РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016Справа №910/15588/16

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Поліс"
доПриватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія"
провідшкодування шкоди в порядку регресу 38 257,42 грн.

СуддяБорисенко І.І.

Представники:
від позивача - Карпенко І.М., за довіреністю;
від відповідача - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 37 748,97 грн. та 620,00 грн. витрат за проведення автотоварознавчої дослідження транспортного засобу «Мітсубісі» д.н.з. НОМЕР_1.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не відшкодував позивачу матеріальну шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

В подальшому, 01.11.2016 позивачем подана заява про зменшення розміру позовних вимог на розмір франшизи за полісом №АІ7494523 (1 000 грн.), згідно вказаної заяви позивач просив суд стягнути з відповідача 36 637,42 грн. відшкодування матеріальної шкоди та 620,00 грн. витрат експертного дослідження, що разом становить 37 257,42 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі зменшити розмір позовних вимог.

Заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом до розгляду, отже відповідно до ст. 55 ГПК України має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір по суті.

Ухвали суду про порушення провадження у справі та відкладення розгляду справи були надіслані за адресою місцезнаходження відповідача, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145.

Відповідно до статті 64 ГПК України судом вчинені дії для належного повідомлення відповідача по справі.

На призначені судові засідання 25.10.2016, 08.11.2016 представник відповідача не з'являвся, витребуваних судом доказів не надав, про дату та час проведення судових засідань повідомлений належним чином, про що зокрема свідчать наявні в матеріалах справи оригінали поштових відправлень, з яких слідує, що поштова кореспонденція з ухвалами суду про призначення судового засідання була вручена відповідачу 21.10.2016, 08.11.2016.

Отже, відповідач завчасно був повідомлений про місце, дату та час судових засідань, і у разі наміру подати відзив на позовну заяву, письмові пояснення, додаткові документи, мав достатньо часу для цього.

Враховуючи встановлений ч. 1 ст. 69 ГПК України строк вирішення спору та зважаючи на те, що суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи, відповідно до статті 75 ГПК України суд здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.11.2015 у м. Києві на перехресті бул. Перова та вул. Алішера Навої трапилась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулося зіткнення автомобіля "Деу" (д.н. НОМЕР_2), під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «Мітсубісі», (д.н НОМЕР_1).

Причиною ДТП стало те, що водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем "Деу" (д.н. НОМЕР_2) перед перестоюванням та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мітсубісі», (д.н НОМЕР_1), чим порушив вимоги п. 10.1 ПДР України. Дані обставини підтверджуються розгорнутою довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №82135658 та постановою Дніпровського районного суду м. Києва (справа №755/22511/15-п, пр. №3/755/7280/15), копії яких містяться у матеріалах справи.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди були завдані механічні пошкодження автомобілю «Мітсубісі», (д.н НОМЕР_1), який був застрахований у Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія", згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту від 17.02.2015 №11560-10.

03.11.2015 Страхувальник (ОСОБА_4.) за договором звернувся до Позивача з заявою про страховий випадок.

Пунктом 12.7 Договору добровільного страхування наземного транспорту від 17.02.2015 №11560-10 передбачено, що при страхуванні ТЗ з урахуванням фізичного зносу розмір страхового відшкодування розраховується з вирахуванням експлуатаційного зносу запасних частин, деталей і обладнання, що підлягають заміні за весь період експлуатації ТЗ. Розмір амортизаційного зносу вираховується згідно інформації про рік виготовлення ТЗ, зазначеному в п. 2.2 цього Договору. В залежності від цього, ціни запасних частин (агрегатів), що підлягають заміні зменшуються в залежності від експлуатації застрахованого ТЗ, визначеного на момент настанні страхового випадку, згідно відсоткових показників.

Згідно з рахунком ТОВ «Веда Авто» від 13.11.2015 №93 та наряд-замовлення №76, від 27.11.2016, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мітсубісі», (д.н НОМЕР_1), складає 37 637,42 грн.

На виконання умов договору добровільного страхування наземного транспорту від 17.02.2015 №11560-10 на підставі попереднього страхового акта №620/11560-10 від 16.11.2015 та остаточного страхового акта №6520/11560-10 від 16.12.2015 ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" виплатило на рахунок ТОВ «Веда Авто» 37 637,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 19.11.2015 №1036.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно водієм автомобіля "Деу" (д.н. НОМЕР_2), яким керував ОСОБА_3, під час експлуатації вказаного автомобіля, і його вину у вчиненні ДТП та скоєнні правопорушення за ст. 124 КУпАП України встановлено постановою Дніпровського районного суду м. Києва (справа №755/22511/15-п, пр. №3/755/7280/15).

Судом встановлено, що на момент скоєння ДТП 03.11.2015, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Деу" (д.н. НОМЕР_2), застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно-страхова компанія" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7494523. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 1 000 грн., строк дії полісу з 20.12.2014 до 19.12.2015.

Отже, відповідач є особою на яку полісом №АІ/7494523 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля "Деу" (д.н. НОМЕР_2), на час спірної ДТП.

Предметом даного спору є зворотна вимога страховика до особи, відповідальної за завдану шкоду, про стягнення компенсації страхового відшкодування, виплаченого страхувальнику за договором добровільного страхування.

Відповідно до норм ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як безпосередній її заподіювач, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема, порядок виплати такого відшкодування та дії сторін при настанні страхового випадку, регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон або Закон 1961-IV).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Дійсний зміст правовідносин, які виникли між сторонами, регулюється не тільки приписами Закону України "Про страхування", а і загальними нормами цивільного законодавства та спеціальними нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів", за змістом якого обсяг відповідальності страховика, що виник за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, є обмеженим лімітом відповідальності, зазначеним в полісі, і розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу.

При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов'язаний (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2014 №6-49цс14 та від 02.12.2015 р. №6-691цс15).

В матеріалах справи міститься Звіт №729 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 13.11.2015, в якому зазначено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу застрахованого позивачем транспортного засобу «Мітсубісі», (д.н НОМЕР_1), складає 17 597,51 грн.

У вищевказаному висновку вказано, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Мітсубісі», (д.н НОМЕР_1) - становить 0,62719.

Відповідно до частини 18 статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Абзацом другим пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Згідно полісу №АІ/7494523 франшиза, тобто сума, на яку зменшується страхове відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 1 000,00 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу №АІ/7494523 та положення статей 9, 12, 22, 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 993 ЦК України, суд вказує на те, що Відповідач повинен виконати обов'язок щодо сплати за спірним страховим випадком страхового відшкодування в межах витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу (17 597,51) та за вирахуванням франшизи за полісом №АІ7494523 в розмірі 1 000,00 грн., тобто повинен відшкодувати 16 597,51 грн.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягає частковому задоволенню в розмірі 16 597,51 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача витрати за проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 620,00 грн., сплачені за платіжним дорученням №1030 від 19.11.2015.

Розглянувши позовну вимогу в цій частині суд зазначає, що заявлені до стягнення позивачем витрати за проведення автотоварознавчого дослідження не є страховим відшкодуванням, а є витратами направленими на визначення розміру збитків при відшкодуванні шкоди своєму страхувальникові (потерпілій особі). Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду.

Такої ж правової позиції притримується Верховний Суд України у Аналізі судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування (схвалений на нараді суддів цивільної юрисдикції Верховного Суду України 11 липня 2011 року; витяг з Аналізу опублікований у журналі "Вісник Верховного Суду України" № 8(132) за 2011 рік та розміщений на офіційному сайті Верховного Суду України).

Отже, суд не знаходить правових підстав для стягнення зазначених витрат, а тому в позові у цій частині відмовляє.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська-охоронно-страхова компанія" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 145, ідентифікаційний код 23734213) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Поліс" (03110, м. Київ, вул. Івана Клименка, буд. 23, ідентифікаційний код 30860173) 16 597 (шістнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто сім) грн. 51 коп. страхового відшкодування, а також 613 (шістсот тринадцять) грн. 87 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

У решті в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 16.11.2016

Суддя І.І. Борисенко