ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.11.2016 Справа № 904/7884/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОТЛОТУРБОПРОМ", м. Харків

до Державного підприємства "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 3 896 057,71 грн. за договором на виконання проектно - вишукувальних робіт

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. б/н від 05.09.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2 представник - дов. № 157/515 від 27.05.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КОТЛОТУРБОПРОМ" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Державного підприємства "Виробниче об'єднання "ПІВДЕННИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД ім. О. М. Макарова" суми основного боргу у розмірі 1 959 805,14 грн., штраф 1 959,80 грн., 3% річних 176 543,54 грн. та інфляційні втрати 1 757 749,23 грн. за договором виконання проектно-вишукувальних робіт № 1079 від 18.04.2012р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договору виконання проектно-вишукувальних робіт № 1079 від 18.04.2012р. в частині повної оплати.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, надав заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначив, що відповідно до п. 2.5. Договору: "Розрахунки за договором проводяться після виконання кожного етапу робіт у відповідності до Календарного плану, протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами актів виконаних робіт.".

Акт здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт за договором № 1079 від 18.04.2012р. було підписано ще 28.12.2012р. Тобто відповідно до п. 2.5. Договору початок розрахунку строку позовної давності грошового зобов'язання починається з 08.01.2013р.

Позовна давність на стягнення суми штрафу сплила у січні 2014р., а суми основного боргу у січні 2016р. до прийняття позовної заяви судом до розгляду.

Відповідач в своїх поясненнях від 21.11.2016р. № 157/1379 зазначив, що сума 150 000,00 грн., сплачена ним 05.09.2013р. не є визнанням суми заборгованості основного боргу, а лише визнанням ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова» суми у розмірі 150 000,00 грн. та не свідчить про переривання строку позовної давності.

Ухвалою суду від 26.09.2016р. відкладено розгляд справи на 11.10.2016р., 11.10.2016р. оголошено перерву до 31.10.2016р.

У судовому засіданні 31.10.2016р. винесено ухвалу про продовження строку розгляду справи до 23.11.2016р. та оголошено перерву до 21.11.2016р.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні 21.11.2016р. оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.04.2012р. між Державним підприємством «Південний машинобудівний завод імені ОСОБА_3» (надалі Замовник, Відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОТЛОТУРБОПРОМ" (надалі Виконавець, Позивач) був укладений договір на виконання проектних-вишукувальних робіт № 1079 (надалі - Договір). В подальшому сторонами укладено додаткові угоди до спірного договору: №1 від 01.08.2012р., №2 від 29.11.2012р., №3 від 26.12.2013р.

За умовами п. 1.1. Договору замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати на умовах цього договору «Роботи з розробки-техніко-економічного обґрунтування (ТЕО) та проекту реконструкції ТЕЦ ДП «ВО ПМЗ ім.. ОСОБА_3» при переведенні на її роботу в режимі ефективного спалювання вугілля за інноваційною, екологічно чистою технологією циркулюючого киплячого шару (ЦКШ)», відповідно до вимог технічного завдання на виконання проектних робіт (далі - технічне завдання), яке є додатком (додаток №1) до договору, і створити документацію (далі роботи), а результат передати у власність замовника, який, у свою чергу, його приймає та здійснює оплату на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору роботи, передбачені цим договором, виконуються в два етапи згідно з пропозицією на конкурсні торги: 1 етап «Роботи з розробки ТЕО» та 2 етапу «Роботи з розробки Проекту». Календарний план виконання робіт (додаток №2) е невідємною частиною цього договору. Календарний план робіт з розробки Проекту розробляється на етапі виконання першого етапу (розробки ТЕО) та вводиться в дію додатковою угодою, яка стає невідємною частиною цього договору.

Згідно п. 2.2. Договору вартість виконання робіт першого етапу, у відповідності до зведеного кошторису (додаток №4), складає 2 511 672,79 грн., крім того ПДВ 20%: 502 334,56 грн. Загальна вартість робіт за першим етапом договору складає: 3 014 007,35 грн. з ПДВ.

У відповідності до п. 2.4. Договору для початку виконання робіт за договором, у двомісячний термін з моменту підписання, замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця аванс в розмірі 30% від вартості першого етапу договору, що становить суму: 904 2020,21 грн., в тому числі ПДВ 20% - 150 700,37 грн.

Розрахунки за договором проводяться після виконання кожного етапу робіт у відповідності до календарного плану, протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами актів виконання робіт. Сума остаточного розрахунку розраховується з врахуванням суми фактично отриманого авансу (2.5. Договору).

Роботи вважаються виконаними з моменту підписання замовником акту приймання-передачі виконаних проектних робіт та документів (п.3.5. Договору).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань, але не пізніше 31.12.2013р.

06.07.2012р. замовник перерахував виконавцю аванс в розмірі 30% від вартості першого етапу договору, що складає 904 202,21 грн., в тому числі ПДВ 150 700,37 грн.

Позивачем умови договору виконано та сторонами, без заперечень, підписано Акт №1 здачі-приймання проектно-вишукувальних робіт від 28.12.2012р. (а.с.52-54).

Відповідач за виконані послуги розрахувався частково та 05.09.2013р. перерахував на рахунок позивача 150 000,00 грн., що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 1 959 805,14 грн., що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову на підставі наступного.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України господарським судом визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно ст.175 ГК України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Позивач зі свого боку виконав господарські зобов'язання за договором у повному обсязі та належним чином, що підтверджується відсутністю будь-яких претензій з боку відповідача та підписаним актом здачі - приймання робіт від 28.12.2012р.

Проте відповідач частково розрахувався за виконані роботи за вказаним договором, на дату розгляду справи борг не погасив.

За наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 1 959 805,14 грн. є правомірними та обґрунтованими.

Разом з тим, Відповідач в ході розгляду справи заявив клопотання про застосування строків позовної давності.

Відповідно до приписів п.2.2. Пленуму ВГСУ від 29.05.13р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен зясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у звязку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Позовна давність, згідно статті 256 Цивільного кодексу України, це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до статті 267 Цивільного кодексу України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності; позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п.2.5. Договору розрахунки за договором проводяться після виконання кожного етапу робіт у відповідності до Календарного плану, протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами актів виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, Акт здачі-прийняття проектно-вишукувальних робіт за договором № 1079 від 18.04.2012 підписано сторонами 28.12.2012р. Отже, строк позовної давності, відповідно до умов договору, повинен відраховуватись з 08.01.2013р. та закінчився 08.01.2016р.

Позивач звернувся до суду з позовом лише 05.09.2016р., про свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті (а.с.63), тобто з пропуском строку позовної давності на 7 місяців.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини пятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску строку позовної давності. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з обєктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. (п. 2.2. постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.13р. № 10).

Тобто, позивач повинен був довести належними та допустимими доказами поважність пропуску строку позовної давності.

В даному випадку позивач з клопотанням про відновлення строку позовної давності не звертався, проти пропуску ним строку позовної давності заперечив, зазначивши, що відповідач сплатив частину боргу 05.09.2013, отже з цієї дати має місце переривання позовної давності.

Відповідач в своїх поясненнях від 21.11.2016 № 157/1379 зазначив, що сума 150 000,00 грн., сплачена ним 05.09.2013 не є визнанням суми заборгованості основного боргу, а лише визнанням ДП «ВО ПМЗ ім. О.М.Макарова» суми у розмірі 150 000,00 грн. та не свідчить про переривання строку позовної давності.

Суд не приймає заперечення позивача з наступних підстав.

Статтею 264 Цивільного кодексу України унормовано, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням по часових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем (п. 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

У дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. Якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (п. 4.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів").

З врахуванням викладеного, судом не приймаються доводи позивача щодо підтвердження факту переривання перебігу строку позовної давності шляхом здійснення часткової оплати відповідачем заборгованості 05.09.2013р.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 1 959 805,14 грн. у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 959,80 грн. - штрафу, 176 543,54 грн. - 3% річних та 1 757 749,23 грн. - інфляційних втрат також не підлягають задоволенню у звязку з тим, що вони є похідними від стягнення суми основного боргу.

За викладеного, в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34,36, 38, 43, 49, 82-87 Господарського процесуального кодексу України,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позову відмовити.

Судові витрати покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "КОТЛОТУРБОПРОМ".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 24.11.2016р.

Суддя ОСОБА_4