ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

17 листопада 2016 р. Справа № 902/136/16

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., суддів Колбасова Ф.Ф., Банаська О.О., при секретарі судового засідання Василишеній Н.О.

За участю представників сторін:

позивача: позивача: ОСОБА_1- представник за довіреністю;

відповідача: ОСОБА_2- представники за довіреністю;

третьої особи: не зявився.

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз 9/1)

до:Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (21012, м. Вінниця, пров. Щорса, 24)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" (21012, м. Вінниця, пров. Щорса, 24)

про стягнення 8932236,17 грн. заборгованості

ВСТАНОВИВ :

Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" 8932236,17 грн. заборгованості, з яких: 6 037156,65 грн. - боргу, 127441,21 грн. 3 % річних, 1926903,40 грн. - пені, 323396,18 грн. - інфляційних та 517338,73 грн. - 7% штрафу.

Ухвалою від 19.02.2016р. порушено провадження у даній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою від 05 квітня 2016 року на підставі ст. 27 ГПК України залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та продовжено передбачений ч.1 ст.69 Господарського процесуального кодексу України строк вирішення спору у справі № 902/136/16 на 15 днів.

15.04.2016 року від відповідача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи.

Ухвалою від 28.04.2016 року призначено у справі судову економічну експертизу, проведення експертизи доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та зупинено провадження у справі до отримання висновку експертної установи.

02 серпня 2016 року Вінницьким відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повернуто до суду справу №902/136/16 з листом про неможливість проведення даної експертизи в зв'язку з її не оплатою.

Ухвалою від 03.08.2016 року поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду на 14 вересня 2016 року.

На підставі заяви судді Маслія І.В. від 03.08.2016р., згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів для розгляду даної справи сформовано колегію у складі: головуючого судді Маслія І.В., суддів Грабика В.В., Мельника П.А..

Колегія суддів неодноразово змінювалась.

На підставі службової записки судді Маслія І.В. від 12.10.2016р., розпорядженням керівника апарату суду від 13.10.2016р. виведено суддів Мельника П.А. та Говор Н.Д. із складу колегії по справі № 902/136/16, у зв'язку з звільненням з посади судді. Для розгляду вказаної справи сформовано колегію у складі: головуючого судді Маслія І.В., суддів Колбасова Ф.Ф., Банаська О.О.

Ухвалою від 13 жовтня 2016 року прийнято справу колегією та призначено судове засідання на 17 листопада 2016 року.

За час розгляду справи від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, доповнення до відзиву та додаткові пояснення, в яких останній просить суд припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу оскільки кошти в сумі 6037156,51 грн. були сплачені відповідачем після порушення провадження у справі, у задоволені вимог про стягнення 3% річних, пені, штрафу та інфляційних відмовити, з підстав викладених у відзиві, в доповненні до відзиву та додаткових поясненнях.

В судовому засіданні 17.11.2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 127441,21 грн. 3 % річних, 1926903,40 грн. - пені, 323396,18 грн. інфляційних, 517338,73 грн. - 7% штрафу та просила припинити провадження у справі щодо основного боргу, оскільки він був сплачений відповідачем в процесі розгляду справи на підставі спільного протокольного рішення від №1618/у від 23.05.2016 року..

Представник відповідача, в судовому засіданні, проти позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, в доповненні до відзиву та додаткових поясненнях.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився хоча про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та в установленому законом порядку, що стверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Ухвалою суду від 17.11.2016р. припинено провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача 6037156,51 грн. боргу на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України.

Отже, предметом розгляду по суті є вимоги про стягнення з відповідача 127441,21 грн. 3 % річних, 1926903,40 грн. - пені, 323396,18 грн. - інфляційних та 517338,73 грн. - 7% штрафу.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегією суддів встановлено наступне.

27.09.2011р. між Дочірньою компанією «Укртрансгаз» Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" (газотранспортне підприємство, далі позивач) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (замовник, далі відповідач) укладено договір № /Н01 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, відповідно до п. 1.1 Договору газотранспортне підприємство зобовязується надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а замовник зобовязується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, річний плановий обсяг транспортування природного газу, замовника складає 680900 тис. куб.м. Газ замовника транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб населення та юридичних осіб, яким природний газ відпускається за роздрібними цінами, диференційованими залежно від річних обсягів споживання, газо споживаюче обладнання яких підключено до газорозподільних мереж, що знаходяться у власності чи в користуванні Замовника.

Згідно п. 2.1. Договору, підставою для транспортування природного газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором єдиної газотранспортної системи України, відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу за наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби.

Відповідно до п. 2.11.1. Договору, послуги по транспортуванню природного газу оформлюються Газотранспортним підприємством і замовником актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

Розрахунки за послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, затвердженими Національною комісією регулювання електроенергетики України (НКРЕ). Газотранспортне підприємство зобовязується розміщувати інформацію про діючі тарифи на своєму офіційному веб-сайті та в засобах масової інформації (п. 4.1. Договору).

Тарифи, визначені в п. 4.1 цього Договору, є обовязковими для сторін з моменту введення їх в дію. Визначена на їх основі вартість послуги буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунках за ці послуги згідно з умовами цього Договору (п. 4.2. Договору).

Згідно п. 4.3. Договору, розрахунковий період за цим Договором становить один місяць, з 09:00 години першого дня місяця до 09:00 години першого дня наступного місяця включно. Місячна вартість послуг з транспортування природного газу визначається як добуток тарифу на загальну кількість протраспортованого природного газу, визначеного на умовах розділу 3 цього Договору, та податку на додану вартість.

Вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акта наданих послуг. Оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за 10 днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться заявником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 4.4 та 4.5. Договору).

За період дії договору між сторонами було укладено ряд додаткових угод якими встановлювались додаткові обсяги транспортованого газу (а.с. 54-65).

Судом встановлено, що на виконання взятих на себе договірних зобовязань позивачем надано відповідачу послуг з транспортування природного газу магістральними газопроводами починаючи з січня 2015 року по червень 2015 року на загальну суму 31935399,56 грн., що підтверджується актами наданих послуг, наявними в матеріалах справи (а.с. 66-71).

Як слідує з позовної заяви та пояснень представника позивача, відповідно до умов спірного договору послуги з транспортування природного газу магістральними газопроводами були оплачені відповідачем не в повному обсязі і на день подачі позовної заяви за відповідачем рахувалась заборгованість 6 037156,65 грн.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Також кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо надання послуг, за якими згідно зі ст. 901 ЦК України одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобовязаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Наявність основної заборгованості відповідачем заперечена та зазначено, що на день слухання справи заборгованість перед позивачем відсутня.

Так, на виконання Постанови Кабінету міністрів України № 20 від 11.01.2015 року Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій між Головним управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Департаментом фінансів Вінницької обласної державної адміністрації, ТОВ Вінницягаз Збут, ПАТ по газопостачанню та газифікації Вінницягаз, ПАТ УКРТРАНСГАЗ та НАК Нафтобаз України, підписано 7 (сім) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, зокрема: № 428/у від 20.02.2015 року; № 678/у від 19.03.2015 року; № 910/у від 20.04.2015 року; № 1181/у від 20.05.2015 року; № 1442/у від 19.06.2015 року; № 1637/у від 20.07.2015 року; №1618/у від 23.05.2016 року. Загальна сума за вказаними спільними протокольними рішеннями складає 12030396,38 грн..

З огляду на вище викладене відповідачем останнім протокольним рішенням, підписаним після порушення провадження у справі, погашено в повній мірі основну заборгованість визначену позивачем в розмірі 6037156,65 грн., щодо якої судом припинено провадження у справі відповідною ухвалою.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 127441,21 грн. 3 % річних, 1926903,40 грн. - пені, 323396,18 грн. - інфляційних та 517338,73 грн. - 7% штрафу, за неналежне виконання умов договору слід зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 7.1. та 7.3. Договору газотранспортне підприємство і замовник у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за Договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством. У разі порушення замовником строків оплати із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Суд зазначає, що з наявного в матеріалах справи розрахунку (в якому не видно момент зарахування коштів за протокольними рішеннями), не можливо встановити періоди та суми неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором, а призначена у справі економічна експертиза сторонами не оплачена, крім того експертом у виставленому рахунку встановлено що для проведення даної експертизи йому необхідно 672 години.

З огляду на це суд не може самостійно провести даний розрахунок.

Як визначає правова позиція Верховного суду України по подібним спорам (по справам № 5011-35/1534-2012-42/553-2012 від 30.09.2014р., № 5011-42/1230-2012-69/542-2012 від 16.09.2014р., № 917/2520/14 від 16.09.2015 року, та ін.) та правова позиція Вищого господарського суду України у справах № 902/1522/14 та № 902/1617/15, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу, що у свою чергу потягло відсутність підстав для стягнення пені, передбаченої договором поставки природного газу та застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

При цьому суд зважає на приписи ч. 3 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими, обираючи при прийнятті рішення правову норму, що підлягатиме застосуванню до спірних правовідносин, господарський суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного суду України, які викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України.

Згідно ст. 111-28 цього Кодексу висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 111-16 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що уклавши та підписавши спільні протокольні рішення, сторони змінили порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору від 27.09.2011 р. № /Н01.

Як встановлено судом та підтверджується сторонами, відповідачем виконано умови спільних протокольних рішень в порядку і у строки, визначені вказаними рішеннями.

Відтак, враховуючи, що з наявного в матеріалах справи розрахунку не можливо встановити періоди та суми неналежного виконання відповідачем зобовязань за договором та строки виконання зобов'язання відповідачем за спільними протокольними рішеннями дотримано, підстави для застосування санкцій, передбачених Договором від від 27.09.2011 р. № /Н01 та положень ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України відсутні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а відтак, в позові слід відмовити з розподілом судових витрат за правилами ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.43, 32, 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85, 115 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

У позові відмовити повністю.

Копію рішення направити третій особі рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК України 22 листопада 2016 р.

Головуючий суддя Маслій І.В.

Судді Колбасов Ф.Ф.

ОСОБА_3

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - третій особі (21012, м. Вінниця, пров. Щорса, 24)