РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016Справа №910/16489/16

За позовом «Szewos Wosik» Spolka Jawna

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 45183 євро 54 євроцентів

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 представник за довіреністю;

від відповідача: не зявилися.

СУТЬ СПОРУ:

«Szewos Wosik» Spolka Jawna (далі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 45183,54 євро заборгованості, з якої: 32521,54 євро основний борг; 12662,00 євро пеня.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов Контракту поставки №1 від 01.01.2009, в частині оплати за товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2016 порушено провадження у справі №910/16489/16 та призначено до розгляду на 03.10.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 розгляд справи відкладено до 07.11.2016.

Представник позивача в судовому засіданні 07.11.2016 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, а також подав додаткові документи до матеріалів справи.

Відповідач в засідання господарського суду свого представника не направив повторно, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином.

Відповідно до п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 07.11.2016 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального Кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2009 між «Szewos» S.A, нова назва якого «Szewos Wosik» Spolka Jawna, (продавець) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) укладено Контракт поставки №1, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує товари, вказані в Специфікації, що додається до контракту і є його невідємною частиною (п. 1.1 контракту).

Пунктом контракту 3.1. сторони передбачили, що продавець продає, а покупець купує товар на умовах FCA Ченстохова (Czestochowa), склад продавця в Польщі (відповідно до Інкотермс 2000). Всі витрати з доставки вантажу бере на себе покупець.

За умовами п. 3.2. контракту датою поставки вважається дата товарно-транспортної накладної.

Згідно з п. 4.2., 4.3. контракту ціни на товар вказуються в специфікації до контракту і можуть бути змінені продавцем тільки за згодою покупця. Вищевказані ціни включають вартість упаковки. Загальна вартість контракту складає 100000,00 євро.

Відповідно до п. 5.1.-5.3. контракту платежі за поставлений товар здійснюватимуться в доларах СШІ або в євро за курсом НБУ на дату відвантаження шляхом банківського переказу на рахунок продавця. Моментом оплати вважається дата зарахування коштів на банківський рахунок продавця. На розсуд покупця платежі за поставлений товар можуть бути здійснені тільки після поставки товару в 30-тиденний строк з моменту поставки.

У пункті 9.2 контракту сторони погодили, що при неможливості врегулювати спори та розбіжності мирним шляхом, всі спори чи розбіжності, що можуть виникнути з даного контракту або у звязку з ним, підлягають вирішенню в суді м. Києва з використанням норм права країни відповідача.

Контракт вступає в силу з моменту його підписання. Строк дії контракту 12 місяців з дня підписання. Контракт може бути розірваний однією зі сторін, повідомивши про це іншу сторону в письмовій формі завчасно за 90 днів (п. 10.5. контракту).

Порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, встановлює Закону України "Про міжнародне приватне право".

За приписами статті 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Отже, враховуючи положення даного Закону та п. 9.2. Контракту поставки №1 від 01.01.2009, спір у даній справі розглядається Господарським судом міста Києва відповідно до законодавства України.

В силу статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

При цьому, зобов`язання в силу вимог ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами контракт за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на виконання умов контракту, позивач у період з 2009 по 2010 рік передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 33480,20 євро, що підтверджується наявними у матеріалах справи пакувальними листами. Також, «Szewos Wosik» Spolka Jawna виставлено ФОП ОСОБА_1 рахунки-фактури на оплату поставленого товару.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч умов контракту відповідач, не здійснив оплату отриманого товару в повному обсязі, сплативши лише 958,66 євро. Про наведене свідчить підтвердження про проведення оплати, копія якого наявна в матеріалах справи.

У звязку з цим, 01.08.2011 між «Szewos» S.A та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено Доповнення до Контракту №1 від 01.01.2009, згідно з яким сума заборгованості за Контрактом на 01 серпня складає 32521,54 євро.

Також сторони погодили, що погашення заборгованості буде здійснюватися кожен календарний місяць по 1000,00 євро починаючи з вересня 2011 року.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості сторін на власний розсуд визначати умови договору, які і становлять його зміст.

Таким чином, підписавши Доповнення від 01.08.2011 до Контракту №1 від 01.01.2009 сторони фактично змінили порядок і строк проведення розрахунків за поставлений товар.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Втім, ФОП ОСОБА_1 сума заборгованості у розмірі 32521,54 євро сплачена так і не була.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем узгодженого товару відповідачу та факт порушення останнім своїх зобов`язань, в частині оплати отриманого товару, підтверджені матеріалами справи і не спростовані під час розгляду справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 32521,54 євро.

Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. Приписами ст. 230 ГК України також передбачено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ст. 549 ЦК України).

Пунктом 6.2. контракту сторони погодили: якщо в разі поставки продукції до її оплати, оплата не буде здійснені покупцем в 30-тиденний строк, він повинен сплатити пеню в розмірі 0,04% від неоплаченої суми за кожен день затримки платежу.

Оскільки відповідач допустив прострочення з оплати поставленого товару, позивачем на підставі п. 6.2. контракту нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 12662,00 євро за період з 01.01.2014 по 01.09.2016.

Як визначено в ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Контрактом поставки №1 від 01.01.2009 можливості визначення іншого, ніж зазначений у ч. 6 ст. 232 ГК України, періоду нарахування пені не передбачено, в той час, як позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню з порушенням даної норми.

Так, за перерахунком суду, з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягає до стягнення 587,59 євро пені, а в решті позовних вимог щодо стягнення пені «Szewos Wosik» Spolka Jawna належить відмовити.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов'язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При цьому, як наголошено в п. 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-08/369 від 29.06.2010 «Про деякі питання, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів України у 2009 році щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій.

Законом прямо не передбачено обов'язку господарського суду зазначати в резолютивній частині рішення про стягнення заборгованості в іноземній валюті еквівалент такої суми в гривнях.

Якщо ж у відповідних випадках позивач просить зазначити в резолютивній частині судового рішення зі спору, пов'язаного зі стягненням суми заборгованості в іноземній валюті, також і гривневий еквівалент (за офіційним курсом Національного банку України) або лише гривневий еквівалент, то суд з урахуванням конкретних обставин справи може задовольнити будь-яке з таких клопотань.

Оскільки позивач у прохальній частині позовної заяви наполягає на стягненні суми заборгованості саме в євро, у господарського суду відсутні підстави для визначення гривневого еквіваленту.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (04201, АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь «Szewos Wosik» Spolka Jawna (ul. Њw. Rocha 249, PL 42-221 Czкstochowa, Polska; NIP 573-24-77-388) 32521 (тридцять дві тисячі пятсот двадцять один) євро 54 євроцентів основного боргу, 587 (пятсот вісімдесят сім) євро 59 євроцентів пені та 14804 (чотирнадцять тисяч вісімсот чотири) грн. 89 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 14.11.2016.

Суддя О.А. Грєхова