РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016Справа №910/17027/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЮрійС

до Товариства з обмеженою відповідальністю Укр Строй Сервіс

про стягнення 159580,00 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача ОСОБА_1 (за дов.), ОСОБА_2 (директор)

від відповідача не зявились

На підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 09.11.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю ЮрійС до Товариства з обмеженою відповідальністю Укр Строй Сервіс про стягнення заборгованості за послуги крана в сумі 159580,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем грошового зобовязання щодо оплати за надані йому послуги. На підтвердження факту надання послуг позивач вказує акти здачі-прийняття робіт та рахунки-фактури. Загальна вартість наданих послуг становить 174580,00 грн., відповідач частково оплатив отримані послуги у сумі 15000,00 грн., в звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача залишок боргу у розмірі 159580,00 грн.

Ухвалою суду від 19.09.2016 року порушено провадження у справі № 910/17027/16, розгляд останньої призначено на 10.10.2016.

Через загальний відділ діловодства 07.10.2016 від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судовому засіданні 10.10.2016 представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду спору.

В судовому засіданні 10.10.2016 оголошено перерву до 09.11.2016.

В судове засідання 09.11.2016 представник відповідача не зявився, про причини неявки не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, вимоги суду не виконав.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, відзив суду не надав.

Відповідно до положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (ст. 181 Господарського кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

До матеріалів справи надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) підписані та скріплені печатками ТОВ ЮрійС та ТОВ Укр Строй Сервіс: № ОУ-0000242, підписаний 31.07.2015, що підтверджує надання послуг крана на суму 26672,00 грн.; № ОУ-0000244, підписаний 31.07.2015, що підтверджує надання послуг крана на суму 72600,00 грн.; № ОУ-0000245, підписаний 31.07.2015, що підтверджує надання послуг крана на суму 15908,00 грн.; № ОУ-0000282, підписаний 31.08.2015, що підтверджує надання послуг крана на суму 59400,00 грн. Вказані акти засвідчують відсутність претензій щодо наданих послуг. Загальна вартість послуг крана, згідно даних актів становить 174580,00 грн.

Факт надання позивачем та отримання відповідачем послуг за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) свідчить про виникнення між сторонами спору договірних правовідносин з надання послуг, укладеного останніми у спрощений спосіб, відтак, в силу ст. 901 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору про надання послуг є предмет (послуги) та ціна, які узгоджені сторонами спору у названих актах.

Згідно звіту по дебетових і кредитних операціях по рахунку позивача, наданого ПАИ КБ «Приватбанк» від 12.09.2016 - 25.09.2015 ТОВ Укр Строй Сервіс перерахувало позивачу оплати за послуги крану у сумі 15000,00 грн.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем його грошового зобов'язання за договором про надання послуг. Відповідач вартість отриманих послуг на користь позивача сплатив частково в розмірі 15000,00 грн., що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в розмірі 159580,00 грн.

Суд відзначає, будь-яких доказів щодо погашення відповідачем перед позивачем заборгованості в сумі 159580,00 грн., сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем, станом на момент вирішення даного спору по суті, складає 159580,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Положеннями частин 1 ст. 903 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором..

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою від 17.08.2016 № 17/08, в якому просив сплатити суму боргу у розмірі 159580,00 грн. протягом 7 днів з моменту предявлення цього листа. Згідно відстеження пересилання поштових відправлень вимога була отримана відповідачем 29.08.2016.

Отже відповідач зобовязаний був оплати суму заборгованості у строк до 06.09.2016.

Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та документально доведеними, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Укр Строй Сервіс (03150, місто Київ, вулиця Червоноармійська, будинок 139 літера Л, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ЮрійС (04074, м. Київ, вулиця Лугова, будинок 13, ) суму основного боргу в розмірі 159580 (сто пятдесят девять тисяч пятсот вісімдесят) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 2393 (дві тисячі триста девяносто три) грн. 70 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 14.11.2016

Суддя І.В. Усатенко