ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 року Справа № 904/5748/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Кузнецової І.Л.,

секретар судового засідання: Петровська О.В.,

представники сторін:

від позивача: представник позивача в судове засідання не зявився;

від відповідача: ОСОБА_1, довіреність № б/н від 11.01.16;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2016 року у справі №904/5748/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго", м.Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 8 396 692 грн. 43 коп.,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Павлоградтеплоенерго" (надалі КП "Павлоградтеплоенерго") на свою користь 4 767 457, 91 грн. основного боргу, 1 317 461, 81 грн. пені, 130 229, 73 грн. 3% річних, 2 181 542, 98 грн. інфляційних втрат та 125 950, 39 грн. понесених витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2016 року у справі №904/5748/16 (суддя Бондарєв Е.М.) позов задоволено частково; з КП "Павлоградтеплоенерго" на користь ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" стягнуто 4 767 457, 91 грн. основного боргу, 655 269, 07 грн. пені, 129 195, 91 грн. 3% річних, 2 181 542, 97 грн. інфляційних втрат та 125 831, 03 грн. судового збору; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Дніпропетровський апеляційний господарський суд в частині, якою зменшено пеню на 50% його скасувати, прийняти нове рішення, яким в цій частині позов задовольнити, решту судового рішення залишити без змін.

Позивач вказує, що вирішивши питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача, місцевий господарський суд виходив з інтересів не обох сторін, а лише КП "Павлоградтеплоенерго".

Апелянт на виклик суду не з'явився, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 108), з огляду на що колегія суддів вважає можливим переглянути справу в апеляційному порядку за його відсутності.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутнього в судовому засіданні представника відповідача, дослідивши матеріали справи, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та КП "Павлоградтеплоенерго" (покупець) укладений договір №764/14-БО-3 на купівлю природного газу від 16.12.2013 року (надалі - договір), відповідно до умов якого якого продавець зобов'язався передати у власність покупця у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець, в свою чергу, зобов'язався прийняти його та сплатити.

За пунктом 1.2. договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 28.01.2014 року до нього, газ, що продається, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 7 797,790 тис. куб. м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.):

I квартал - 4 539,514: січень - 1 726,764; лютий - 1 500,638; березень - 1 312,112;

II квартал - 207,189: квітень - 207,189;

III квартал - 0;

IV квартал - 3 051,087: жовтень - 289,209; листопад - 1 193,752; грудень - 1 568,126.

Додатковою угодою № 1 від 28.01.2014 року до договору сторони виклали його п.2.1 у наступній редакції: «Продавець передає покупцеві 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 5 845,830 тис. куб. м., у тому числі:

I квартал - 3 403,176: січень - 1 294,517; лютий 1 124,995; березень 983,664;

II квартал - 155,325: квітень - 155,325;

III квартал - 0;

IV квартал - 2 287,329: жовтень - 216,811; листопад - 849,930; грудень - 1 175,588.

Продавець передає покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключаючій арматурі покупця. Право власності на газ переходить від продавця до покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ (п.3.1. договору).

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузлу/вузлів обліку газу покупця (п. 3.3. договору).

Згідно п. 3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використання газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа місяця зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати у письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.1. договору ціна (граничний рівень ціни) на газ і тарифи на його транспортування установлюються НКРЕ.

Пунктом 5.2. договору (в редакції додаткових угод № 1 від 28.01.2014 року, № 2 від 24.04.2014 року; № 3 від 16.05.2014 року; № 4 від 13.06.2014 року; № 5 від 05.09.2014 року; № 6 від 12.11.2014 року; № 7 від 09.12.2014 року) сторонами узгоджено, що ціна за 1000 куб. м. газу становить: з 01 січня 2014 року - 2 448,00 грн., з 01 квітня 2014 року - 4 020,00 грн., з 01 травня 2014 року - 4 724,00 грн., з 01 червня 2014 року - 4 724,00 грн., з 01 вересня 2014 року - 4 874,00 грн., з 01 листопада 2014 року - 5 100,00 грн., з 01 грудня 2014 року - 5 900,00 грн., без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того збір у вигляді цільової набавки до затвердженого тарифу на природний газ - 2%, податок на додану вартість за ставкою - 20 %.

При цьому до сплати за 1000 куб. м. природного газу передбачено:

- з 01 січня 2014 року - 2 783, 96 грн., крім того ПДВ - 20% - 556,79 грн., всього з ПДВ - 3 340, 75 грн. (додаткова угода №1 від 28.01.2014 року до договору);

- з 01 квітня 2014 року - 4 387, 40 грн., крім того ПДВ - 20% - 877,48 грн., усього з ПДВ - 5 264, 88 грн. (додаткова угода №2 від 24.04.2014 року до договору);

- з 01 травня 2014 року - 5 173, 48 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 034,70 грн., усього з ПДВ - 6 208, 18 грн. (додаткова угода №3 від 16.05.2014 року до договору);

- з 01 червня 2014 року - 5 185,18 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 037,04 грн., усього з ПДВ - 6 222, 22 грн. (додаткова угода №4 від 13.06.2014 року до договору);

- з 01 вересня 2014 року - 5 338, 18 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 067,64 грн., усього з ПДВ - 6 405, 82 грн. (додаткова угода №5 від 05.09.2014 року до договору);

- з 01 листопада 2014 року - 5 568, 70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 113,74 грн., усього з ПДВ - 6 682, 44 грн. (додаткова угода №6 від 12.11.2014 року до договору);

- з 01 грудня 2014 року - 6 384, 70 грн., крім того ПДВ - 20% - 1 276,94 грн., усього з ПДВ - 7 661, 64 грн. (додаткова угода №7 від 09.12.2014 року до договору).

Згідно п. 6.1. договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач отримав з січня по грудень 2014 року природний газ на загальну суму 19 656 487, 03 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу:

- від 31.01.2014 року обсягом 1 064,041 тис. куб. м. на суму 3 554 697, 10 грн.;

- від 28.02.2014 року обсягом 882,565 тис. куб. м. на суму 2 948 430, 79 грн.;

- від 31.03.2014 року обсягом 463,272 тис. куб. м. на суму 1 547 676, 85 грн.;

- від 31.10.2014 року обсягом 189,566 тис. куб. м. на суму 1 214 324, 92 грн.;

- від 30.11.2014 року обсягом 592,645 тис. куб. м. на суму 3 960 314, 65 грн.;

- від 31.12.2014 року обсягом 839,382 тис. куб. м. на суму 6 431 042, 72 грн.

Позивач посилається на часткову оплату відповідачем отриманого газу, до стягнення ним пред'явлений борг в розмірі 4 767 457, 91 грн.

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Доказів погашення предявленої до стягнення заборгованості відповідач не надав, тому вимогу позивача щодо стягнення з основного боргу в розмірі 4 767 457,91 грн. слід визнати обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та пред'явлено до стягнення 3 % річних у розмірі 130 229,73 грн. за період: з 15.02.2014 року по 16.11.2015 року та інфляційні втрати в розмірі 2 181 542, 98 грн. за період: лютий 2014 року вересень 2015 року.

Згідно п.7.2 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 договору він зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Позивачем нарахована та предявлена до стягнення пеня у розмірі 1 317 461, 81 грн., за період: з 15.02.2014 року по 16.11.2015 року.

Перевіркою правильності нарахування позивачем 3% та пені колегією суддів встановлено, що позивачем не було враховано, що день фактичної оплати не вважається днем прострочення виконання зобовязання, тобто не дотримано положень п.1.9 постанови пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013у "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

З урахуванням наведеного стягненню підлягають 3% річних в розмірі 2 181 542, 97 грн. , інфляційні збитки в розмірі 2 181 542, 97 грн. та є обґрунтованою вимога щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 1 310 538,13 грн.

Відповідач надав клопотання про зменшення розміру пені до 50% від нарахованої позивачем та заявленої до стягнення.

Відповідно до ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Окрім того, вищезазначена процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою ст. 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Частиною першою ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішивши питання про можливість зменшення розміру пені, місцевий господарський суд враховував ті обставини, що відповідач є підприємством комунальної форми власності, основним напрямком діяльності якого є виробництво та постачання споживачам (переважно населенню та бюджетним організаціям) теплової енергії; діяльність відповідача є збитковою з огляду на несвоєчасну оплату населенням, бюджетними установами та юридичними особами заборгованості за теплопостачання; відповідач намагається здійснити збільшення грошових надходжень шляхом проведення претензійно-позовної роботи; відповідачем було здійснено оплату за поставлений газ в розмірі 14 889 029,12 грн., залишок боргу становить 4 767 457,91 грн., тобто оплачено значну суму боргу.

Суд першої інстанції також оцінив спірні обставини у справі з урахуванням вимог чинного законодавства щодо порядку і основних засад як встановлення так і виконання господарсько-правових зобов'язань.

Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

За частиною третьою ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

За частиною третьою ст. 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, вимога щодо врахування принципів розумності та справедливості є прямою вимогою закону до договору та до реалізації законних прав за наслідками порушення однією із сторін умов договору. Зокрема, сума неустойки (штрафу, пені), яка передбачається в договорі, має бути розумною, адекватною, співрозмірною у порівнянні з характером допущеного порушення і виконувати своє основне призначення за правовою природою - забезпечення виконання договірних зобов'язань.

Разом з тим, місцевий господарський суд прийняв до уваги й інтереси позивача, який так само як і відповідач є економічно важливим підприємством за сучасних умов, перебуває як і відповідач у скрутному фінансовому становищі, пов'язаному з неплатежами з боку контрагентів, потребує фінансового оздоровлення та має передбачене договором право на стягнення неустойки.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

З урахуванням викладеного законним і справедливим є зменшення пені на 50% (1 310 538,13 грн. * 50% = 655 269,07 грн.).

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, при повному з'ясуванні обставин справи, внаслідок чого відсутні підстави для його скасування.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.99, 101-103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2016 року у справі №904/5748/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.Л. Кузнецова

(Повний текст постанови складено 21.11.2016 року).