ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 р. Справа № 902/689/16

за позовом: Державного підприємства "Науково - виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (, 51402, м. Павлоград, вул. Заводська, 44, Дніпровська область)

до: Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" (код 05518894, 23211, смт.Стрижавка, вул. Київська, 1, Вінницький район, Вінницька область)

про стягнення 27 242,91 грн.

Головуючий суддя Тісецький С.С.

Секретар судового засідання Поцалюк Н.В.

Представники:

позивача: ОСОБА_1 - за довіреністю

відповідача: ОСОБА_2, керівник

ВСТАНОВИВ :

Державне підприємство "Науково - виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" про стягнення 27 242,91 грн., з яких: 16 707,86 грн. боргу, що виник внаслідок невиконання зобов'язань за договором поставки № 14 від 18.04.2014 року та договором про надання послуг організації перевезень вантажів залізничним транспортом № 1104/14П-554114 від 18.04.2014 року, 877,91 грн. - 3 % річних та 9 657,14 грн. - збитків від інфляції.

Ухвалою суду від 15.08.2016 року порушено провадження за вказаним позовом по справі № 902/689/16.

Водночас, згідно даної ухвали суду зупинено провадження у справі № 902/689/16 до закінчення строку подачі конкурсними кредиторами заяв про включення до складу кредиторів по справі № 902/354/16 про банкрутство приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр".

Так, 12.08.2016 року здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи № 902/354/16 про банкрутство приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" (код 05518894) на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Окрім того, згідно бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою господарського суду Вінницької області від 13.10.2016 року визнано Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (код 14310112) конкурсним кредитором у справі № 902/354/16 із сумою вимог 16 707,86 грн. - 4-та черга задоволення вимог кредиторів та 2 756,00 грн. судового збору за подання заяви до суду - 1-ша черга задоволення вимог кредиторів.

В зв'язку з викладеним, ухвалою суду від 10.11.2016 року провадження у справі №902/689/16 поновлено та призначено її до розгляду на 21.11.2016 року.

В судове засідання на визначену дату з'явились представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримав позовні вимоги у частині стягнення 3% річних та збитків від інфляції, які не були заявлені у справі № 902/354/16 про банкрутство приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр".

Представник відповідача заперечив щодо позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, оглянувши матеріали справи, надавши юридичну оцінку поданих до справи доказів, суд з'ясував наступне.

18.04.2014 року між Державним підприємством "Науково - виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (покупець) та Приватним акціонерним товариством "Стрижавський кар'єр" (постачальник/покупець) укладено договір поставки № 14, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти гранітно-щебеневу продукцію.

За цим договором підлягає продажу щебенева продукція в подальшому Товар, найменування, асортимент, кількість і вартість якого зазначаються в Специфікаціях, які є невід'ємною частиною даного договору (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 3.1 договору покупець здійснює оплату суми, зазначеної в рахунку-фактури, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Згідно з п. 4.1. договору продавець зобов'язаний після отримання оплати не пізніше ніж через 10 календарних днів відвантажити продукцію покупцю. Поставка товару здійснюється на умовах FСА ст. Вінниця (код станції 335801) у відповідності з Інкотермс 2000.

У специфікаціях №№ 1-18 до договору поставки № 14 від 18.04.2014 року сторони визначили найменування товару, його кількість та ціну.

На виконання умов договору поставки, за період з 30.05.2014 року по 21.10.2014 року позивачем було здійснено оплату на загальну суму 2 677 939,44 грн.

В свою чергу, відповідачем здійснено поставку щебеневої продукції лише на суму 2 663 930,86 грн., що підтверджується видатковими накладними за період з травня по жовтень 2014 року.

Відтак, в зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором поставки відповідач заборгував позивачу 14 008, 58 грн.

18.04.2014 року між Державним підприємством "Науково - виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (замовник) та Приватним акціонерним товариством "Стрижавський кар'єр" (виконавець) укладено договір про надання послуг організації перевезень вантажів залізничним транспортом № 1104/14П-554114, за умовами якого виконавець надає, а замовник приймає та оплачує, на умовах вказаних в даному договорі, послуги по організації та забезпеченню перевезень вантажів замовника залізничним транспортом в прямому та/або змішаному повідомленні, а також додаткові послуги пов'язані з залізничними перевезеннями, найменування, перелік та вартість яких зазначено в актах виконаних робіт.

Витрати, понесені виконавцем в рамках надання послуг, такі як вартість відшкодування залізничного тарифу, яка визначається діючими тарифами залізниць, на маршруті транспортування вантажів на момент здійснення перевезення, підлягають компенсації замовником в повному обсязі (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.3. договору, розрахунки за договором здійснюються шляхом попередньої оплати замовником 100% вартості фактичного обсягу послуг на розрахунковий рахунок виконавця протягом 3 банківських днів з дня виставлення виконавцем рахунку.

На виконання умов договору з надання послуг організації перевезень вантажів залізничним транспортом №1104/14 П - 554114 від 18.04.2014 року, позивачем здійснено попередню оплату на загальну суму 1 497 926,88 грн.

Натомість, відповідачем надано послуги з перевезення вантажів лише на суму 1 495 227,60 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з травня по жовтень 2014 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором з надання послуг організації перевезень вантажів залізничним транспортом №1104/14 П - 554114 від 18.04.2014 року, відповідач заборгував 2 699, 28 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором поставки № 14 від 18.04.2014 року та договором про надання послуг організації перевезень вантажів залізничним транспортом № 1104/14П-554114 від 18.04.2014 року становить 16 707,86 грн.

В силу п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як випливає з договорів, між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини щодо поставки товару та надання послуг з перевезення вантажів.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 ЦК України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як вбачається з бази даних "Діловодство спеціалізованого суду", у провадженні господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/354/16 за заявою боржника - Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" про банкрутство.

Ухвалою суду від 12.08.2016 року у справі № 902/354/16 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр".

З метою виявлення усіх кредиторів та осіб, які виявили бажання взяти участь у санації боржника, 16.08.2016 року здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи № 902/354/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

19.09.2016 року Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" звернулось до суду із заявою № 25/254-8 від 08.09.2016 року про визнання кредиторських вимог в сумі 22 517, 36 грн. до боржника та включення до реєстру вимог кредиторів у справі № 902/354/16.

Ухвалою суду від 13.10.2016 року Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" визнано конкурсним кредитором у справі №902/354/16 із сумою вимог 16 707,86 грн. - четверта черга задоволення вимог кредиторів та 2 756,00 грн. судового збору за подання заяви до суду - перша черга задоволення вимог кредиторів.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство. Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 14 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 року № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 року № 4212-VI)", статтею 17 Закону передбачено порядок розгляду позовних вимог конкурсних кредиторів до боржника. За цим порядком до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство суди мають приймати та розглядати заяви конкурсних кредиторів на загальних підставах, а у разі офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство настають наслідки, передбачені частинами другою - п'ятою цієї статті Закону.

В силу п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Як зазначено вище, ухвалою господарського суду Вінницької області від 13.10.2016 року визнано Державне підприємство "Науково-виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" конкурсним кредитором у справі № 902/354/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" із сумою вимог 16 707,86 грн. - четверта черга задоволення вимог кредиторів та 2 756,00 грн. судового збору за подання заяви до суду - перша черга задоволення вимог кредиторів.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що судом прийнято рішення у справі №902/354/16 щодо грошових вимог позивача до відповідача у розмірі 16 707,86 грн., які є предметом розгляду у справі № 902/689/16, суд приходить до висновку припинити провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача 16 707,86 грн. боргу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України у випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.

Стосовно позовних вимог Державного підприємства "Науково - виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" про стягнення з відповідача 877,91 грн. - 3 % річних та 9 657,14 грн. - збитків від інфляції, суд зазначає наступне.

Частиною третьою ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Так, позивачем не надано доказів звернення до господарського суду Вінницької області у справі № 902/354/16 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" у визначений законом строк із заявою про визнання грошових вимог до боржника (відповідача у даній справі) щодо 3% річних в розмірі 877,91 грн. та інфляційних втрат в розмірі 9 657,14 грн.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 877,91 грн. - 3 % річних та 9 657,14 грн. - збитків від інфляції слід відмовити.

При вирішенні питання щодо відшкодування судових витрат, суд врахував слідуюче.

Згідно ч. 3 ст. 80 ГПК України, про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Пунктом 5.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що статтею 7 ЗУ "Про судовий збір" передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі зазначено закриття (припинення) провадження (стаття 80 ГПК), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Враховуючи спосіб формулювання даного положення, поняття закриття та припинення слід вважати тотожними.

При цьому слід враховувати, що у разі припинення провадження у справі у апеляційній або касаційній інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 1-1 статті 80 ГПК, повертається сума судового збору, сплачена в усіх інстанціях.

У разі припинення провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову, коли таку відмову прийнято господарським судом (пункт 4 частини першої статті 80 ГПК), сплачені суми судового збору не повертаються.

Згідно п. 5.2 вказаної вище постанови №7, питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів за наявності клопотання сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або в ухвалі про припинення провадження у справі з підстав, наведених у статті 80 ГПК (крім випадків якщо провадження у справі припинено у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), або в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

Як вбачається з матеріалів справи № 902/689/16, позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1 378,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №30349 від 03.08.2016 року.

При цьому, поверненню позивачу підлягає судовий збір у розмірі 845,12 грн., що обчислений пропорційно, виходячи з суми позовних вимог щодо яких припинено провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Решта судових витрат у сумі 532,88 грн. підлягає віднесенню на позивача у відповідності до ст. 49 ГПК України, в зв'язку з відмовою в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних нарахувань.

При цьому, станом на день розгляду даної справи, судом встановлено, що позивач згідно наведених приписів законодавства не звертався до суду із клопотанням про повернення суми судового збору.

З огляду на відсутність клопотання щодо повернення судового збору, судом не вирішується питання про повернення відповідних судових витрат позивачу по справі № 902/689/16.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 32-34, 43, 49, 80 (п. 2 ч.1), 82, 84, 85, 87, 115 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

1. Відмовити в позові в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Стрижавський кар'єр" (код 05518894, 23211, смт. Стрижавка, вул. Київська, 1, Вінницький район, Вінницька область) на користь Державного підприємства "Науково - виробниче об'єднання "Павлоградський хімічний завод" (, 51402, м. Павлоград, вул. Заводська, 44, Дніпровська область) 877, 91 грн. - 3% річних та 9657,14 грн. - інфляційних нарахувань.

2. Припинити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 16707,86 грн. - основного боргу на підставі п. 2 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Повне рішення складено 24 листопада 2016 р.

Суддя Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи