КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Справа№ 910/8330/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

ОСОБА_1

за участю представників сторін

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 представник за дов. №28-2/4-04/200-16 від 19.05.2016 року,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року

у справі № 910/8330/16 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча

до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця

про стягнення збитків у розмірі 13379,04 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (далі позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (далі відповідач) про стягненняз відповідача 13379,04 грн. збитків, які виникли у звязку з незбереженням вантажу при перевезенні.

Позовні вимоги мотивовані тим, що державне підприємство Донецька залізниця, як перевізник, не забезпечило збереження вантажу на шляху слідування та на залізничних станціях, що є підставою для стягнення з нього збитків у розмірі 13379,04 грн. Оскільки, на думку позивача, правонаступником державного підприємства Донецька залізниця є публічне акціонерне товариство Українська залізниця, останнє повинно відшкодувати позивачеві збитки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/8330/16 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду м. Києва від 30.05.2016 року у справі № 910/8330/16 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва неповно зясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального та матеріального права, зокрема суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку, що ПАТ «Укрзалізниця» є неналежним відповідачем (боржником), оскільки не є правонаступником ДП «Донецька залізниця».

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 25.07.2016 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча було прийнято до провадження.

Розгляд справи здійснювався різними колегіями суддів.

Розпорядженням Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2016 року, у звязку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Ільєнок Т.В. у відрядженні, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи та сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі № 910/8330/16 колегію суддів у складі: головуючого судді: Сулім В.В., судді: Гаврилюк О.М., Майданевич А.Г.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 19.09.2015 року прийнято до провадження справу № 910/8330/16 у визначеному складі суддів.

У судовому засіданні 08.11.2016 року позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення місцевого господарського суду скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2015 року по справі №910/8330/16 залишити без змін а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору поставки № УПр14/28/162, укладеного 30.12.2013 року між ПАТ Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (покупцем) та ТОВ ДТЕК трейдінг (постачальником), згідно з договором перевезення, оформленого залізничною накладною №51024818 від 31.12.2015 року, на адресу позивача (одержувач вантажу, графа 4 залізничної накладної) у вагоні №61013330 надійшов вантаж - антрацит, вантажовідправник (графа 1 накладної) ТОВ ДТЕК Свердловантрацит, м. Северодонецьк.

Відповідно до ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона перевізник) зобов'язується доставити довіреній їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п. 110 Статуту залізниць (затверджений Постановою кабінету Міністрів України «Про затвердження Статуту залізниць України» № 457 від 06.04.1998 року) залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Пунктом 1.2 Правил оформлення перевізних документів (затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 644 віл 21.11.2000 року) накладна (залізнична) є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно з договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Згідно п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

22.12.2015 року на станції Маріуполь - Сорт. Донецької залізниці був складений комерційний акт БН 724644/05, який свідчить про недостачу вантажу в вагоні № 61013330 в кількості 6700 кг, про що в накладній № 5 1024818 було зроблено відповідну відмітку.

В комерційному акті зазначено, що на підставі акту о/ф № 4 - 46 від 09.01.2016 року на станції Маріуполь - Сорт. Донецької залізниці проводилось комісійне переважування вагону № 61013330 за відправкою, вказаною на лицьовій стороні акту.

Відповідно до ст. 2 Правил складання акт в (затверджених Наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 року) комерційні акти складаються для засвідчення (крім іншого) обставин невідповідності маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах.

Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України, у випадку порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу , пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях.

Як вбачається з матеріалів справи, Державне підприємство Донецька залізниця, як перевізник, не забезпечило збереження вантажу на шляху слідування та на залізничних станціях.

Стаття 113 Статуту залізниць України передбачає, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до ч. 2 с і. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Пунктом 27 Правил видачі вантажів ( затверджені Наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 року) вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищу є норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить для вантажу антрацит (мінеральне паливо), 1% маси, зазначеної в перевізні документах.

Для вантажів, які перевозяться без тари й упаковки, норми недостачі або надлишку маси вантажів розраховуються від маси неї тотто.

Відповідно до п. 115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

Згідно п. 114 Статуту залізниць, залізниця відшкодовує фактичні збитки що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Відповідно до ч. 8 п. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним з способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Стаття 623 Цивільного кодексу України зобов'язує сторону, яка порушила зобов'язання відшкодувати завдані у результаті цього збитки

Згідно з ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, дійсна сума втраченого вантажу в вагоні №61013330 складає 13379,04 грн, що підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов передчасного висновку що ПАТ «Укрзалізниця» є неналежним відповідачем (боржником), оскільки не є правонаступником ДП «Донецька залізниця», з огляду на наступне.

Звертаючись за даним позовом до суду, позивач просив стягнути суму наявної заборгованості з відповідача. В обґрунтування вказаної правової позиції позивач посилався на те, що відповідач є правонаступником всіх прав та обовязків Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно статуту Публічного акціонерного товариства Українська залізниця, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 02.09.2015 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 104 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, припинення у разі злиття юридичних осіб вважається завершеним з дати державної реєстрації припинення юридичних осіб, що припиняються у результаті злиття.

Разом з тим, Законом України Про особливості утворення Публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування урегульований особливий порядок утворення публічного акціонерного товариства Українська залізниця.

Відповідно до преамбули вказаного Закону зазначений нормативно-правовий акт визначає правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі (далі Товариство), управління і розпорядження його майном та спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Згідно ч. 2 розділу III Перехідні та прикінцеві положення Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування Закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Утворення Товариства здійснюється за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до законодавства з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 2 Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування).

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 2 Закону України Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування Товариство є правонаступником усіх прав і обовязків Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту. Оприлюднення затвердженого Кабінетом Міністрів України переліку підприємств залізничного транспорту, на базі яких утворюється Товариство, є офіційним повідомленням для кредиторів про припинення таких субєктів господарювання.

На виконання зазначеного Закону, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200 (опублікована в Урядовому курєрі, 2014, 07, 04.07.2014 року № 118), було утворено Публічне акціонерне товариство Українська залізниця на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1.

Серед наведеного у додатку 1 до зазначеної постанови Кабінету Міністрів України № 200 переліку підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється публічне акціонерне товариство Українська залізниця, значиться й державне підприємство Донецька залізниця.

Згідно зі Статутом (затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 735) Залізниця є правонаступником усіх прав і обовязків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту.

Пунктом 1 наказу Державної адміністрації залізничного транспорту України від 30.11. 2015 року № 512-Ц/од Про деякі питання щодо реорганізації підприємств, установ залізничного транспорту визначено, що датою закінчення господарської діяльності Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці) і підприємств та установ залізничного транспорту, які реорганізуються шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 року № 200, є 30.11.2015 року.

Відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань № 21915612, 21.10.2015 року вчинено державну реєстрацію Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з внесенням запису про дані юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа, до яких віднесено, зокрема, Державне підприємство "Донецька залізниця". Доказів скасування або оспорювання даного запису відповідачами надано не було та з матеріалів справи не вбачається. За таких обставин, висновок суду першої інстанцій про те, що ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником державного підприємства Донецька залізниця визнається колегією суддів правомірним (аналогічна позиція міститься в постанові Вищого господарського суду України від 04.08.2016 року за №905/1021/16).

При цьому, Київський апеляційний господарський суд приймає до уваги, що Передавальним актом від 05.08.2015 року, затвердженим Міністром інфраструктури України 18.08.2015 року, встановлено, що правонаступництво щодо всього майна, усіх прав та обов'язків Державного підприємства "Донецька залізниця", яке розташоване на території проведення антитерористичної операції відображається в балансі і в частині активів закріплюється за Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" на праві господарського відання до проведення його інвентаризації та оцінки, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.11.2014 року № 604. До цього передавального акту увійшли в тому числі довгострокові і поточні зобовязання, довгострокові кредити банків та інші пасиви Державного підприємства "Донецька залізниця".

Відтак, враховуючи те, що сума основного боргу, підтверджені належними доказами, наявними у матеріалах справи, і залізниця, як правонаступник підприємства, на момент прийняття рішення не надала документи, які свідчать про погашення вказаної суми заборгованості перед позивачем, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до відповідача про стягнення даних грошових коштів, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Статтею 104 Господарського процесуального кодексу України визначені підстави для скасування чи зміни рішення, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Таким чином, згідно п. 1 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року по даній справі підлягає скасуванню з підстав неповного зясування обставин справи, в порядку п. 4 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, а апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції, покладаються: при задоволенні позову на відповідача; при відмові в позові - на позивача.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у звязку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта, при задоволенні апеляційної скарги на іншу сторону.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2016 року у справі №910/8330/16 скасувати. Прийняти нове рішення:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, м. Маріуполь, вул. Левченко, 1, ) 13379,04 грн (тринадцять тисяч триста сімдесят девять гривен 04 копійок) збитків, які виникли у звязку із незбереженням вантажу при перевезенні та 1378,00 грн (одна тисяча триста сімдесят вісім гривен 00 копійок) судового збору за подання позовної заяви.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, м. Маріуполь, вул. Левченко, 1, ) 1515,80 грн (одна тисяча пятсот п'ятнадцять гривен 80 копійок) судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

5. Матеріали справи №910/8330/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

ОСОБА_1