ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" листопада 2016 р.Справа № 922/3794/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Бристоль Клуб", м. Харків 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Мегабанк", м. Харків
про визнання іпотечного договору недійсним
за участю представників:

позивача - Ткаченка О.В., довіреність №б/н від 02.11.2016;

відповідача - Виговської А.В., довіреність №13-890/15д від 21.12.2015;

3-я особа - не з'явилась

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Бристоль Клуб" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Мегабанк", в якому просить суд визнати недійсним іпотечний договір №22в/2010-з-5 від 19.01.2016, укладений між Приватним підприємством "Бристоль Клуб" і Публічним акціонерним товариством "Мегабанк", який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавінда Н.О. та зареєстрований у реєстрі за №114.

В обгрунтування позовних вимог позивач, зокрема посилається на те, що відповідач на момент укладання оспорюваного договору ввів позивача в оману щодо обставин, які мають для позивача істотне значення та усвідомлення яких перешкодило б укладенню позивачем цього договору, а тому позивач вважає, що наявні правові підстави для визнання даного договору недійсним з підстав передбачених ч. 1 ст. 230 Цивільного кодексу України. Також, позивач вважає, що наявні правові підстави для визнання даного договору недійсним на підставі ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч.2 ст. 18 Закону України "Про іпотеку", оскільки договір не відповідає вимогам ч.1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку", а саме не містить істотної умови про зміст та розмір основного зобов'язання. Крім того, позивач вважає, що наявні підстави для визнання недійсною третейської угоди, яка викладена у вигляді третейського застереження у п.9.1. іпотечного договору, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про третейські суди", зокрема не містить відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату її укладення, позивач не був ознайомлений з регламентом постійно діючого третейського суду, який зазначений у п.9.1. договору, а такий регламент не був доданий до іпотечного договору у якості невід'ємної частини третейської угоди, до того ж посилається на те, що відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 6 Закону України "Про третейські суди" до підвідомчості третейських судів не належить розгляд справ, які виникають з цивільних або господарських правовідносин щодо нерухомого майна, а також вважає, що спори, які можуть виникнути у сторін за вказаним договором мають публічно-правове значення, а тому не належать до компетенції третейських судів, у зв'язку з чим наявні правові підстави для визнання недійсним п.9.1. іпотечного договору.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09 листопада 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 22 листопада 2016 року о 11:00 годині.

Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1.

Представник позивача 22 листопада 2016 р. надав клопотання (вх. №39709) про долучення до матеріалів справи додаткових документів, зазначених у додатку, які судом долучено до матеріалів справи.

Представник відповідача 22 листопада 2016 р. надав відзив на позовну заяву (вх. №39845), який судом долучено до матеріалів справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позову, зокрема посилаючись на те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження введення його відповідачем в оману, до того ж з умовами кредитного договору та його додатковими угодами (основного зобов'язання, яке забезпечується спірним іпотечним договором) позивач був ознайомлений, про що зазначено у п.1.1. оспорюваного договору, також звертає увагу на те, що нормами чинного законодавства не передбачено заборони укладення іпотечного договору у забезпечення виконання зобов'язань, за якими наявне порушення. Крім того, відсутність згоди іпотекодавця на внесення змін до кредитного договору та збільшення розміру основного зобов'язання не впливає на дійсність іпотечного договору, оскільки відповідно до ст. 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Отже, нормами чинного законодавства не передбачена вимога на отримання згоди іпотекодавця або його попередження про внесення змін до кредитного договору. Відповідач також не погоджується з доводами позивача стосовно неможливості забезпечення майбутнього зобов'язання, оскільки ст. 573 Цивільного кодексу України та ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що заставою (іпотекою) може бути забезпечена вимога, яка може виникнути в майбутньому. Щодо відсутності у спірному договорі істотної умови щодо змісту та розміру основного зобов'язання, відповідач звертає увагу, що згідно п.2 ч.1 ст. 18 Закону України "Про іпотеку" іпотечний договір повинен містити істотні умови про зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання. Отже, спірний договір містить посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Також, відповідач не погоджується з доводами позивача про наявність підстав для визнання недійсної умови договору про третейське застереження, оскільки спори, які виникатимуть між сторонами - приватним підприємством та публічним акціонерним товариством за іпотечним договором не носять публічно-правовий характер взагалі, до того ж спори між сторонами за іпотечним договором можуть виникнути не лише з приводу нерухомого майна, а тому відсутні підстави для визнання недійсної умови договору про третейське застереження. Відповідач вважає, що доводи позивача щодо не ознайомлення з Регламентом Третейського суду спростовуються укладеним іпотечним договором, в якому зазначено, що позивач з даним Регламентом ознайомлений, також Регламент відповідно до ст. 12 Закону України "Про третейські суди" розглядається як невід'ємна частина третейської угоди, а не додається до іпотечного договору, яке це помилково зазначає позивач. Крім того, відповідач зазначає, що третейська угода між позивачем та відповідачем укладена в письмовій формі - у вигляді третейського застереження в Іпотечному договорі, підписана сторонами, містить відомості про їх найменування та місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди, вона повністю відповідає вимогам Закону України "Про третейські суди".

Враховуючи вищевикладені обставини, відповідач вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, не містять жодних правових підстав та не підтверджені жодним доказом, а також спростовуються нормами чинного законодавства.

В судовому засіданні 22.11.2016 представник позивача підтримав позов та просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

3-я особа в призначене судове засідання не з`явилась, витребуваних судом документів не надала, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 4-3 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Такими обставинами, зокрема, є нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу; неподання витребуваних доказів; необхідність витребування нових доказів та інше.

Враховуючи неявку 3-ої особи в судове засідання та приймаючи до уваги невиконання сторонами в повному обсязі вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 09 листопада 2016 року, з метою створення сторонам необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильності застосування законодавства, забезпечення принципів рівності та змагальності сторін, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4-2, 4-3, 22, 33, 69, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Розгляд справи відкласти на "07" грудня 2016 р. о 11:00

Судове засідання відбудеться у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, майдан Свободи 5, 8-й під'їзд, 3-й поверх, кабінет № 319.

2. Учасникам судового процесу виконати в повному обсязі вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі.

3. Усім учасникам судового процесу забезпечити явку своїх представників у судове засідання з належним чином оформленими повноваженнями.

Суддя І.О. Чистякова