ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р.Справа № 915/793/16
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Петрова М.С.

суддів: Разюк Г.П., Колоколова С.І.

при секретарі судового засідання: Полінецькій В.С

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 010-01/4466, дата видачі : 15.07.14;

від відповідача: не зявився, про час і місце судового засідання належним чином повідомлений

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

на рішення господарського суду Миколаївської області від 04.10.2016р.

у справі № 915/793/16

за позовом Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України

до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2

про стягнення коштів у сумі 146 250 грн. 88 коп.

В С Т А Н О В И В :

15.07.2016р. Публічне акціонерне товариство Державний експортно-імпортний банк України (далі ПАТ Державний експортно-імпортний банк України) звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2А.) про стягнення заборгованості по оплаті індексації орендної плати у сумі 146250,88 грн. за період з 01.10.2014р. по 30.09.2015р. на підставі договору оренди нерухомого майна банку №185-00/3/301014 від 01.10.2014р. Також позивач просив покласти судові витрати на відповідача.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 04.10.16 року (суддя Коваль С.М.) позов ПАТ Державний експортно-імпортний банк України задоволено, з ФОП ОСОБА_2 на користь позивача стягнуто основний борг у сумі 146250,88 грн., а також 2193,76 грн. судового збору з огляду на те, що позивачем доведено факт користування відповідачем орендованим майном у спірний період та несплати індексації орендної плати у сумі 146250,88 грн. за період з 01.10.2014р. по 30.09.2015р., що передбачено умовами договору оренди нерухомого майна банку №185-00/3/301014 від 01.10.2014р. та вимогами чинного у спірний період законодавства.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду ФОП ОСОБА_2 через господарський суд Миколаївської області звернулась до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та відмовити у позові, оскільки зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд 1 інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин вимоги ст.10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», дію якої відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" було зупинено на 2016 рік в частині індексації орендної плати, а відповідно із цим позов ПАТ Державний експортно-імпортний банк України про стягнення заборгованості по оплаті індексації орендної плати у сумі 146250,88 грн. неправомірно задоволено.

Крім того, враховуючи вищенаведене, скаржник вважає, що суд 1 інстанції у відповідності із положеннями п.1 ч.1 ст.83 ГПК України повинен був визнати недійсними пункти 4.3 та 13.1 Договору, які не відповідають чинному законодавству.

Скаржник також зазначає на те, що виконаний позивачем розрахунок заборгованості, не може бути використаний у якості належного доказу, оскільки він має арифметичні помилки та здійснений із порушенням рекомендацій Верховного суду України від 03.04.97 р. № 62-97р, а також індексація орендної плати нарахована на суму орендної плати з урахуванням податку на додану вартість, що суперечить вимогам Податкового кодексу. В даному випадку індексація розміру податку на додану вартість чи індексація ставок податку на рівень інфляції чинним законодавством (п. 188.1. ст. 188 ПК України) не передбачена, індексації підлягатиме лише розмір орендної плати за 1 м2 ~ 165.00 грн. із наступним нарахуванням податку на додану вартість на суму індексованої орендної плати.

На думку скаржника суд 1 інстанції при прийнятті оскарженого рішення також не врахував, що позивачем не правомірно, в порушення чинного законодавства, нараховано підвищений розмір орендної плати після виконання договору та припинення його чинності.

Не зважаючи на те, що скаржник не визнає позов у повному обсязі, останній навів в апеляційній скарзі свій розрахунок суми індексації за спірний період, яка за його підрахунками складає 62318,37 грн.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а рішення місцевого господарського суду без змін, вважаючи його обґрунтованим та таким, що відповідає наявним матеріалам справи і чинному законодавству.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги не заявляв, тобто без поважних причин не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, тому апеляційна скарга розглянута за відсутністю його представника.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність юридичної оцінки судом першої інстанції встановлених фактичних обставин справи і застосування норм матеріального та процесуального права, судова колегія приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи 01.10.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 185-00/3/301014 (далі-Договір) відповідно до якого ПАТ Державний експортно-імпортний банк України зобовязалось передати, а ФОП ОСОБА_2 прийняти у строкове платне користування нежитлові приміщення загальною площею 118,60 кв.м., а саме: нежитлові приміщення третього поверху будівлі, розташовані за адресою: м. Київ, вул. Софіївська, 6, зі всіма внутрішніми системами та комунікаціями, що існували на час укладання Договору оренди (п. 1.1.).

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили розмір орендної плати, за 1 кв.м орендованого майна, який становить 165 грн., крім того ПДВ 33 грн., а всього з ПДВ- 198 грн. Загальний розмір орендної плати за користування Орендованим майном за один місяць з урахуванням ПДВ становить 23482,80 грн. та відповідно із п.4.2 договору сплачується відповідачем позивачу щомісячно на підставі рахунків-фактур, виставлених орендодавцем, протягом 5 банківських днів з дня отримання відповідачем відповідного рахунку-фактури. Орендодавець виставляє орендарю рахунки-фактури до 15 числа кожного поточного місяця, за який сплачується орендна плата.

Таким чином умовами вказаного договору оренди встановлено щомісячну плату як орендної плати, так і ПДВ.

Крім того, умовами п. 4.3. Договору сторони встановили порядок розрахунку індексації орендної плати:

« - за період від дати підписання уповноваженими представниками сторін Акту приймання-передачі орендованого майна від орендодавця до орендаря, та скріплення їх підписів відбитками печаток сторін - до 30.09.2015 - до 15.10.2015;

- або за період фактичного користування орендарем орендованим майном (від дати підписання уповноваженими представниками сторін Акту приймання-передачі щодо прийняття Майна в оренду до дати підписання уповноваженими представниками сторін Акту приймання-передачі щодо повернення Майна з оренди) у разі дострокового припинення дії Договору та повернення орендованого майна орендарем орендодавцю до 30.09.3015 - протягом 15 днів місяця, наступного за місяцем, в якому уповноваженими представниками сторін підписано Акт приймання-передачі орендованого майна від орендаря до орендодавця, а їх підписи скріплено відбитками печаток сторін.

Індексація орендної плати розраховується шляхом перемноження між собою щомісячних індексів інфляції, що офіційно встановлені та оприлюднені Держкомстатом України за відповідний період та суми орендної плати за цей період за встановленою у договорі формулою:

t

Д_ =О_ * ПI і -О _ ,

1,t 1,t і=1 1,t

де: Д 1,t - сума перерахунку орендної плати за період, 01, t - орендна плата за період, Іі - індекс інфляції за і-місяць, Пзнак добутку.

Якщо орендар користується орендованим майном неповний місяць, то для розрахунку індексації береться частина орендної плати за фактичний строк користування майном у такому місяці.

Різниця між фактично сплаченою орендною платою та проіндексованою згідно з цим пунктом Договору орендною платою підлягає сплаті орендарем на підставі виставленого орендодавцем рахунку-фактури протягом 5-ти банківських днів з дати його виставлення орендодавцем. Припинення дії цього Договору не звільняє орендаря від обов'язку сплатити орендодавцю частину орендної плати, що виникла у зв'язку із застосуванням індексу інфляції, відповідно до цього пункту Договору.

Як вбачається із змісту пунктів 4.1-4.3 договору орендна плата за кожний окремий місяць користування орендованим майном складається із 19569 грн. (165 грн. х 118,6 грн. =19569 грн.) та суми індексації за кожний окремий місяць (розрахунковий період) користування орендованим майном. Таким чином, орендар при своєчасній сплаті 19569 грн. за відповідний місяць платить орендодавцю ще індексацію цієї суми в результаті її множення на індекс інфляції за цей місяць.

Нарахування орендної плати здійснюється за весь час фактичного користування майном (п. 4.6. Договору).

Положеннями п. 12.1. Договору оренди сторонами обумовлено строк його дії - до 30.09.2015 включно. В частині сплати орендної плати та інших платежів, в тому числі платежів по індексації орендної плати, Договір оренди діє до повного та належного виконання відповідних зобов'язань.

Так на виконання умов договору позивач передав, а підприємець прийняв обєкт оренди за вказаним договором, що підтверджується актами приймання-передачі Орендованого майна від 01.10.2014 та 23.11.2015.

З наявних в матеріалах справи квитанцій вбачається, що відвідач помісячно сплачував річну вартість оренди майна згідно п. 4.1 договору у розмірі 23 482,80х12=281793,60 грн., тобто без її індексації. При цьому відповідачем не надано доказів прострочення її оплати.

Враховуючи умови договору позивачем було також виставлено відповідачу рахунок-фактуру № 10БІ/2015 від 08.10.2015 на сплату суми індексації орендної плати у розмірі 146 250,88грн. за період з 01.10.2014р. по 30.09.2015р., який підприємцем отримано 23.11.2015, про що свідчить його напис на рахунку (а.с. 21). Зазначене свідчить про те, що обовязок відповідача по сплаті суми індексації за кожний місяць спірного періоду настав тільки після спливу 5 банківських днів з дня виставлення вказаного рахунку.

Як вбачається із позовної заяви, сума індексації позивачем нараховувалася на суму орендної плати за весь спірний період одночасно та на суму ПДВ, в той час як за умовами п.4.3 договору індексації підлягає кожний спірний місяць окремо і лише орендна плата (19569 грн.).

За розрахунком позивача спірний період, за який банк просить стягнути з відповідача суму індексації орендної плати, визначено з жовтня 2014 р. по вересень 2015 р., тобто за 12 місяців.

Таким чином, за умовами договору позивач за кожний спірний місяць повинен був індексувати лише саму орендну плату без ПДВ, як це передбачено пунктом 4.3, помножуючи місячну орендну плату (19569 грн.) на індекс інфляції кожного окремого місяця. Натомість позивач не врахував цих положень договору оренди та проіндексував кожний спірний місяць до кінця спірного періоду. Наприклад, жовтень 2014 року позивач проіндексував не з врахуванням індексу інфляції за жовтень 2014 р., який складав 1,024, а на помножені індекси інфляції за 12 місяців всього спірного періоду, тобто 1,519.

Враховуючи наведене, судова колегія зробила власний розрахунок помісячної індексації орендної плати за спірний період, яка склала 8532,1 грн.:

- жовтень 2014 р. 19569 грн. х 1,024 = 20038,66 грн. 19569 грн. = 469,66 грн.

- листопад 2014р. 19569 грн. х 1,019 = 19940,81грн. 19596грн. = 371,81 грн.

- грудень 2014р. 19569 грн. х 1,03 = 20156,07грн. 19596 грн. = 587,07 грн.

- січень 2015р. 19569 грн. х 1,031 = 20175,64 грн. 19596 грн. = 606,64 грн.

- лютий 2015р. 19569 грн. х 1,053 = 20606,16 грн. 19569 грн. = 1037,16 грн.

- березень 2015р. 19596 грн. х 1,108 = 21682,45 грн. 19569 грн. = 2113,45 грн.

- квітень 2015р. 19569 грн. х 1,14 = 22308,66 грн. 19569 грн. = 2739,66 грн.

- травень 2015р. 19569 грн. х 1,022 = 19999,52 грн. 19569 грн. = 430,52 грн.

- червень 2015р. 19569 грн. х 1,004 = 19647,28 грн. 19569 грн. = 78,28 грн.

- липень 2015р. 19569 грн. х 0,99 = 19373,31 грн. 19569 грн. = -195,69грн.

- серпень 2015р. 19569 грн. х 0,992 = 19412,45 грн. 19569 грн. = -156,55грн.

- вересень 2015р. 19569 грн. х 1,023 =20019,09 грн. - 19569 грн. = 450,09 грн.

Таким чином, загальна сума індексації за спірний період складає 8532,1 грн.

Проте відповідач зобов'язання щодо оплати вказаної суми індексації орендної плати за спірний період не виконав.

Згідно з приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі догодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно ч.1 ст.193 ГК України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 761 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 ЦК України передбачається, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлене договором.

Отже, сторони умовами Договору погодили орендну плату за користування орендованим майном та індексацію орендної плати, а тому невиконання відповідачем грошових зобовязань щодо сплати суми індексації орендної плати за укладеним з позивачем договором оренди, є порушенням його умов та вимог чинного законодавства, у звязку з чим судова колегія вважає, що позов ПАТ Державний експортно-імпортний банк України підлягає задоволенню частково у сумі 8532,1 грн. В решті позову слід відмовити, оскільки позивач неправильно проіндексував орендну плату та умовами договору оренди не передбачено індексування суми ПДВ, яку відповідач разом із орендною платою сплачував.

Судова колегія не приймає до уваги наданий скаржником розрахунок суми індексації орендної плати за спірний період з огляду на умови договору оренди та наведений вище розрахунок індексації орендної плати.

Судова колегія не приймає до уваги доводи скаржника щодо необхідності застосування до спірних правовідносин вимог ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» та визнання недійсним п. п. 4.3, 13.1 договору на підставі п.1 ч.1 ст. 83 ГПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до розпорядження Президента України від 27.04.2000 № 189/2000-рп Про акціонування Державного експортно-імпортного банку України, постанови КМ України від 27.06.2000 № 1020 Про утворення відкритого акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України (далі - Постанова № 1020) ВАТ Укрексімбанк було утворено шляхом перетворення державного банку в акціонерне товариство без застосування процедури приватизації (корпоратизації).

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України Про банки та банківську діяльність, п. 5 Постанови № 1020 та п. 1 Статуту Позивач є державним банком, тобто банком, сто відсотків акцій якого належать державі.

Частиною 6 ст. 7 Закону України Про банки та банківську діяльність та п. 5 розділу І Статуту передбачено, що держава здійснює і реалізує повноваження власника лише щодо акцій (паїв), які їй належать у статутному капіталі державного банку, через органи управління державного банку. Тобто, державі належать лише корпоративні права щодо Позивача.

У відповідності до ст. 2 Закону України Про акціонерні товариства корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера-власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами.

Таким чином, держава є власником лише акцій Позивача і право власності держави на акції ніяким чином не впливає на право Позивача, як юридичної особи, самостійно володіти та розпоряджатися власним майном.

Так, ст. 5 Закону України Про банки і банківську діяльність встановлено економічну незалежність банків, які мають право самостійно володіти та розпоряджатися майном, що перебуває у їхній власності.

Згідно з положеннями ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є, зокрема, юридичні особи. Статтею 85 ГК України визначено, що саме товариство є власником: майна, переданого йому засновником, продукції, виробленої в результаті господарської діяльності, одержаних доходів, іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Як вже зазначалося вище, Позивач є юридичною особою приватного права, має у своїй власності відокремлене майно (зокрема, і нерухоме майно), може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, у тому числі укладати договори (угоди, контракти), є економічно самостійним і повністю незалежним від органів державної влади і органів місцевого самоврядування в рішеннях та діях, пов'язаних з його оперативною діяльністю, провадить свою діяльність на комерційній основі, володіє, користується та розпоряджається майном, у тому числі будівлями, спорудами, устаткуванням, інвентарем, фондами та коштами на правах власності відповідно до законодавства.

З огляду на зазначене, нерухоме майно Позивача (в т.ч. майно, що було передано в оренду згідно з Договором) є об'єктом права приватної власності Позивача і на нього не поширюється дія Закону.

Окрім того, слід зазначити що в будь - якому випадку дію п. 8 Прикінцевих положень ЗУ "Про оренду державного та комунального майна" в частині індексації орендної плати зупинено на 2016 р., а позивач просить стягнути спірну суму за період 2014-2015 р.р.

Отже, судова колегія вважає безпідставним посилання відповідача на п. ч.1 п.1 ст. 83 ГПК України про визнання недійсним п. 4.3 та п. 13.1 договору.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга фізичної особи підприємця ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, рішення господарського суду Миколаївської області від 04.10.16р. скасуванню в частині стягнення основного боргу у сумі 137 718,78 грн. із відповідним розподілом судових витрат, решту рішення без змін.

Згідно ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення господарського суду Миколаївської області від 04.10.2016 року у справі № 915/793/16 скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2, (вул. Піщана, буд. 22/1, м.Миколаїв, 54046, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, (вул. Антоновича, буд. 127, м.Київ, 03150, ідентифікаційний код 00032112) 8532 (вісім тисяч пятсот тридцять дві ) грн. 10 коп. основного боргу, 127 грн. (сто двадцять сім) 90 коп. судового збору за подачу позовної заяви.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.»

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України, (вул. Антоновича, буд. 127, м.Київ, 03150, ідентифікаційний код 00032112) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_2, (вул. Піщана, буд. 22/1, м. Миколаїв, 54046, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір за подачу апеляційної скарги у сумі 2272 (дві тисячі двісті сімдесят дві) грн. 45 коп.

3. Видачу наказів доручити господарському суду Миколаївської області.

Постанова в порядку ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено в касаційному порядку. Повний текст постанови складено 18.11.2016 р.

Головуючий суддя Петров М.С.

Суддя Разюк Г.П.

Суддя Колоколов С.І.