РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016Справа №910/15628/16
за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" Волков О.Ю.

до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК"

про стягнення 62 998,34 дол. США

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: Баранов О.В. (довіреність № 108 від 01.07.2016)

від відповідача: Канюк Я.Ю. (довіреність № 434 від 13.08.2014)

Яців О.Р. (довіреність № 102 від 04.02.2014)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" від імені та в інтересах якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" Волков О.Ю. (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" (відповідач) про стягнення грошових коштів у сумі 62 998,34 дол. США.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем договірних зобов'язань щодо повернення депозиту у сумі 62998,34 дол. США. та неправомірним списанням вказаної суми з кореспондентського рахунку позивача у період запровадження в ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" тимчасової адміністрації у відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.08.2016 порушено провадження по справі № 910/15628/16 та призначено справу до розгляду на 15.09.2016.

14.09.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2016 відкладено розгляд справи №910/15628/16 на 27.09.2016.

26.09.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли: клопотання про припинення провадження у справі, відзив на позовну заяву та довідка про відсутність аналогічного спору.

У відзиві на позов, відповідач позовні вимоги заперечив, посилаючись на те, що у відповідності до укладених договорів, ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" реалізував своє право вимоги та отримав задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна (депозитних коштів) в сумі 62998,34 доларів США, що включали в себе 1 858,98 дол. США та 1 416 545,30 грн. заборгованості, яка виникла під час здійснення діяльності з емісії та обслуговування платіжних карток в міжнародній платіжній системі MasterCard. Решту коштів в сумі 92 001,66 дол. США банк повернув на рахунок позивача. Отже, за твердженням відповідача після звернення стягнення на депозитні кошти за договором про міжбанківський депозит, шляхом їх списання в рахунок погашення заборгованості позивача та повернення позивачу залишку депозитних коштів, договір про міжбанківський депозит припинив свою дію, що свідчить про відсутність предмету спору.

27.09.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2016 відкладено розгляд справи №910/15628/16 на 25.10.2016.

25.10.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення по справі.

Представник позивача в судовому засіданні 25.10.2016 надав пояснення по суті позову.

Представники відповідача заперечили позовні вимоги, надали пояснення щодо своїх заперечень та щодо раніше поданого клопотання про припинення провадження у справі.

Представник позивача заперечив проти припинення провадженням у справі, заявив клопотання про продовження строку вирішення спору у відповідності до ст. 69 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 продовжено строк вирішення спору у справі № 910/15628/16 на 15 днів, розгляд справи відкладено на 10.11.2016.

08.11.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі та пояснення по справі.

09.11.2016 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли пояснення, в яких відповідач зазначив, що договором відступлення права вимоги №6/МС/КР від 28.12.2007 не було передбачено обов'язку банку перед початком процедури звернення стягнення здійснювати реєстрацію звернення стягнення на заставне майно в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, як про це зазначено в Законі України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Представник позивача в судовому засіданні 10.11.2016 надав суду виписку з реєстру вимог кредиторів.

Представники відповідача надали пояснення щодо заявлених клопотань про припинення провадження у справі та зупинення провадження у справі.

В судовому засіданні 10.11.2016 суд відклад розгляд заявлених відповідачем клопотань.

Судом враховано, що відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року, "Матіка проти Румунії" від 02 листопада 2006 року, "Літоселітіс проти Греції" від 05 лютого 2004 року та інші).

Враховуючи положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що у судовому засіданні 10.11.2016 виникла необхідність з'ясувати певні обставин справи, судом було оголошено перерву до 17.11.2016 на підставі ст. 77 ГПК України.

17.11.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення по справі.

В судове засідання 17.11.2016 з'явились представники позивача та відповідача.

В судовому засіданні 17.11.2016 розглянувши заявлене відповідачем клопотання про припинення провадження у справі, суд відмовив в його задоволенні із огляду на наступне.

Обґрунтовуючи своє клопотання відповідач посилається на відсутність предмету спору, у зв'язку із припиненням дії договору про міжбанківський депозит №02/МС/КР від 08.12.2003 внаслідок повернення позивачу депозиту у сумі 92001,66 дол. США та списання заборгованості у сумі 62998,34 дол. США.

Згідно із п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 4.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що припинення дії договору не свідчить про належне виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за договором та відсутність предмету спору щодо повернення депозитних коштів, а тому у суду не має правових підстав для припинення провадження у справі.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження у справі.

Клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, також не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, у своєму клопотанні відповідач просить суд зупинити провадження у даній справі до розгляду Конституційним Судом України справи за поданням Верховного Суду України щодо конституційного подання Верховного Суду України про відповідність (конституційність) Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" положенням Конституції України.

Згідно із ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини третя і четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Тобто, метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи.

Проте, суд зазначає, що обставини, які встановлюються у справі про невідповідність Конституції України Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не впливають та не можуть вплинути на подання і оцінку доказів, якими сторони обґрунтовують свої доводи у даній справі.

Судом не встановлено обставин за наявності яких розгляд звернення про невідповідність Конституції України Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" призвів би до неможливості розгляду даної справи.

Таким чином, суд не позбавлений можливості вирішити спір у даній справі без закінчення розгляду Конституційним Судом України справи щодо відповідності Конституції України Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, судом враховано, що при розгляді спору мають застосовуватись ті норми права, які діють на час розгляду такого спору.

З огляду на викладене, правові підстави для зупинення провадження у справі №910/15628/16 відсутні, у зв'язку з чим клопотання відповідача про зупинення провадження у даній справі задоволенню не підлягає.

Представник позивача надав пояснення щодо викладених у письмових поясненнях обставин, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечили.

Враховуючи те, що за висновками суду документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 17.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

08.12.2003 між відповідачем як повіреним та позивачем як довірителем укладено договір доручення №01/МС/КР з подальшими змінами та доповненнями внесеними додатковими договорами (далі - договір доручення).

Відповідно до п. 1.1. договору, АБ "УКРГАЗБАНК" (відповідач) який є Принципіальним Учасником міжнародної платіжної системи Visa International (далі - Visa) та MasterCard Wordwide (далі - MasterCard) прийняв на себе зобов'язання виконувати від імені та за рахунок довірителя (позивача) всі необхідні дії по наданню довірителю послуг, спрямованих на вступ до MasterCard і подальшу участь довірителя у MasterCard в якості афілійованого учасника, виконувати від імені і за рахунок довірителя розрахунки в іноземній та національній валюті з MasterCard по операціям емісії та еквайрінгу довірителя, а також здійснювати всі інші розрахунки, пов'язані з виконанням всіх інших зобов'язань позивача як афілійованого учасника MasterCard.

Відповідно до п. 2.7 договору доручення, факт виконання зобов'язань повіреного перед довірителем, а також наявності права вимагати відшкодування фактично понесених повіреним витрат, пов'язаних з виконанням зобов'язань за цим договором підтверджуються наступними документами: рахунками зобов'язань (інвойсами) MasterCard, розрахунково-кліринговими звітами MasterCard про проведені операції, розрахунково-кліринговими звітами процесінгової компанії ВАТ "УкрКарт".

Пунктом 3.1.4 договору доручення передбачено, що повірений зобов'язується виконувати розрахунки (зарахування і списання коштів) по USD-KP та UAN-RP довірителя по операціям емісії, виконаним з використанням БПК довірителя, по операціям еквайрингу довірителя, а також виконувати інші розрахунки на користь MasterCard. При цьому повірений приймає на себе солідарну з довірителем відповідальність за здійснення розрахунків перед третіми особами, враховуючи MasterCard, у відповідності з діючими нормативними документами MasterCard, що стосуються Афілійованого членства, а також відповідними ліцензійними угодами довірителя та довіреного з MasterCard.

08.12.2003 між сторонами укладено договір про встановлення кореспондентських відносин №03/МС/КР з додатковими угодами до нього (далі - договір про встановлення кореспондентських відносин), у відповідності до якого банк (відповідач) відкриває позивачу (кореспонденту) кореспондентські рахунки та надає комплекс послуг з розрахункового обслуговування за операціями з використанням банківських платіжних карток міжнародних платіжних систем MasterCard International згідно з умовами договору доручення.

08.12.2003 між сторонами було укладено договір про міжбанківський депозит №02/МС/КР з додатковими угодами до нього (далі - договір про міжбанківський депозит), згідно із яким позивач (вкладник) розмішує суму депозиту у розмірі 20000,00 дол. США.

Відповідно до додаткового договору №26 від 28.02.2014 до договору про міжбанківський депозит, позивач (вкладник) розміщує додаткову суму депозиту у розмірі 12000,00 дол. США для забезпечення виконання своїх зобов'язань за договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин.

Відповідно до п. 3 додаткового договору №26 від 28.02.2014, загальний розмір суми депозиту після розміщення додаткової суми депозиту складає 155 000,00 дол. США.

Відповідно до п. 1.5. договору про міжбанківський депозит у редакції додаткового договору №7 від 26.07.2010, банк приймає депозит на термін виконання сторонами зобов'язань, що передбачені договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин, укладених між банком та вкладником, включаючи строк виконання зобов'язань, що мають бути виконані сторонами у випадку припинення вказаних договорів.

Згідно із п. 1.8. договору про міжбанківський депозит у редакції додаткового договору №7 від 26.07.2010, сума депозиту повертається банком вкладнику протягом двох банківських днів після закінчення терміну залучення депозиту.

Відповідно до п. 2.6. договору про міжбанківський депозит у редакції додаткового договору №7 від 26.07.2010, банк зобов'язується повернути вкладнику депозит в строк, який встановлений в п. 1.8. цього договору, лише за умови повного виконання вкладником зобов'язань перед банком за договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин.

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до закінчення терміну залучення суми депозиту, встановленого в п. 1.5. цього договору (п. 4.1. договору про міжбанківський депозит у редакції додаткового договору №7 від 26.07.2010).

08.12.2003 між позивачем як заставодавцем та відповідачем як заставодержателем укладено договір про заставу майнових прав №04/МС/КР з подальшими змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами (далі - договір про заставу майнових прав).

Відповідно до п. 1.1. договору про заставу майнових прав у редакції додаткової угоди №2 від 10.11.2008 передбачено, що цей договір забезпечує вимоги АБ "УКРГАЗБАНК", що випливають з договору доручення та договору про встановлення кореспондентських відносин, за умовами яких заставодавець зобов'язаний перед заставодержателем належним чином виконувати зобов'язання щодо проведення розрахунків у відповідності з п.п. 2.7., 2.8., 3.2.2., 3.3.3.- 3.3.6., 3.3.8-3.3.9, 4.1.4., 7.7. договору доручення з врахуванням всіх змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті, та у відповідності з п. 5. договору про корвідносини з врахуванням всіх змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті.

Згідно із п. 1.2. договору про заставу майнових прав, заставодавець надає в заставу заставодержателю право вимоги грошових коштів в межах суми депозиту, розміщеного в АБ "УКРГАЗБАНК" згідно із договором про міжбанківський депозит.

Пунктом 2.2. договору про заставу майнових прав передбачено, що заставодержатель набуває право вимоги по депозитному договору згідно цього договору, в разі невиконання заставодавцем забезпечених дійсним договором зобов'язань по договору доручення та/або договору про корвідносини в повному обсязі та/або в частині у встановлені договором доручення та/або договором про корвідносини строки.

В разі невиконання позивачем зобов'язань щодо проведення розрахунків у відповідності з п.п. 2.7., 2.8., 3.2.2., 3.3.3.-3.3.6., 3.3.8-3.3.9, 4.1.4., 7.7. договору доручення та у відповідності з п. 5. договору про корвідносини, звернення стягнення на предмет застави проводиться на підставі та відповідно до умов договору відступлення заставодавцем заставодержателю права вимоги боргу по депозитному договору, який укладається сторонами одночасно з цим договором (п. 2.3. договору про заставу майнових прав).

Також між сторонами укладено договір відступлення права вимоги №6/МС/КР від 28.12.2007 з подальшими змінами та доповненнями внесеними додатковими угодами (далі - договір відступлення права вимоги) відповідно до п. 1.1. якого АБ "УКРГАЗБАНК" набуває право вимоги за цим договором у випадку не виконання або неналежного виконання позивачем умов щодо проведення розрахунків згідно п.п. п.п. 2.7., 2.8., 3.2.2., 3.3.3.-3.3.6., 3.3.8-3.3.9, 4.1.4., 7.7. договору доручення та/або п. 5 договору про корвідносини з урахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті, а також з інших підстав, передбачених договором про заставу.

Згідно зі п. 1.3. договору відступлення права вимоги, відповідач реалізує належне йому право вимоги по депозитному договору в сумі, що дорівнює сумі заборгованості позивача за умовами договору доручення та/або договору про корвідносини. У випадку, якщо валюта суми заборгованості за умовами договору доручення та/або договору про корвідносини відрізняється від валюти суми заборгованості за умовами депозитного договору, сторони застосовують курси зазначених валют згідно з п. 1.7. цього договору.

Згідно п. 1.7 договору відступлення права вимоги, у разі надходження коштів на користь заставодержателя у валюті, що відрізняється від валюти зобов'язань за умовами договору доручення та/або договору про корвідносини, заставодержатель з метою погашення заборгованості позивача здійснює продаж (купівлю) валюти на Міжбанківському валютному ринку України та/або міжнародних валютних ринках по комерційному (поточному) курсу продажу (купівлі) даної валюти на Міжбанківському валютному ринку України та/або міжнародних валютних ринках на день здійснення продажу (купівлі). Куплену валюту заставодержатель зараховує на свою користь з метою погашення заборгованості по договору доручення та/або договору про корвідносини.

Сума, що залишилась після погашення заборгованості позивача перед банком підлягає зарахуванню на відповідний кореспондентський рахунок, відкритий відповідачем позивачу згідно договору про корвідносини, не пізніше 2-х банківських днів з дня погашення заборгованості позивача перед відповідачем в повному обсязі

Позивач уповноважує відповідача списувати з його депозитного рахунку № у відповідача грошові кошти для відшкодування понесених відповідачем витрат під час виконання нього договору (умова про договірне списання).

На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 № 61 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ", згідно із яким з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ".

Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" запроваджено строком на три місяці з 20.03.2015 по 19.06.2015 включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 16 липня 2015 року № 460 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 липня 2015 року № 138, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волкова Олександра Юрійовича строком на 1 рік з 17 липня 2015 року по 16 липня 2016 року включно.

19.08.2015 позивач отримав заяву відповідача (вих. № 11710/7128/2015 від 14.08.2015) про визнання кредиторських вимог в сумі 1926,02 дол. США та 1 346 719,34 грн., що виникли за договором доручення.

Позивачем зазначено, що заявлені кредиторські вимоги АБ "УКРГАЗБАНК" були визнані в сумі 1 389 299,56 грн. (з врахуванням курсу долару США станом на 17.07.2015) та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ", який затверджено виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням від 22.10.2015 та включено до 7 черги в порядку. Включення вказаних кредиторських вимог АБ "УКРГАЗБАНК" підтверджується випискою із реєстру вимог кредиторів ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ".

Враховуючи те, що грошові вимоги АБ "УКРГАЗБАНК" визнано в повному обсязі та включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів, ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ", звернулося з листами (вих. № 8608/29 від 24.09.2015, вих. №9872/43 від 02.11.2015) до АБ "УКРГАЗБАНК" про повернення суми страхового депозиту.

15.01.2016 відповідач повернув на накопичувальний рахунок ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" в Національному банку України частину грошових коштів в сумі 92001,66 доларів США, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача. Кошти в сумі 62998,34 доларів США відповідач позивачу не повернув та списав в рахунок погашення заборгованості ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" перед АБ "УКРГАЗБАНК". Про вказані списання та повернення сум депозиту відповідач повідомив позивача у листі вих. №158/1003/2016 від 02.02.2016.

Оскільки відповідач не повернув позивачу суми депозиту у розмірі 62998,34 доларів США, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Нормами ч. 1, ч. 2 ст. 1066 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно статі 1068 ЦК України, банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Положеннями статті 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.03.2015 № 61 у ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ".

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.2015 № 138 розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ".

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" № 4452-VI від 23.02.2012, протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у порядку, передбаченому статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" звернувся до позивача із заявою (вих. № 11710/7128/2015 від 14.08.2015) про визнання кредиторських вимог в сумі 1926,02 дол. США та 1 346 719,34 грн., що виникли за договором доручення.

Як підтверджено матеріалами справи, заявлені ПАБ "УКРГАЗБАНК" кредиторські вимоги були визнані в сумі 1 389 299,56 грн. (з врахуванням курсу долару США станом на 17.07.2015) та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ", який затверджено виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням від 22.10.2015 та включено до 7 черги в порядку.

Доказів оскарження відповідачем в судовому порядку рішення Фонду про віднесення його вимог до 7-ї черги задоволення, що передбачено статтею 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", суду не надано.

Згідно із умовами договору доручення, договору про встановлення кореспондентських відносин сторони передбачили право відповідача самостійно списувати з рахунків вартість послуг, які надаються, а також суми комісії.

Листом вих. №158/1003/2016 від 02.02.2016 відповідач повідомив позивача, що ПАБ "УКРГАЗБАНК" було списано дебіторську заборгованість за рахунок гарантійного депозиту, розміщеного відповідно до договору про міжбанківський депозит від 08.12.2003, у порядку визначеному договором про заставу майнових прав та договором про відступлення права вимоги. Залишок коштів у сумі 92001,66 доларів США відповідач повернув 15.01.2016 на накопичувальний рахунок ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" в Національному банку України, що підтверджується банківською випискою.

Разом з тим, відповідно до статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Отже, до правовідносин, що виникають під час здійснення тимчасової адміністрації чи ліквідації банку від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладу фізичних осіб, пріоритетними є норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку.

Частиною 4 статті 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що Фонду заборонено продавати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду способів, порядку та умов продажу майна такого банку, крім випадків надання виконавчою дирекцією Фонду дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати чи пошкодження, а також у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно із п. 4.20, п. 4.21 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 (у редакції на час спірних відносин), Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку протягом семи днів із дня розміщення інформації про початок процедури ліквідації в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" відповідно до вимог частини другої статті 45 Закону має повернути кредиторам розрахункові документи, що не сплачені в строк з вини неплатоспроможного банку. Одночасно уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку повідомляє кредиторів про початок процедури ліквідації та про строк, протягом якого вони мають право заявити про свої вимоги до неплатоспроможного банку, а також зазначає адресу для їх надсилання. Уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку складає реєстр акцептованих вимог кредиторів за формою, визначеною в додатку 3 до цього Положення, на підставі балансу банку, до якого включає вимоги кредиторів у національній валюті в розмірах, які існували на дату прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній частиною 1 статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 4 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

З урахуванням вищенаведеного самостійне списання відповідачем грошових коштів з рахунку позивача на оплату вартості послуг, наданих за договором доручення було неправомірним та суперечить приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Також, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань (ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Оскільки, між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини, які носять майново-грошовий характер, то у даному випадку відповідач у справі виступає кредитором перед позивачем, на якого поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Наведене, також підтверджує неправомірність самостійного списання відповідачем з рахунку позивача вартості послуг, наданих за договором доручення.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

При заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права (ч. 1 ст. 23 Закону України "Про заставу").

Статтею 32 Закону України від 18.11.2003 № 1255-IV "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги, звернення стягнення на нього здійснюється шляхом відступлення обтяжувачу відповідного права.

Однак, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить йому.

Так, частиною 2 статті 50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що до ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл.

Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем (здійсненням правочинів за участі банку) предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб'єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов'язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку.

У разі якщо обсяг коштів від продажу Фондом заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом.

Враховуючи те, що вимоги ПАТ "Укргазбанк" до позивача після запровадження в ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" тимчасової адміністрації та подальшої його ліквідації не можуть бути задоволені в іншому порядку (шляхом реалізації права вимоги на предмет застави - на суму депозиту), ніж це передбачено нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд зазначає, що задоволення вимог відповідача у іншому порядку, ніж визнано реєстром акцептованих вимог, порушить черговість задоволення вимог та призведе до неправомірного виведення із ліквідаційної маси коштів, котрі підлягають включенню до неї та як наслідок порушення прав усіх кредиторів банку.

Крім того, Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зобов'язано уповноважену особу Фонду включити різницю коштів від реалізації заставного майна та погашення заборгованості перед заставодержателем до ліквідаційної маси банку.

Враховуючи вищевстановлені обставини, доводи відповідача щодо правомірності задоволення своїх прав вимоги за рахунок предмета застави визнаються судом такими, що суперечать приписам Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Крім того, судом враховано, що згідно із приписами ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Натомість, як вбачається із наявного в матеріалах справи витягу із Державного реєстру обтяжень рухомого майна, реєстрація звернення стягнення була здійснена відповідачем 15.01.2016, тобто після списання з рахунку позивача депозитних коштів.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 1060 Цивільного кодексу України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.

У відповідності до умов договору про міжбанківський депозит (у редакції додаткового договору №7 від 26.07.2010) депозит приймається відповідачем на термін виконання сторонами зобов'язань, що передбачені договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин; сума депозиту повертається банком вкладнику протягом двох банківських днів після закінчення терміну залучення депозиту.

Пунктом 9.4. договору доручення визначено, що даний договір втрачає силу у випадку припинення членства у MasterCard однієї із сторін.

У відповідності до долученого позивачем до письмових пояснень від 16.11.2016 електронним листуванням між сторонами, вбачається що станом на 04.11.2015 членство ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" у MasterCard було припинено.

Про припинення членства ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" у MasterCard було також зазначено листі відповідача від 02.02.2016 вих. №158/1003/2016.

Оскільки, членство позивача у MasterCard було припинено, то договір доручення вважається таким, що припинив свою дію. В той же, час договір про встановлення кореспондентських відносин було укладено для відкриття рахунків для обслуговування операцій по договору доручення.

За таких обставин, враховуючи те, що позивач звертався до відповідача з листами (вих. № 8608/29 від 24.09.2015, вих. №9872/43 від 02.11.2015) про повернення суми страхового депозиту, суд дійшов висновку про наявність у відповідача обов'язку здійснити повернення позивачу всієї суми депозиту.

Судом враховано, що в пункті 2.6. договору про міжбанківський депозит у редакції додаткового договору №7 від 26.07.2010 визначено, що банк зобов'язується повернути вкладнику депозит в строк, який встановлений в п. 1.8. цього договору, лише за умови повного виконання вкладником зобов'язань перед банком за договором доручення та договором про встановлення кореспондентських відносин.

Проте, як встановлено судом вище, вимоги відповідача до позивача після запровадження у ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" тимчасової адміністрації та подальшої ліквідації не можуть бути задоволені в іншому порядку, ніж це передбачено нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". А тому, наявність у позивача заборгованості за обставин запровадження у ПАТ "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" тимчасової адміністрації та подальшої ліквідації не позбавляє позивача права на повернення всієї суми депозиту.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки, як встановлено судом вище, відповідач частково повернув позивачу суму депозиту у розмірі 92001,66 доларів США, то сума депозиту, яка підлягає поверненню Публічному акціонерному товариству "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" становить 62998,34 доларів США, у зв'язку із чим вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 62998,34 дол. США. є обґрунтованим та таким, що відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевстановлені судом обставини, оскільки позивач належним чином довів правомірність своїх вимог та порушення своїх охоронюваних прав відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд задовольняє повністю позов Публічного акціонерного товариства "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "УКРГАЗБАНК" про стягнення 62 998,34 дол. США.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Водночас, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення 62998,34 доларі США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на день сплати судового збору становить 1565640,60 грн., а тому сплаті підлягав судовий збір у сумі 23484,61 грн.

Згідно із платіжним дорученням № 23 від 12.07.2016 позивач сплатив 23800,00 грн., тобто у розмірі більшому, ніж передбачено ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Однак, суд звертає увагу позивача, що положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено повернення сплаченої суми судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Враховуючи те, що відповідне клопотання позивачем не заявлено, то повернення судового збору у зв'язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, наразі, не здійснюється. Суд зазначає, що позивач не позбавлений права звернутись з відповідним клопотанням у відповідності до положень ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" (03087, м. Київ, вул. Єреванська, 1; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "КИЇВСЬКА РУСЬ" (04071, м. Київ, вул. Хорива, 11-А, ) грошові кошти у сумі 62998,34 доларів США та судові витрати у розмірі 23484,61 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 22.11.2016.

Суддя С.О. Турчин