КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2016 р. Справа№ 910/13018/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Калатай Н.Ф.

ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 довіреність № 4 від 01.12.15

від відповідача: не зявився

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Радія"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13 вересня 2016 року

у справі № 910/13018/16 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросахінвест-2002"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Радія"

про стягнення 522 523, 29 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросахінвест-2002" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення 290 244,33 грн. (а.с. 3-4).

Також позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій ТОВ "Агросахінвест-2002" просило суд стягнути з відповідача 412 903,47 грн. заборгованості, 20 636,12 грн. втрат від інфляції, 6 370,49 грн. 3 % річних та 82 613,21 грн. пені, а всього 522 523,29 грн. (а.с.91-92).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13 вересня 2016 року у справі № 910/13018/16 позов задоволено повністю (а.с. 219-223).

30 вересня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Радія" звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 13 вересня 2016 року у справі №910/13018/16, якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13 вересня 2016 року у справі №910/13018/16.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 жовтня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ "Радія" на рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/13018/16 від 13 вересня 2016 року передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Калатай Н.Ф.

10 жовтня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Радія" на рішення Господарського суду міста Києва від 13 вересня 2016 у справі №910/13018/16 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., суддів Агрикової О.В., Калатай Н.Ф. та призначено до розгляду на 25 жовтня 2016 року.

17 жовтня 2016 року від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

25 жовтня 2016 року ухвалою Київського апеляційного господарського суду розгляд справи відкладено на 11 листопада 2016 року.

У судовому засіданні 11 листопада 2016 року представник ТОВ "Агросахінвест-2002" надав пояснення, в яких заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник ТОВ "Радія" у судове засідання 11 листопада 2016 року не з'явився, про причини неявки колегію суддів не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих масовим ідентифікатором 868.

Враховуючи ту обставину, що ухвалою про прийняття апеляційної скарги до провадження учасників процесу було попереджено, що у разі неявки у судове засідання їх представників, справа буде розглянута за наявними матеріалами, а неявка представника відповідача не перешкоджає повному, всебічному та обєктивному розгляду справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника відповідача.

Згідно з частиною першою статті 99 ГПК в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених розділом XII ГПК.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не звязаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

01 квітня 2015 року ТОВ "Радія" (далі відповідач, покупець) та ТОВ "Агросахінвест-2002" (далі позивач, постачальник) укладено Договір поставки № 233/к (з урахуванням протоколу узгодження розбіжностей від 01.04.2015 № б/н) (далі Договір) (а.с. 25-36, 37-39).

Відповідно до п. 1.1 Договору, постачальник постачає і передає у власність покупцю, а покупець приймає та оплачує товари згідно з замовленнями покупця та товаросупровідною документацією. При цьому покупець не бере на себе зобовязання за період дії даного договору купити у постачальника певну кількість товарів. Покупець надає замовлення постачальнику на підставі специфікації, узгодженої сторонами, в якій наведено список товарів, які можуть поставлятися за цим договором, їх ціни, і яка складає невідємну частину цього договору.

Специфікацією (додаток №1 до Договору поставки №233/к від 01.04.2015 р.) сторони погодили товар, який буде постачатися, розфасовку, одиницю виміру та його ціну (а.с. 40). Крім того сторонами було погоджено адресну програму по Договору поставки (а.с. 41).

Позивач належним чином виконував умови Договору та здійснював поставку товару відповідачу на загальну суму 1 699 719,86 грн., що підтверджується видатковими накладними, підписаними повноважними представниками та скріпленими печатками без зауважень (т.І, а.с. 197-205; додатки № 1-3 до справи).

Крім того в матеріалах справи наявні копії довіреностей від 01.04.2015 р. на отримання товарно-матеріальних цінностей (додатки № 2 до Договору поставки № 233/к від 01.04.2015 р.) (а.с. 135-141).

Поряд з цим відповідач поставлений товар оплатив частково, а саме на суму 1 281 516,35 грн., що підтверджується банківською випискою позивача (а.с. 54-76).

Крім того, відповідачем було повернуто товару на загальну суму 5300,04 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними від покупця (повернення) (а.с. 148-196).

Отже, неоплаченим залишився поставлений товар на загальну суму 412 903,47 грн.

За правилами статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 3.2 Договору, сторони погодили, що покупець здійснює вчасний розрахунок за товари. Оплата виконується шляхом банківського переказу на рахунок постачальника, зазначений у п. 9.2 цього договору протягом 45 календарних днів з дня отримання товарів у супермаркеті "Абсолют" за умови, що постачальник надасть належним чином оформлені транспортні, видаткові накладні на адресу покупця, яка вказана в п. 9.2 Договору та податкові накладні, складені і зареєстровані згідно вимог ст. 201 ПК України та надані покупцю згідно вимог, передбачених в преамбулі договору.

Згідно з абз. 4 п. 2.3 Договору у випадку відсутності або надання недостовірних чи неналежним чином оформлених документів, Покупець може відмовитись від приймання такого Товару.

За умовами абз. 5 п. 2.11 Договору, приймання поставлених постачальником товарів здійснюється уповноваженими особами покупця за довіреністю на отримання цінностей, яка виписується на кожну партію товарів. При централізовано-кільцевих перевезеннях відпуск постачальником товарів покупцю (його уповноваженими особами) здійснюється на підставі листа-доручення, складеного покупцем за формою, наведеною в додатку №2 до цього договору. Відсутність, неповнота або неналежне оформлення товарно-транспортних та товаросупровідних документів є достатньою підставою для відмови в отриманні товарів.

Відповідно до абз. 5 п. 2.12. Договору визначено, що якщо виявлено невідповідність якості, кількості, повноти маркування (включаючи штрих-коди), упаковки товарів вимогам, передбаченим стандартами, технічними умовами, цим Договором або даними, зазначеними в маркуванні упаковки, а також у відповідних документах, що засвідчують кількість та якість товарів, або якщо виявлено відсутність усіх або будь-яких супровідних документів, Покупець має право припинити прийняття товарів та негайно викликати повноважного представника Постачальника і скласти Акт розбіжностей, у якому має бути зазначена кількість перевірених товарів і характер виявлених недоліків. Участь представника Постачальника у підписанні Акту розбіжностей обов'язкова. У випадку складання Акту розбіжностей у відсутності представника Постачальника, котрий не прибув за викликом Покупця, Акт розбіжностей підписується представником Покупця та незалежної третьої сторони та є обов'язковим для Постачальника.

Враховуючи те, що Договором чітко передбачено право відповідача відмовитись від прийняття товару у випадку не надання постачальником передбачених Договором документів зі складанням відповідного Акту, який відповідачем суду подано не було, як не було і подано доказів наявності у відповідача претензій до позивача щодо невиконання умов договору в частині надання товаросупровідної документації, в тому числі податкових накладних та не спростовано факт поставки товару, а також підписання та завіряння ним печаткою підприємства видаткових накладних, якими підтверджується факт узгодження умов поставки, здійснення поставки та прийняття товару відповідачем, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів своєчасного надання на адресу відповідача документів передбачених п. 3.2. Договору поставки № 233/к від 01.04.2015 р. та неузгодженості умов зобовязань щодо поставки партій товару є безпідставними.

Отже, матеріалами справи підтверджено, а відповідачем не спростовано факт отримання ним обумовленого договором товару за вказаними вище видатковими накладними, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками товариств на суму 412 903,47 грн., а відповідно і виникнення у відповідача обовязку з оплати визначеного у них товару.

Як встановлено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що строк оплати за вказаними накладними настав, а саме з дати поставки пройшло 45 календарних днів, обумовлених Договором.

Відповідач не надав суду доказів, які б підтверджували сплату боргу за отриманий товар.

27 травня 2016 року позивач надіслав відповідачу претензію від 26.05.2016 р. № 315, з вимогою погасити борг (а.с. 42-44). Факт надсилання вказаної претензії підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист від 27.05.2016 р. (а.с. 45), факт вручення вказаного листа підтверджується роздруківкою з офіційного сайту ІДПЗ Укрпошта (а.с.46). Відповіді на претензію відповідачем не надано.

Також, матеріали справи не містять доказів сплати вказаної заборгованості.

За таких обставин позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача боргу в сумі 412 903,47 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача 6 370,49 грн. 3% річних; 20 636,12 грн. втрат від інфляції та 82 613,21 грн. пені.

За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 343 ГК України і ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 2.16 Договору передбачено, що у випадку затримки оплати товару покупець зобовязаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ вартості несплачених товарів за кожний день затримки.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум 3% річних, втрат від інфляції та пені, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що розрахунки позивача є вірними, а тому 3% річних складають, 6 370,49 грн., втрати від інфляції складають 20 636,12 грн. та пеня складає 82 613,21 грн., а тому позовні вимоги про стягнення 3% річних, втрат від інфляції та пені підлягають задоволенню саме у цій сумі.

У відповідності з п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Стосовно посилання апелянта на те, що судом не було досліджено надання відповідачу документів передбачених п. 3.2 Договору і це є підставою для затримки покупцем розрахунку, понад 45 календарних днів з дня отримання товару, на відповідний час затримки у наданні документів, колегія суддів відмічає наступне.

Враховуючи зміст ч. 1 ст. 692 ЦК України, за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором не встановлено інший строк оплати. Оскільки сторони у Договорі передбачили оплату через 45 календарних днів, тому обов'язок відповідача оплатити товар (з огляду на приписи ст. 692 ЦК України) виникає з моменту прийняття товару, з відстрочкою сплати до 45 календарних днів. Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 19.08.2014 року у справі 3-78гс14.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду міста Києва повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду міста Києва від 13 вересня 2016 у справі №910/13018/16 підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Радія" на рішення Господарського суду міста Києва від 13 вересня 2016 у справі №910/13018/16 задоволенню не підлягає.

Судові витрати, згідно до ст. 49 ГПК України покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст.ст. 105 ГПК, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Радія" на рішення Господарського суду міста Києва від 13 вересня 2016 у справі №910/13018/16 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13 вересня 2016 у справі №910/13018/16 залишити без змін.

3. Справу №910/13018/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді Н.Ф. Калатай

ОСОБА_1