400,00 грн. та зазначено, що безпосередньо під час проведення конкурсу ФОП ОСОБА_1 на власний розсуд може бути запропоновано більший розмір орендної плати.

Згідно п. 5.7 Порядку конкурсні пропозиції, у яких зазначена вартість орендної плати нижча, ніж визначена в умовах конкурсу, до уваги не беруться, а особи, які їх подали, до подальшої участі в конкурсі не допускаються. В даному випадку пропозиції учасників конкурсу щодо розміру місячної орендної плати були вищими ніж пропонована умовами конкурсу (згідно умов конкурсу стартовий розмір місячної орендної плати - 3387,58 грн.).

Після оголошення всіх конкурсних пропозицій орендної плати конкурс проводиться у вигляді торгів "з голосу" головою комісії (у разі його відсутності - заступником голови комісії), (п. 5.8 Порядку).

За результатами проведення конкурсу найвищий розмір орендної плати був запропонований учасником №1 ОСОБА_1.

Відповідно до п. 5.12 Порядку після закінчення засідання комісії, на якому визначався учасник, який запропонує найвищий розмір орендної плати, складається протокол, у якому зазначаються: відомості про учасників; встановлена на торгах початкова орендна плата; пропозиції учасників (підписані бланки з пропозиціями додаються); результат конкурсу.

Протокол не пізніше наступного робочого дня після проведення засідання підписується всіма членами комісії і переможцем конкурсу. Позивач протокол засідання комісії підписав без зауважень (а.с.176).

Протокол про результати конкурсу протягом 3 робочих днів після підписання його всіма членами комісії і переможцем конкурсу затверджується міським головою (п. 5.13 Порядку). Вказані вище протоколи після їх підписання членами комісії та переможцем були затверджені міським головою 16.06.2016 р.(а.с.176-177). Згідно п. 5.16 Порядку орендодавець протягом 5 днів після дати затвердження ним результатів конкурсу направляє переможцю конкурсу проект договору оренди. Переможець конкурсу після отримання проекту договору протягом 5 робочих днів повертає орендодавцю підписаний проект договору оренди.

За результатами проведеного конкурсу складено протокол, який є актом ненормативного характеру.

Відповідно до пункту 2 розяснення № 02-5/35 від 26.01.2000р. Вищого Господарського суду України „Про деякі питання практики вирішення спорів, повязаних з визнанням недійсними актів державних чи інших органів зі змінами і доповненнями, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обовязковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у звязку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Факт отримання проекту договору для підписання позивач не оспорюється позивачем, однак, незважаючи на те, що позивачем без зауважень було погоджено протокол засідання комісії договір оренди ним не підписаний (а.с.18-20).

ОСОБА_5 комітетом Володимир-Волинської міської ради надіслано лист за №96 від 11.07.2016р. ОСОБА_1 про те, що станом на дату подання вказаного листа нею не було повернуто підписаний договір оренди. Зазначалось, що згідно п.32 Порядку проведення конкурсу на право оренди державного майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 р. №906, у разі відмови переможця конкурсу від укладення договору оренди або порушення ним строку, зазначеного у пункті 30 цього Порядку, комісія за умови надходження від інших учасників конкурсу у , визначений в оголошенні про конкурс строк пропозицій, що відповідають умовам конкурсу, скасовує раніше прийняте рішення про визначення переможця конкурсу, виключає особу, яка порушила вимоги цього Порядку, з числа учасників конкурсу та визначає час і місце проведення додаткового засідання комісії. Додаткове засідання проводиться в порядку, встановленому пунктом 34 цього Порядку. Новим переможцем конкурсу визначається той учасник конкурсу, розмір останньої пропозиції якого був найбільшим з пропозицій інших учасників конкурсу, допущених до подання конкурсної пропозиції щодо орендної плати, про що складається протокол, який підписується всіма членами комісії, які брали участь у засіданні, і новим переможцем конкурсу. Протокол про визначення переможця конкурсу затверджується наказом орендодавця (а.с.179).

За таких обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що апелянт, всупереч вимог ст.ст.33-34 ГПК України не довів суду належними доказами обставин порушення відповідачем його прав та охоронюваних законом інтересів, щодо визнання недійсним конкурсу на право оренди

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення . У розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Частиною 2 ст.16 ЦК України та ст.20 ГК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Тому, з цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб (правова позиція Верховного суду України викладена у листі від 01.04.2014р. "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України ").

В процесі розгляду справи, позивач не довів суду належними доказами, яким чином визнання недійсним конкурсу на право оренди нерухомого майна загальною площею 22.5 кв.м. яке розміщене за адресою вул. Павлова, 20, м. Володимир-Волинський від 14.06.2016 відновить його право на продовження договору оренди приміщенням загальною площею 22.5 кв.м. яке розміщене за адресою вул. Павлова, 20, м. Володимир-Волинський.

За таких обставин справи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в позовній вимозі щодо визнання недійсним конкурсу на право оренди нерухомого майна загальною площею 22.5 кв.м. яке розміщене за адресою вул. Павлова, 20, м. Володимир-Волинський від 14.06.2016, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_4 слід відмовити у зв`язку з недоведеністю з яких правових підстав порушення його прав.

З урахуванням, доказів наявних в матеріалах справи, дослідженням обставин та норм цивільного законодавства, що регулюють правовідносини пов`язані з орендою (найомо) майна, судова колегія прийшла до висновку, що своїми діями позивач, зокрема подачею заяви на конкурс, підтвердила припинення правовідносин по договору оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності міста з 01.05.2016 року.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції скаржником не було подано належних та переконливих доказів на підтвердження заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Волинської області від 30.08.2016 у справі №903/503/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без задоволення.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.