ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2016 року Справа № 904/3961/16

Колегія суддів Вищого господарського суду України у складі :

головуючого суддіХодаківської І.П.,
суддівБакуліної С.В.,
Данилової М.В.,
розглянувши
касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"
на постанову від 17.08.2016 Дніпропетровського апеляційного господарського суду
у справі№904/3961/16 господарського суду Дніпропетровської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс"
до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця"
простягнення 11 358,95 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача - не з'явились,

Від відповідача - не з'явились,

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" звернулося з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" про стягнення збитків у розмірі 11358, 95 грн., у зв'язку з недостачею вугільної продукції.

Рішенням від 05.07.2016 господарського суду Дніпропетровської області (суддя Євстигнеєва Н.М.) позов задоволено, з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" стягнуто 11358, 95 грн збитків та судовий збір в сумі 1 378,00 грн. Рішення суду мотивоване тим, спірні вагони з кам'яним вугіллям були прийняті залізницею для перевезення без зауважень до вантажовідправника, відповідно до положень статті 110 Статуту залізниці України відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі вантажоодержувачу, покладається на залізницю. Також, суд дійшов висновку, позов ТОВ "Енергоімпекс" заявлено в межах позовної давності, у зв'язку з чим відхилено клопотання відповідача про її застосування.

Постановою від 17.08.2016 колегії суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду у складі головуючого: Пархоменко Н.В., Верхогляд Т.А., Кузнецова В.О. рішення господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін.

ПАТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Придніпровська залізниця" у касаційній скарзі просить рішення та постанову судів попередніх інстанцій скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. Скарга мотивована неправильним застосуванням та порушенням судами норм чинного законодавства, зокрема, ст. 315 ГК України, ст. 134, 136 Статуту залізниць України.

Розглянувши матеріали справи та касаційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що у квітні 2015 року зі станції Кривий Торець Донецької залізниці Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" (відправник) відправлено ДТЕК Запорізька ТЕС (одержувач) на станцію призначення Енергодар Придніпровської залізниці вантаж - вугілля кам'яне, не поіменоване в алфавіті у вагонах №№55334395, 62099940, 65947426, 66939158, 60493673, що підтверджується залізничними накладними від 29.03.2015 № 50440882, від 31.03.2015 № 50481779, від 31.03.2015 № 50481290, від 07.04.2015.№50627751

При проходженні вагонів через станцію Енергодар Придніпровської залізниці на підставі статті 24 Статуту Залізниць України залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у названих вище вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладних.

Комерційним актом від 02.04.2015 РА № 006684/241 встановлено, що на підставі акту загальної форми від 01.04.2015 року № 478 станції Енергодар Придніпровської залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу вугілля кам'яне у вагоні №55334395; зокрема в акті зазначено, що навантаження вкатане катком, маркування: три повздовжні смуги по всій довжині вагону; фактично у вагоні виявилося маса брутто 89 100 кг., тара за документом 23 500 кг., нетто 65 600 кг., що менше ніж зазначено в документі на 1700 кг.; при комерційному огляді виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 15-20 см, з лівого боку по ходу потягу над 2 та 3 люками виїмка довжиною 1,2 м, шириною 0,8м, глибиною 0,8м, над 5,6 люками виїмка вздовж борта довжиною 1,3м, шириною 0,8м., глибиною 0,9 м. В місцях виїмки маркування відсутнє; в технічному відношенні вагон справний, двері, люки зачинені, течі вантажу немає; 1 700 кг у вагоні могли поміститися.

Комерційним актом від 02.04.2015 РА№006683/240, встановлено, що на підставі акту загальної форми від 01.04.2015 №479 станції Енергодар Придніпровської залізниці було здійснено комісійне переважування маси вантажу вугілля кам'яне у вагоні №62099940: зокрема в акті зазначено, що навантаження вкатане катком, маркування три повздовжні смуги по всій довжині вагону; - фактично у вагоні виявилося маса брутто 88 500 кг., тара за документом 23 800 кг., маса нетто 64 700 кг., що менше ніж зазначено в документі на 3 600 кг.; при комерційному огляді виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 15-20 см, маркована трьома повздовжними смугами; з лівого боку по ходу потягу виїмка на всю довжину вагону шириною 0,9м, глибиною 0,9м. В місці виїмки маркування відсутнє; в технічному відношенні вагон справний, двері, люки зачинені, течі вантажу немає; 3 600 кг у вагоні могли поміститися.

Згідно з комерційним від 05.04.2015 актом РА№006692/249 на підставі акту загальної форми від 05.04.2015 № 488 станції Енергодар Придніпровської залізниці здійснено комісійне переважування маси вантажу вугілля кам'яне у вагоні №65947426: зокрема в акті зазначено, що навантаження вкатане катком, маркування три повздовжні смуги по всій довжині вагону; фактично у вагоні виявилося маса брутто 90 600 кг., тара за документом 25 000 кг., маса нетто 65 600 кг., що менше ніж зазначено в документі на 3 000 кг.; при комерційному огляді виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 10-15 см, маркована трьома повздовжними смугами; посередині вагона порушено маркування на всю довжину вагону шириною 1,0м, глибиною 0,8м. - в технічному відношенні вагон справний, двері, люки зачинені, течі вантажу немає; 3 000 кг у вагоні могли поміститися.

Відповідно до комерційного акту від 05.04.2015 РА№006693/250 на підставі акту загальної форми від 05.04.2015 №490 станції Енергодар Придніпровської залізниці проведено комісійне переважування маси вантажу вугілля кам'яне у вагоні № 66939158: зокрема в акті зазначено, що навантаження вкатане катком, маркування три повздовжні смуги по всій довжині вагону; фактично у вагоні виявилося маса брутто 90 600кг., тара за документом 23 200 кг., маса нетто 67 400 кг., що менше ніж зазначено в документі на 1 000 кг.; при комерційному огляді виявлено: навантаження навалом, нижче бортів на 10-15см, маркована трьома повздовжними смугами; посередині вагона порушено маркування на всю довжину вагону шириною 1,0м, глибиною 0,8 м. в технічному відношенні вагон справний, двері, люки зачинені, течі вантажу немає; 1 000 кг у вагоні могли поміститися.

Комерційним актом від 11.04.2015 РА№006698/255 року встановлено, що на підставі акту загальної форми від 11.04.2015 року №499 станції Енергодар Придніпровської залізниці здійснено комісійне переважування маси вантажу вугілля кам'яне у вагоні №60493673 маса брутто - 87 100кг., тара за документом - 24 000 кг., маса нетто - 63100 кг., що менше ніж зазначено в документі на 2 600 кг.; - при комерційному огляді виявлено: навантаження нижче бортів на 10-15см, маркована трьома повздовжними смугами; з лівого боку по ходу потяга над 3,4 люками виїмка довжиною 1,5м., шириною 0,8м, глибиною 0,8м.; - в технічному відношенні вагон справний, двері, люки зачинені, течі вантажу немає; - 2 600 кг у вагоні могли поміститися.

Вказаними комерційними актами встановлено, що при перевантаженні вагонів у статистичному режимі на виправних 150-тонних вагонних електронно-тензометричних вагах, виявилося, що маса вантажу у зазначених вище вагонах не відповідає масі, вказаній відправником у накладних, а саме:

- у вагоні № 55334395 маса брутто - 89 100 кг, тара за документом - 23 500 кг, нетто - 65 600 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1 700 кг;

- у вагоні № 62099940 маса брутто - 88 500 кг, тара за документом - 23 800 кг, маса нетто - 64 700 кг, що менше ніж зазначено в документі на 3 600 кг;

- у вагоні № 65947426 маса брутто - 90 600 кг, тара за документом - 25 000 кг, маса нетто - 65 600 кг, що менше ніж зазначено в документі на 3 000 кг;

- у вагоні № 66939158 маса брутто - 90 600 кг, тара за документом - 23 200 кг, маса нетто - 67 400 кг, що менше ніж зазначено в документі на 1000 кг;

- у вагоні №60493673 маса брутто - 87 100 кг, тара за документом - 24000 кг, маса нетто - 63100 кг, що менше ніж зазначено в документі на 2 600 кг

Оскільки вантаж - вугілля кам'яне не поіменоване в алфавіті, є мінеральним твердим паливом, тому норма недостачі становить 1% маси, зазначеної у перевізних документах.

З урахуванням норми природної втрати (1%) відповідальна недостача вугілля з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення складає:

- у вагоні № 55334395 маса нетто складає 67 300 кг, норма недостачі - 673 кг (67 300 х 1%), відповідальна недостача складає 1 027 кг (1 700 кг - 673 кг);

- у вагоні № 62099940 маса нетто - 68 300 кг, норма недостачі - 683 кг (68 300 х 1%), відповідальна недостача складає 2 917 кг (3 600 кг - 683 кг);

- у вагоні № 65947426 маса нетто - 68 600 кг, норма недостачі - 686 кг (68 600 х 1%), відповідальна недостача складає 2 314 кг (3 000кг - 686 кг);

- у вагоні № 66939158 маса нетто - 68 400 кг, норма недостачі - 684 кг (68 400 х 1%), відповідальна недостача складає 316 кг (1 000кг - 684 кг);

- у вагоні №60493673 маса нетто - 65 700 кг, норма недостачі - 657 кг (65 700 х 1%), відповідальна недостача складає 1 943 кг (2 600 кг - 657 кг).

Відповідно до довідки ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" ціна за тону продукції відправленої у вагонах № 55334395 та № 62099940 складає 1 319,59 грн. з ПДВ.

Згідно з довідкою ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" ціна за тону продукції відправленої у вагонах № 65947426 та № 66939158 складає 1 185,07 грн. з ПДВ.

Довідкою ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" підтверджено, що ціна за тону продукції відправленої у вагоні №60493673 складає 1 302,87 грн. з ПДВ.

Таким чином, вартість вагової недостачі вугілля з урахуванням норми природної втрати становить 11358, 95 грн.

Вказані вище обставини стали підставою для звернення Товариством з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс" з позовом у даній справі.

Відповідно до статті 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало; перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно зі ст. 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини; у транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника; за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України; перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України; за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 110 Статуту залізниць України передбачено відповідальність залізниці за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству; обов'язки збереження, супроводження та охорони особливо цінних та небезпечних вантажів, перелік яких встановлюється Правилами, покладаються на відправника.

Відповідно до статті 31 Статуту залізниць України залізниця зобов'язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери; оскільки незбереження вантажу може бути наслідком як технічної несправності вагона або контейнера, так і їх непридатності для перевезення певного вантажу (тобто у комерційному відношенні), то господарським судам у вирішенні спорів слід розмежовувати відповідні поняття; вагон (контейнер) може бути цілком справним, але таким, що не забезпечить збереження якості певного вантажу, наприклад, має стійкий запах, що впливає на завантажені до нього продовольчі товари; саме в такому випадку йдеться про непридатність вагона (контейнера) у комерційному відношенні; згідно з зазначеною статтею Статуту придатність вагона чи контейнера для перевезення відповідного вантажу у комерційному відношенні визначається відправником або залізницею, якщо вона здійснює завантаження; отже, якщо псування вантажу є наслідком комерційної несправності вагона (контейнера), відповідальність за це несе той, хто завантажив продукцію у вагон (контейнер); у випадках, коли під завантаження подано несправний за своїм технічним станом вагон або контейнер, відправник повинен відмовитись від їх використання; якщо він цього не зробив, відповідальність за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, що сталися внаслідок технічної несправності рухомого складу, покладається на відправника; винятки з цього правила можуть мати місце тоді, коли з матеріалів справи вбачається, що технічна несправність мала прихований характер або виникла у процесі перевезення вантажу; прихованими є такі технічні несправності, які не могли бути виявлені відправником під час звичайного огляду вагону або контейнера; у такому разі відповідальність за незбереження вантажу покладається на залізницю; якщо незбереження вантажу сталося внаслідок того, що вагон чи контейнер поряд з прихованими несправностями або з несправностями, які виникли під час транспортування, мали ще й такі, які могли бути виявлені до завантаження, господарський суд може вирішити питання про покладення відповідальності як на залізницю, так і на відправника; для правильного вирішення питань щодо відповідальності за незбереження вантажу внаслідок технічної несправності рухомого складу господарський суд повинен провести досконале дослідження не тільки комерційного акта, але й акта про технічний стан вагону або контейнера і дати їм відповідну оцінку (пункт 3.9 роз'яснень Вищого господарського суду України від 29.09.2008 року №04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею").

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; за втрату вантажу, який здано до перевезення з оголошеною вартістю, - у розмірі оголошеної вартості, а якщо залізниця доведе, що оголошена вартість перевищує дійсну, - у розмірах дійсної вартості; - за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість; Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала; при цьому особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на викладене обґрунтованим є висновок судів, що відповідальність за вагову недостачу вугільної продукції - вугілля кам'яного, не поіменованого в алфавіті у спірних вагонах слід покласти на відповідача.

Статтями 130, 133 Статуту залізниць України передбачено, що одержувач вантажу має право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів мають у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу за умови пред'явлення накладної, комерційного акту і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені.

Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

На підставі положень статті 133 Статуту вантажоодержувач - ДТЕК Запорізька ТЕС, передав право пред'явлення позову вантажовідправнику - філії "Збагачувальна фабрика "Дзержинська" Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергоімпекс"), що підтверджується переуступним підписом на залізничних накладних, які містяться в матеріалах справи.

З врахуванням зазначеного вище вмотивованим є висновок судів про задоволення позову про стягнення збитків у розмірі 11 358,95 грн.

Також правомірно судами відхилено доводи відповідача про пропуск позивачем позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 315 ГК України передбачено можливість досудового врегулювання господарського спору та визначено, що до пред'явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред'явлення йому претензії. Претензії можуть пред'являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п'яти днів. Перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п'яти днів. Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України, яка є загальною нормою, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 257 Цивільного кодексу України визначено загальну позовну давність тривалістю у три роки, однак, в силу приписів статті 258 цього ж Кодексу для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, зокрема, скорочена порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 3 статті 925 Цивільного кодексу України, яка є спеціальною нормою, визначено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до ст. 136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути пред'явлені у шестимісячний термін, що обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, яким передбачено також і 6-місячний строк для пред'явлення претензії.

Статтею 315 Господарського кодексу України передбачено право заявника на звернення з позовом до суду після перебігу 6-місячного строку на подання претензії та отримання відповіді на неї.

Відповідно до пункту 4.7.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у визначенні перебігу позовної давності за позовами до перевізників, що випливають з договорів перевезення вантажів, слід враховувати таке: якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред'явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (частина четверта статті 315 Господарського кодексу України; оскільки дотримання претензійного порядку не є обов'язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми Господарського кодексу України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред'явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 Господарського кодексу України), незалежно від того, чи пред'являлася відповідна претензія до перевізника.

Таким чином, звернення з позовом до залізниці після спливу 6-місячного строку, передбаченого для пред'явлення претензії, не суперечить положенням статті 315 Господарського кодексу України та статті 925 Цивільного кодексу України.

В той же час, не звернення до перевізника з претензією не впливає на порядок обчислення позовної давності, оскільки визначений законом строк, в межах якого особа має право звернутися з позовом до суду, не може поглинатися строком на реалізацію права на досудове врегулювання спору.

Відповідно до приписів статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом апеляційної інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують зазначених вище висновків та пов'язані з вирішенням питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене, постанова апеляційної інстанції, якою залишено без змін рішення господарського суду першої інстанції про задоволення позову, відповідає нормам чинного законодавства і має бути залишена без змін.

Керуючись, ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Вищого господарського суду України

ПОСТАНОВИЛА:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" залишити без задоволення.

Постанову від 17.08.2016 Дніпропетровського апеляційного господарського суду у справі № 904/3961/16 господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Головуючий суддя І. Ходаківська

Судді С. Бакуліна

М. Данилова