ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.11.2016 Справа № 920/894/16
Господарський суд Сумської області, у складі судді Левченка П.І. при секретарі судового засідання Чепульській Ю.В. розглянув матеріали справи № 920/894/16

за позовом - Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання», м. Суми,

до відповідача - Приватного підприємства «Номінал-Агро», м. Суми,

про стягнення 29922,40 грн.,

за участю представників сторін:

позивача - Тищенка А.В. за довіреністю № 18-49/1641 від 26.12.2015 року,

відповідача - Харченко Г.І. за довіреністю б/н від 25.10.2016, Мазнєвої С.Г. за довіреністю б/н від 21.10.2016, директора Горяєва І.Г.

В судовому засіданні, розпочатому об 11 год. 00 хв. 19.10.2016 року, відповідно до приписів статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошувались перерви до 10 год. 40 хв. 25.10.2016 року, до 11 год. 30 хв. 03.11.2016 року та до 12 год. 00 хв. 14.11.2016 року.

Суть спору: позивач у своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача на свою користь 29922,40 грн., з яких: 15436,27 грн. заборгованості за спожиті комунальні послуги з централізованого опалення в опалювальний період з жовтня 2013 року по квітень 2014 року відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року, 1189,86 грн. 3 % річних, 13296,27 грн. інфляційних втрат, а також 1378,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідач відповідно до письмового заперечення б/н, б/д (вх. № 9507 від 25.10.2016), вважає позовну заяву необґрунтованою та безпідставною, оскільки пунктом 33 укладеного між сторонами у справі договору, встановлено строк його дії на 1 рік. Згідно листів № 14 від 21.08.2012 року та № 16 від 31.08.2012 року відповідач відмовився від вищевказаного договору.

Як зазначає відповідач, позивач надав свою згоду на припинення дії зазначеного договору листом № 21/1396 від 03.09.2012 року, в якому позивач зазначив, що відключення від мережі централізованого опалення відбувається за рахунок споживача із залученням організації, яка має необхідну ліцензію, роботи з реконструкції опалювальної системи нежитлового приміщення за адресою: м. Суми, вул. 9 Травня, 10 необхідно виконати до 15.09.2012 року.

Також відповідач у письмових запереченнях зазначає, що не отримував послуг з централізованого опалення у 2013-2014 роках у зв'язку з від'єднанням від системи централізованого опалення на підтвердження чого надав договір № 4 від 25.09.2013 року про демонтаж опалювальних батарей та акт приймання-передачі робіт від 26.09.2013 року.

Представник позивача надав суду письмові пояснення б/н від 28.10.2016 (вх. № 9771 від 02.11.2016), в яких підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначає, що одностороннє розірвання договору на підставі вищевказаних листів відповідача з пропозицією розірвати договір про надання послуг з централізованого опалення № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року (надалі - договір) суперечить частині першій статті 188 Господарського кодексу України та пункту 32 договору. Дійсність договору підтверджено постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.02.2014 року у справі № 920/1847/13.

Стосовно демонтажу відповідачем опалювальних батарей представник позивача зазначає, що проведення робіт з демонтажу двох, трьох чи кількох батарей з метою заміни чи ремонту не є підтвердженням від'єднання від системи централізованого опалення та неотримання послуг в опалювальний період. До 05.11.2014 року відповідач обґрунтовував відмову від оплати спожитих послуг з централізованого опалення лише посиланнями на розірваний договір, а не у зв'язку з відключенням від системи централізованого опалення. В обгрунтування наведеної позиції представник позивача посилається на правову позицію Вищого господарського суду України, викладену у постановах від 19.04.2011 року у справі № 58/5 та від 26.05.2016 року у справі № 904/9091/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до позовних матеріалів, між позивачем та відповідачем 01.11.2006 року укладено договір № ПР174-6/315 про надання послуг з централізованого опалення, відповідно до пункту 1.1 якого позивач зобов'язався надавати відповідачеві послуги з централізованого опалення, а відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених договором.

29.04.2011 року Відкритим акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відповідно до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» змінено найменування юридичної особи на Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе».

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів № 29 від 24.07.2015 року змінено найменування позивача - Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне Науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання».

Пунктом 5 договору визначено, що розмір тарифів на послуги встановлюється органом місцевого самоврядування відповідно до чинного законодавства. На момент укладення договору тарифи на теплову енергію встановлені рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 04.09.2006 року за № 482. У разі зміни тарифів на послуги позивач повідомляє про це відповідача через засоби масової інформації. Оплата за послуги за новими тарифами здійснюється з дня встановлення нових тарифів.

Пунктом 7 договору встановлено, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку теплової енергії справляється за їх показаннями за умови їх підключення та введення в дію у встановленому порядку.

Згідно з пунктом 8 договору, розрахунки за послуги проводяться в грошовій формі на умовах передоплати відповідно до встановлених тарифів. Зміна форми розрахунків допускається лише за згодою сторін.

Відповідно до пункту 10 договору споживач (відповідач) до 10 числа розрахункового місяця сплачує виконавцю (позивачеві) вартість послуг, визначену відповідно до додатку № 1 до договору за розрахунковий період з урахуванням залишкової суми (сальдо розрахунків на початок розрахункового місяця).

Позовні вимоги обґрунтовані отриманням відповідачем у період жовтня 2013 по квітень 2014 року послуг з централізованого опалення на загальну суму 15436,27 грн. та нездійснення ним, всупереч умовам укладеного між сторонами договору, розрахунку за надані послуги.

Відповідач проти позову заперечує і просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що позивач позбавлений права на стягнення будь-яких платежів за договором № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року, починаючи з 01.11. 2012 року, у зв'язку з припиненням дії договору.

Пунктом 8 додатку № 2 до договору визначено, що для підтвердження кількості фактично спожитих послуг, щомісяця з 4 по 6 числа місяця наступного за розрахунковим, сторони складають та підписують визначений пунктом 11 договору акт прийому-передачі послуг. Відповідач на протязі двох днів з дня отримання від позивача акту прийому-передачі послуг зобов'язаний направити позивачеві підписаний з свого боку акт прийому-передачі послуг або вмотивовану відмову від його підписання.

Згідно з пунктом 9 додатку № 2 до договору, якщо споживач протягом строку, вказаного в пункті 8 даного додатку, не підпише зі свого боку вищевказаний акт та не надасть вмотивовану відповідь щодо його непідписання, вважається, що акт прийому-передачі послуг є підписаний без заперечень, а послуги вважаються наданими в повному обсязі, вказаному в акті.

Строк дії договору визначений пунктом 33 договору, яким передбачено, що договір укладається на 1 (один) рік і набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено іншій стороні про розірвання або необхідність перегляду договору.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що за місяць до закінчення строку дії договору одна зі сторін письмово заявила іншій стороні про його розірвання.

Пунктом 34 договору сторони визначили, що умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли з 01.11.2006 року. Договір може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби в отриманні послуги або письмової відмови споживача від користування цими послугами; переходу права власності (користування) на об'єкт (приміщення, квартиру, будинок) до іншої особи; за наявності обставин, визначених в пункті 32 цього договору; невиконання умов договору сторонами.

Сторона, яка має намір достроково розірвати договір, повинна не пізніше 30-ти днів до дати розірвання договору направити відповідне письмове повідомлення іншій стороні, а інша сторона повинна розглянути вказане повідомлення та письмово відповісти протягом 5-ти днів з моменту отримання повідомлення.

В матеріалах справи знаходиться лист від 19.01.2012 року № 3 ПП «Номінал-Агро» (а.с. 101), яким він просить позивача відключити систему теплопостачання за адресою: пров. 9 Травня, 10. У цьому листі відповідач також зазначає, що підстав для підключення теплопостачання на поточний період не було, договір з Вами (позивачем) на 2011-2012 рік не укладався.

Крім того, з письмовими запереченнями проти позову у даній справі відповідач надав суду копії своїх листів № 14 від 21.08.2012 року (а.с. 62) та № 16 від 31.08.2012 року (а.с. 63), адресованих позивачеві, та копію листа-відповіді позивача № 21/1396 від 03.09.2012 року (а.с. 65) на лист відповідача № 16 від 31.08.2012 року.

В листі № 14 від 21.08.2012 року відповідач повідомляє позивачеві, що повертає картку споживача теплової енергії без заповнення у зв'язку з тим, що просить перервати договір № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року на постачання теплової енергії за адресою: пров. 9 Травня, 10 та вжити всі відповідні заходи по відключенню.

В листі № 16 від 31.08.2012 року відповідач зазначає, що звертався з проханням перервати договір на постачання теплової енергії на 2012 рік - 2013 рік листом № 14 від 21.08.2012 року, тому претензії про те, що ми не зверталися до вас до 28 серпня 2012 року необґрунтовані. Дозвіл на відключення від системи централізованого опалення нежитлового приміщення за адресою: пров. 9 Травня, 10 від Управління комунального майна нами отримано і вже вам пред'являвся, тому надсилається повторно.

У листі-відповіді № 21/1396 від 03.09.2012 року позивач повідомив відповідачеві, що для розірвання договору № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року останньому необхідно виконати роботи по від'єднанню опалювальної системи у приміщенні по пров. 9 Травня, 10. При цьому відповідачеві необхідно розробити та узгодити з позивачем проект реконструкції внутрішньодомової системи опалення, в якому мають бути передбачені заходи по забезпеченню в суміжних приміщеннях вимог БНіП 2.04.05-91 «Опалення, вентиляція, кондиціювання», БНіП І-3-79 «Будівельна теплотехніка», а також безперебійність роботи інженерного обладнання будинку. Позивач зверну увагу відповідача, що керуючись пунктом 26 та пунктом 27 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, відключення від мереж централізованого опалення здійснюється за рахунок споживача, з залученням організації, яка має відповідну ліцензію. Роботи по реконструкції опалювальної системи нежитлового приміщення у пров. 9 Травня, 10 необхідно виконати до 15.09.2012 року. По закінченню робіт запросити представника позивача для складання акту про від'єднання, після чого договірні відносини між підприємствами будуть припинені.

Відповідач вважає, що листом № 21/1396 від 03.09.2012 року позивач надав свою згоду на припинення договору № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року, не звертаючи уваги на умови, після виконання яких позивач погодився на майбутнє припинення договірних відносин між сторонами.

На підтвердження припинення договірних відносин з позивачем з 01.11.2012 року відповідач у своїх письмових запереченнях проти позову (а.с. 61) посилається також на договір № 4 від 25.09.2013 року на виконання робіт по демонтажу (вирізці) системи опалювальних батарей, укладений між відповідачем (замовником) та ПП «Ритм» (виконавцем), та на акт приймання-передачі робіт від 26.09.2013 року, яким підтверджується, що виконавцем (ПП «Ритм») були надані, а замовником (відповідачем) отримані послуги по вирізці батарей (кількість не зазначена) за адресою: м. Суми, пров. 9 Травня, 10. Загальна вартість послуг 1200,00 грн.

З огляду на умови договору, зокрема частину третю пункту 34 договору № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року, та надані відповідачем письмові заперечення, а також додані до них вищезгадані документи, суд не може погодитися з твердженням відповідача, що на підставі його листів № 14 від 21.08.2012 року та № 16 від 31.08.2012 року, враховуючи згоду позивача у його листі-відповіді від 03.09.2012 року № 21/1396 на припинення договору, з 01.11.2012 року між сторонами начебто припинилися зобов'язання за договором № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року.

Дійсно відповідач у своїх листах № 14 та № 16 від 21 та 31 серпня 2012 року повідомляв відповідача про намір достроково розірвати договір, а згідно умов частини третьої пункту 34 договору, позивач (інша сторона договору) розглянув повідомлення та відповів відповідачеві листом № 21/1396 від 03.09.2012 року про те, за яких умов будуть у майбутньому припинені договірні відносини між сторонами. Тобто сторони не досягли у 2012 році згоди щодо розірвання договору і твердження відповідача про припинення з 01.11.2012 року зобов'язань за договором № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року не відповідає дійсності.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Договором № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року не встановлено права сторони на односторонню відмову від зобов'язання чи на одностороннє розірвання договору, а відтак сторони мали досягти згоди щодо розірвання договору і розірвання договору мало вчинятися в такій самій формі, що й договір, що розривається.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.02.2014 року у справі № 920/1847/13 встановлено факт наявності між сторонами договірних відносин за договором про надання послуг з централізованого опалення № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року в опалювальний період з листопада 2012 року по квітень 2013 року та факт заборгованості відповідача перед позивачем за теплову енергію, отриману за договором № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року у період з листопада 2012 року по квітень 2013 року в сумі 7845,46 грн., а також стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 7324,78 грн. за порушення договірних зобов'язань щодо своєчасного внесення плати у вищезгаданий період, згідно пункту 15 договору № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року.

Зокрема, вищезгаданою постановою встановлено ту обставину, що в листопаді-грудні 2012 року та в січні-квітні 2013 року по актам приймання-передачі теплової енергії, які є додатками № 3 до договору № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року, з посиланням на виконання умов цього договору виконавець (позивач) надав, а споживач (відповідач) прийняв послуги з централізованого опалення.

Таким чином, встановлені вищезгаданою постановою обставини свідчать про те, що розірвання договору № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року після обміну сторонами листами у серпні-вересні 2012 року не відбулось і твердження відповідача у письмових запереченнях проти позову (а.с. 61) про припинення зобов'язань між сторонами за договором № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року з 01.11.2012 року є безпідставним та необгрунтованим.

Згідно частини третьої статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на вищенаведене договір № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року про надання послуг з централізованого опалення був діючим в опалювальному періоді з листопада 2012 року по квітень 2013 року, а відтак і в опалювальному періоді з жовтня 2013 року по квітень 2014 року також він був діючим, оскільки відповідачем не подано суду доказів того, що розірвання договору відбулося у період з квітня 2013 року по квітень 2014 року.

Надані відповідачем суду копії договору № 4 на виконання робіт по демонтажу системи опалювальних батарей від 25 вересня 2013 року та акту здачі-приймання робіт від 26 вересня 2013 року, складених Приватним підприємством «Номінал-Агро» та Приватним підприємством «Ритм», згідно яких останнім здійснено вирізку батарей (невідомої кількості) за адресою: м. Суми, пров. 9 Травня, 10, не є належними та допустимими доказами від'єднання опалювальної системи орендованого відповідачем нежитлового приміщення в будинку № 10 у пров. 9 Травня у м. Сумах від мереж централізованого опалення.

Позивач у своєму листі-відповіді № 21/1396 від 03.09.2012 року на листи відповідача № 14 та № 16 від 21.08.2012 року та від 31.08.2012 року про намір достроково розірвати договір № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року повідомляв відповідачеві, що для виконання робіт по від'єднанню опалювальної системи від мереж централізованого опалення відповідачеві необхідно розробити та узгодити з позивачем (виконавцем послуг з теплопостачання) проект реконструкції внутрішньо-будинкової мережі опалення, в якому мають бути передбачені заходи по забезпеченню в суміжних приміщеннях будинку вимог БНіП 2.04.05-91 «Опалення, вентиляція, кондиціювання», БНіП І-3-79 «Будівельна теплотехніка», а також безперебійність роботи інженерного обладнання будинку. По закінченню робіт по відключенню від мереж централізованого опалення, які мають проводитися з залученням організації, що має відповідну ліцензію, необхідно було запросити представника позивача для складення акту про від'єднання.

Відповідач не надав суду доказів розроблення та узгодження з позивачем проекту реконструкції внутрішньобудинкової мережі опалення, а також не надав належних та допустимих доказів від'єднання опалювальної системи орендованого ним приміщення від мереж централізованого опалення організацією, яка має відповідну ліцензію.

Як уже зазначалося вище, договір № 4 від 25.09.2013 року, укладений між відповідачем та Приватним підприємством «Ритм», та складений ними акт здачі-приймання робіт з вирізки батарей (без зазначення кількості) в магазині в пров. 9 Травня, 10 не є належним та допустимим доказом виконання ліцензованою організацією робіт по від'єднанню опалювальної системи орендованого відповідачем приміщення в будинку № 10 у пров. 9 Травня у м. Сумах від мереж централізованого опалення, які мали проводитися згідно з проектом, узгодженим з позивачем. Представник позивача ні під час вирізки якихось батарей, ні відразу після вирізки тих батарей відповідачем не викликався.

11.06.2014 року (після закінчення опалювального сезону жовтня 2013 року - квітня 2014 року) у своєму листі № 3 від 11.06.2014 року позивачеві відповідач заперечував проти наявності у нього боргу з надання послуг з централізованого опалення нежитлового приміщення за договором № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року, посилаючись на припинення цього договору з 09.09.2010 року (а.с. 82-83), а не на від'єднання від системи централізованого опалення шляхом вирізки батарей у серпні 2013 року за договором № 4 від 25.09.2013 року, укладеним відповідачем с Приватним підприємством «Ритм», та за актом здачі-приймання виконаних робіт від 26.09.2013 року, що змушує суд критично віднестись до вищезгаданого договору № 4 від 25.09.2013 року та акту здачі приймання виконаних робіт від 26.09.2013 року.

Лише 05.11.2014 року відповідач звернувся до позивача з листом № 8 (а.с. 85), в якому повідомляє позивачеві, що у орендуємому ним приміщенні у пров. 9 Травня, 10 вирізані усі батареї опалення, тепло не надходить і у зв'язку з цим оплачуватися не буде.

Крім цього у листі № 8 від 05.11.2014 року відповідач зазначає, що договір на опалення з ним не укладався, але поряд з цим просить прислати представника позивача для перевірки.

Лише після запрошення листом № 8 від 05.11.2014 року відповідачем представника позивача для перевірки факту ненадходження теплової енергії від системи централізованого опалення 11.11.2014 року представниками сторін був складений акт (а.с. 84) про те, що 11.11.2014 року проведено обстеження приміщень відповідача по пров. 9 Травня, 10 за заявою (листом № 8 від 05.11.2014 року) споживача щодо відсутності послуг з опалення. Виходом на місце зафіксовано: опалювальні прилади та підключення демонтовані, приміщення не опалюються.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що лише 05.11.2014 року відповідач своїм листом № 8 запросив представника позивача для перевірки факту від'єднання його приміщень у пров. 9 Травня, 10 від мереж централізованого опалення і лише 11.11.2014 року цей факт підтверджено актом від 11.11.2014 року, складеним представниками обох сторін.

Будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідач не отримував послуг з теплопостачання від позивача за договором № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року в опалювальному сезоні з жовтня 2013 року по квітень 2014 року відповідачем суду не надано.

Факт виконання сторонами зобов'язань по вказаному договору підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії від 31.10.2013 року, від 30.11.2013 року, від 31.12.2013 року, від 31.01.2014, від 28.02.2014 року, від 31.03.2014 року та від 30.04.2014 року (а.с. 20-24), які відповідач відмовився підписати чи надати письмове обгрунтування відмови від підпису, про що представниками позивача складені відповідні акти про відмову відповідача від підпису (а.с. 25-26).

Тому послуги вважаються такими, що надані в повному обсязі, вказаному у вищезазначених актах.

Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов'язання виникають із підстав встановлених вищевказаною правовою нормою.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного кодексу України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 193 Господарського Кодексу України, яка також передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України та частини сьомої статті 193 Господарського Кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з положеннями статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина перша статті 612 названого Кодексу визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за № 630 (надалі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до пункту 25 Правил № 630, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до підпунктів 25, 26, 30 пункту 3 Правил № 630, відключення споживача від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів, зокрема копії відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення нежитлового приміщення відповідача від мереж центрального теплопостачання та ненадання йому послуг з постачання тепла.

Відповідно до статті 1 Закону України «По теплопостачання», місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Підведення централізованого опалення до вищезгаданого нежитлового будинку відповідача свідчить про належне виконання послуг з централізованого опалення виконавцем (позивачем). Таким чином, позивачем виконано свої зобов'язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач зобов'язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача (відповідача) припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення належного йму на праві власності нежитлового приміщення від мереж теплопостачання.

Відповідач в порушення умов укладеного договору та вимог статей 526, 629 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, не розрахувався за надані послуги, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію, отриману за договором № ПР174-6/315 від 01.11.2006 року про надання послуг з централізованого опалення, в сумі 15436,27 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім основного боргу в сумі 15436,27 грн. позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних в сумі 1189,86 грн. та інфляційні втрати в сумі 13296,27 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, стосовно стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 1189,86 грн. та інфляційних втрат в сумі 13296,27 грн. за період з 10.11.2013 року по 30.08.2016 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на усе вищевикладене, а також на те, що відповідач доказів сплати заборгованості за вищезазначеним договором не подав, позовні вимоги визнаються судом правомірними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Номінал-Агро» (40030, м. Суми, вул. Горького, буд. 8, код 31397247) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання» (40004, м. Суми, вул. Горького, 58, ідентифікаційний код 05747991) заборгованість в сумі 15436,27 грн., 3 % річних в сумі 1189,86 грн., інфляційні втрати в сумі 13296,27 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.11.2016 року.

Суддя П.І. Левченко