КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2016 р. Справа№ 910/11463/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Жук Г.А.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Яценко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 16.08.2016

у справі № 910/11463/16 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2»,

до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»,

про стягнення 1 136 817,81 грн,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність №194-1 від 25.10.2016);

від відповідача: ОСОБА_3 представник (довіреність №00123/0/14-15 від 23.12.2015),

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Трест Київпідземшляхбуд-2» (надалі ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» (надалі ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд», відповідач) про стягнення 1 136 817,81 грн, з яких 570 723,64 грн основного боргу, 507 552,00 грн інфляційних втрат та 58 542,17 грн 3 % річних, зумовлених неналежним виконанням зобовязань з оплати робіт за договором підряду від 24.04.2012 №166/12 на виконання додаткових робіт в межах реконструкції Національного спортивного комплексу «Олімпійський» по вул. Червоноармійській, 55 у Печерському районі м. Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі №910/11463/16 позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на користь Публічного акціонерного товариства «Трест Київпідземшляхбуд-2» 570 723,64 грн основного боргу, 3 % річних в розмірі 58 542,17 грн, інфляційні втрати в розмірі 507 552,00 грн та 17 052,27 грн витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним і неповним дослідженням доказів, порушенням норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.09.2016 колегію суддів у складі: головуючий суддя Лобань О.І., судді Майданевич А.Г., Федорчук Р.В. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 31.10.2016 за участю уповноважених представників сторін.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 23.09.2016 №09-52/5035/16, у звязку із припиненням повноважень та подальшим звільненням у відставку головуючого судді Лобаня О.І., призначено повторний автоматизований розподіл справи, за яким справа №910/11463/16 передана для розгляду судовій колегії у складі: головуючий суддя Мальченко А.О., судді Жук Г.А., Дикунська С.Я.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.09.2016 апеляційна скарга прийнята до провадження визначеною колегією суддів та призначена до розгляду на 19.10.2016.

19.10.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» надійшло клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державне підприємство «Національний спортивний комплекс «Олімпійський».

Порадившись, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання у звязку з тим, що рішення у даній справі жодним чином не впливає на права або обовязки ДП «Національний спортивний комплекс «Олімпійський», оскільки предметом даного спору є неналежне виконання зобовязань ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» перед ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2» за договором підряду від 24.04.2012 №166/12, в той час як ДП «НСК Олімпійський» не є стороною спірного правочину, а за змістом статті 511 Цивільного кодексу України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи.

19.10.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від ПАТ «Холдингова компанія «Київміськбуд» надійшло клопотання про зупинення розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею справи №910/14542/15, що розглядається іншим судом.

Обґрунтовуючи вказане клопотання, відповідач зазначив, що предметом розгляду справи №910/14542/15 є зобовязання ПАТ «ХК «Київміськбуд» усунути недоліки робіт з реконструкції «НСК «Олімпійський» та здійснити ремонтні роботи приміщень, пошкоджених внаслідок протікання води, до будівництва та реконструкції яких був залучений позивач, а відтак, у разі задоволення вказаних позовних вимог грошові кошти відповідача будуть направлені на усунення недоліків ремонтних робіт, що унеможливить сплату коштів позивачу у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі лише в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення повязаної з нею іншої справи.

Враховуючи те, що з позовної заяви ДП «НСК «Олімпійський» у справі №910/14542/15 не вбачається, що можливі недоліки мали місце у роботах, які виконувалися саме ПАТ «Трест Київпідземшляхбуд-2», колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду справи №910/14542/15.

У судовому засіданні 26.10.2016 було оголошено перерву до 09.11.2016 в порядку статті 77 ГПК України.

Позивач скористався правом, наданим статтею 96 Господарського процесуального кодексу України, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх безпідставними, а судове рішення законним та обґрунтованим, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду без змін.

09.11.2016 в судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 24.04.2012 між Акціонерним товариством холдингова компанія «Київміськбуд», найменування якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» (в тексті договору генпідрядник) та Публічним акціонерним товариством «Трест Київпідземшляхбуд-2» (в тексті договору головний підрядник) був укладений договір підряду №166/12 на виконання додаткових робіт в межах реконструкції Національного спортивного комплексу «Олімпійський» по вул. Червоноармійській, 55 у Печерському районі м. Києва (надалі договір), відповідно до умов якого головний підрядник зобовязується виконати роботи з монтажу повітряного кабель-каналу з підтримуючими конструкціями від стоянки автобусів ТВ до головної ТВ-студії по обєкту «Реконструкція існуючих та будівництво нових обєктів національного спортивного комплексу «Олімпійський» по вул. Червоноармійській, 55, у Печерському районі м. Києва, а генпідрядник зобовязується прийняти належним чином виконані роботи та оплатити їх.

Відповідно до пункту 2.1. договору договірна ціна робіт, вказаних у пункті 1.1. цього договору, становить 814 838,00 грн.

В подальшому сторонами укладено Додаткову угоду від 17.01.2013 №4 до договору підряду від 24.04.2016 №166/12, відповідно до пункту 1. якої погоджено зменшити ціну договору на 244 114,36 грн та викладено пункт 2.1. договору в наступній редакції: «Договірна ціна становить 570 723,64 грн, в тому числі ПДВ (20%) 95 120,61 грн».

Відповідно до пункту 3.1. договору оплата вартості робіт за цим договором здійснюється шляхом перерахування грошових коштів генпідрядником на поточний рахунок головного підрядника у наступному порядку: генпідрядник у порядку, передбаченому пунктом 1. постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2006 №1404 та пункту 19. постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 №1764 на підставі отриманої в письмовому вигляді заявки від головного підрядника про перелік матеріальних ресурсів та їх вартість, перераховує головному підряднику попередню оплату (аванс) в розмірі, що не перевищує 50 відсотків вартості робіт за договором, на строк не більш як шість місяців. Аванс сплачується протягом 10 банківських днів з моменту підписання цього договору за умови надходження коштів від замовника. Головний підрядник зобовязується використати отриманий аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів. Невикористана сума авансу по закінченні шести місяців повертається генпідряднику. Інші умови надання авансу визначаються додатковими угодами. Генпідрядник здійснює оплату виконаних головним підрядником робіт протягом 10 (десяти) банківських днів, у наступному місяці за звітним, на підставі підписаних уповноваженими представниками сторін актів приймання виконаних робіт за формою №КБ-2в та Довідок про вартість виконаних підрядних робіт та витрат за формою №КБ-3 за фактично виконані головним підрядником роботи за цим договором з урахуванням (тобто за виключенням) авансу, сплаченого відповідно до договору, та договірного забезпечення згідно пункту 3.1.4. за умови надходження коштів від замовника.

Згідно з пунктом 3.1.4. договору договірне забезпечення зобовязань головного підрядника у розмірі двох відсотків від вартості фактично виконаних робіт звітного місяця утримується генпідрядником та сплачується головному підряднику у місячний термін з дати прийняття в експлуатацію обєкта за умови надходження коштів від замовника.

Кінцеві розрахунки здійснюються у місячний термін після виконання і приймання всіх передбачених договором робіт та підписання акта готовності об'єкту до експлуатації, затвердженого в установленому порядку, видачі сертифіката відповідності на обєкт та лише за умови надходження коштів від замовника (пункт 3.1.5. договору).

Відповідно до пункту 13.1. договору, в редакції додаткової угоди від 29.12.2012 №3, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2013, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором.

За правовою природою укладений сторонами правочин є договором будівельного підряду, за яким, відповідно до статті 875 Цивільного кодексу України, підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (частина 3 статті 875 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Згідно зі статтею 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї з сторін від підписання акта, про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Виходячи з приписів статей 173, 193 Господарського кодексу України, статей 526, 629 Цивільного кодексу України, сторони мають виконувати зобов'язання належним чином відповідно до його умов та вимог закону, при цьому, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Місцевий господарський суд встановив, що на виконання умов договору позивачем виконано, а відповідачем прийнято роботи на суму 570 723,64 грн, що підтверджується підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленим печатками підприємств актом приймання виконаних будівельних робіт №667/1 за жовтень 2012 року та довідкою про вартість виконаних робіт за жовтень 2012 року на суму 570 723,64 грн, копії яких долучені до матеріалів справи.

З матеріалів справи також вбачається, що Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві було видано два сертифікати відповідності закінченого будівництвом від 06.10.2011 №КВ0 та від 28.04.2012 №КВ6 щодо об'єкта: «Реконструкція існуючих та будівництво нових об'єктів НСК «Олімпійський» на вул. Червоноармійській, 55 у Печерському районі м. Києва, які видані на підставі акта готовності обєкта до експлуатації від 16.01.2011.

Проте, відповідач в порушення умов договору свої зобовязання з оплати виконаних робіт не виконав, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що обєкт будівництва був прийнятий в експлуатацію, сторонами договору зміни щодо строків здійснення кінцевих розрахунків та строків оплати договірного забезпечення у розмірі 2 % від суми виконаних робіт до договору не вносилися, а тому строк оплати виконаних робіт з урахуванням вартості договірного забезпечення, передбаченого пунктом 3.1.4. договору, настав.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, апелянт вказував на те, що відповідно до положень пункту 3.1.5. договору кінцеві розрахунки здійснюються лише за умови надходження коштів від замовника, а тому оскільки ДП «НСК «Олімпійський» з ним не розрахувався, строк оплати виконаних у жовтні 2012 року робіт не настав.

Дані твердження скаржника відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Так, за змістом частини 2 статті 617 ЦК України та частини 2 статті 218 ГК України вбачається, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов'язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.02.2012 у справі №11/446.

У даній справі спірні правовідносини між сторонами склалися на підставі договору підряду, а тому обов'язок прийняти та оплатити виконані роботи витікає із закону та договору і не може ставитися в залежність від виконання певних дій третьою особою.

Згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 19.11.2013 у справі №910/5946/13, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.12.2013 та постановою Вищого господарського суду України від 24.02.2014, було стягнуто з Державного підприємства «Національний спортивний комплекс «Олімпійський» на користь Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» 32 229 440,85 грн основного боргу згідно договору генерального підряду від 28.11.2008 №2-2008.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що строк виконання зобовязання за договором настав, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості.

Твердження апелянта про те, що надані позивачем акти звірки взаємних розрахунків не породжують для ПАТ «ХК «Київміськбуд» будь-яких прав та обовязків, а тому не можуть бути належними доказами наявності у відповідача заборгованості за договором відхиляються судовою колегією з огляду на те, що в матеріалах справи містяться підписані та скріплені печатками сторін акт приймання виконаних будівельних робіт та довідка про вартість виконаних робіт за жовтень 2012 року на суму 570 723,64 грн, які є первинними документами та приймаються судом як належні докази виконання позивачем договірних зобовязань.

В апеляційній скарзі апелянт також зазначив про наявність недоліків у виконаних позивачем роботах, в звязку з чим, на його думку, сума коштів згідно акту за жовтень 2012 року має бути утримана останнім та спрямована на усунення таких недоліків, як це передбачено пунктом 3.1.6. договору.

Обґрунтовуючи свою позицію скаржник зазначає, що у провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа №910/14542/15 за позовом ДП «НСК «Олімпійський» до ПАТ «ХК «Київміськбуд» про зобовязання усунути недоліки робіт з реконструкції НСК «Олімпійський» та здійснити ремонтні роботи приміщень, пошкоджених внаслідок протікання води.

Колегією суддів відхиляються такі твердження апелянта як необґрунтовані, оскільки наявність недоліків у виконаних позивачем роботах не підтверджується позивачем будь-якими належними доказами, вказані ним обставини є предметом розгляду іншої справи та не є підставою для відмови у здійсненні розрахунків за роботи, виконання яких підтверджується первинними документами.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем доказів оплати виконаних робіт у повному обсязі в строк, визначений пунктом 3.1. договору не надано, що в розумінні статті 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобовязання.

Оскільки розмір заборгованості підтверджується наявними матеріалами справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню в розмірі 570 723,64 грн.

У звязку з несвоєчасним виконанням відповідачем грошового зобовязання за договором позивач просив стягнути з відповідача інфляційні втрати в розмірі 507 552,00 грн за період з 01.01.2013 по 01.05.2016 та 3 % річних в розмірі 58 542,17 грн за період з 01.01.2013 по 01.06.2016.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Під час розгляду справи місцевим господарським судом, відповідачем було подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності щодо вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Місцевий господарський суд, розглянувши дану заяву відмовив відповідачеві в її задоволенні, вказавши при цьому, що позивачем не було пропущено строку позовної давності у звязку з наявністю обставин, що свідчать про переривання його перебігу.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає його таким, що відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства, виходячи з наступного.

Стаття 256 Цивільного кодексу України визначає, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями статті 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Статтею 264 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 4.4.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» (із змінами і доповненнями) розяснено, що у дослідженні обставин, повязаних із вчиненням зобовязаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку (ч. 1 ст. 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

Вчинення боржником дій з виконання зобовязання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Матеріали справи свідчать, що сторонами 31.12.2012, 01.12.2013, 30.06.2013, 30.09.2013, 01.12.2014, тобто в межах строку позовної давності, були складені акти звірки взаєморозрахунків, згідно яких відповідач визнав наявність заборгованості за договором підряду №166/12 від 24.04.2012 у розмірі 570 723,64 грн.

Оскільки 3 % річних та інфляційні втрати є складовою частиною основного зобовязання, колегія суддів дійшла висновку, що строк позовної давності для предявлення позовної вимоги про їх стягнення станом на день звернення до суду позивачем не пропущено.

Твердження апелянта про те, що позивач не звертався до відповідача з вимогами про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, оскільки попереднє, до подання позову до господарського суду, звернення кредитора до боржника з вимогою про сплату сум пені, інфляційних нарахувань та процентів річних не передбачено законом і тому не є обов'язковим, про що зазначено в пункті 1.8. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 №14.

Судова колегія встановила, що позивачем правильно розраховано розміри 3 % річних та інфляційних втрат, а відтак, місцевий господарський суд дійшов мотивованого висновку щодо задоволення цих позовних вимог у заявленому позивачем обсязі.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарським судом міста Києва від 16.08.2016 у справі №910/11463/16 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у звязку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 4-3, 32-34, 43, 44, 49, 96, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі №910/11463/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.08.2016 у справі №910/11463/16 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/11463/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді Г.А. Жук

ОСОБА_1