ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.11.2016 Справа № 904/10511/15

Суддя Рудь І.А., розглянувши скаргу № б/н від 13.09.2016р. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у справі:

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Київ

до Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

про зобов'язання вчинити певні дії

Представники:

від позивача (скаржника): не з'явився;

від відповідача (боржника): не з'явився;

від ВДВС: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду від 17.02.2016р. позов задоволено частково, зобов'язано ПАТ КБ "Приватбанк" виконати платіжне доручення № 102 від 26.10.2015р. шляхом перерахування з рахунку № НОМЕР_2 на користь ФОП ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 32 843 грн. 69 коп. на поточний рахунок № НОМЕР_1, відкритий у Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" у м. Києві, МФО 300711; встановлено строк виконання зобов'язання банком з перерахування грошових коштів в сумі 32 843 грн. 69 коп. на рахунок позивача протягом 2 банківських днів; стягнуто з відповідача на користь позивача 1 378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

На виконання зазначеного рішення господарським судом 21.03.2016р. видано накази.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 10.05.2016р., залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 13.07.2016р., рішення господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2016р. змінене, шляхом доповнення резолютивної частини рішення четвертим абзацом наступного змісту: "В решті позовних вимог відмовити"; в іншій частині рішення залишене без змін.

15.09.2016р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до господарського суду зі скаргою на бездіяльність органу Державної виконавчої служби, в якій просить суд:

- визнати незаконною бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо невжиття заходів, передбачених ч. 1, п. 2 ч. 2, п.п. 3, 5, 6, 11, 13, 16, 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати недійсною постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.07.2016р. про закінчення виконавчого провадження № 51064099.

Одночасно, скаржник просив суд поновити строк на подання даної скарги на бездіяльність державного виконання, мотивуючи клопотання отриманням оскаржуваної постанови Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.07.2016р. лише 05.09.2016р.

В обґрунтування вимог, наведених у скарзі, скаржник зазначає, що державним виконавцем не вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення у даній справі та передчасно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 51064099. Крім того, в порушення вимог вказаного Закону скаржник належним чином не повідомлявся державним виконавцем про вчинення ним відповідних виконавчих дій, прийняті останнім постанови у виконавчому провадженні № 51064099 стягувачу своєчасно не направлялись, а також не було надано можливості стягувачу ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження. За вказаних обставин, скаржник вбачає ознаки упередженості та саботування виконання судового рішення у даній справі, та підстави для визнання бездіяльності державного виконавця незаконною, визнання постанови про закінчення виконавчого провадження від 22.07.2016р. недійсною з метою подальшого належного виконання судового рішення у даній справі.

Ухвалою господарського суду від 19.09.2016р. скаржнику поновлено строк на подання скарги на дії органів Державної виконавчої служби, прийнято скаргу до розгляду в судовому засіданні.

Рух скарги відображено у відповідних ухвалах суду, які містяться в матеріалах справи.

Відповідач (боржник) письмові пояснення на скаргу та з приводу невиконання судового рішення на вимогу суду не надав.

Жовтневий ВДВС надав заперечення на скаргу від 04.11.2016р., в яких зазначив, що згідно змісту виконавчого документу від 21.03.2016р., його виконання без участі боржника неможливо, а тому державний виконавець діяв відповідно до вимог, визначених розділом 7 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки державним виконавцем вжито всіх заходів, передбачених для виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження № 51064099, відсутні підстави для скасування постанови про закінчення вказаного виконавчого провадження від 22.07.2016р. та задоволення скарги. Крім того, зазначає, що з моменту відкриття виконавчого провадження, тобто з 16.05.2016р., стягувач жодного разу не скористався своїм правом на ознайомлення з його матеріалами, та не звертався до ВДВС з будь-якими заявами чи клопотаннями, окрім скарги від 26.07.2016р. Просив в задоволенні скарги відмовити.

У судове засідання 17.11.2016р. представники сторін та ВДВС не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.

Господарський суд, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 121-2 ГПК України, вважає за можливе розглянути скаргу без участі представників сторін та ВДВС.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд вважає, що скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Стадія виконання рішення господарського суду є завершальною стадією господарського процесу, тому питання оскарження дій державного виконавця (якщо такі дії були вчинені державним виконавцем під час виконання рішення господарського суду) вирішується в порядку господарського судочинства відповідно до ст. 121-2 ГПК України і таке оскарження реалізується шляхом звернення до господарського суду із скаргою на дії державного виконавця.

Статтею 1 Закону України "Про державну виконавчу службу" встановлено, що державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Вимогами ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів визначає Закон України "Про виконавче провадження" (в редакції Закону, який діяв на час проведення спірних виконавчих дій) від 21.04.1999 № 606-ХІУ та інші нормативно-правові акти.

Згідно статті 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець, зокрема, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно пункту 1 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 10.05.2016р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Державної виконавчої служби України із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 21.03.2016р.

16.05.2016р. старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Ясюкевич О.В. відкрито виконавче провадження № 51064099 з виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області № 904/10511/15, виданого 21.03.2016р. про зобов'язання ПАТ КБ "Приватбанк" виконати платіжне доручення № 102 від 26.10.2015р. шляхом перерахування з рахунку № НОМЕР_2 на користь ФОП ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 32 843 грн. 69 коп. на поточний рахунок № НОМЕР_1, відкритий у Печерській філії ПАТ КБ "Приватбанк" у м. Києві, МФО 300711.

Вказаною постановою боржнику було надано 7-денний строк для самостійного виконання вимог виконавчого документа.

За приписами ч. 1, 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

03.06.2016р. старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Ясюкевич О.В. складено акт державного виконавця, яким встановлено факт відсутності у відділі документів, що підтверджували повне та фактичне виконання рішення суду боржником.

Того ж дня в рамках примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем відділу, в порядку ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника у зв'язку з тим, що останній не виконав без поважних причин рішення у встановлений строк, що зобов'язує боржника вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

З метою виконання рішення суду, в порядку ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», 08.06.2016р. державним виконавцем відділу направлено на адресу боржника вимогу виконати рішення суду в 5-ти денний строк. Також цією вимогою було попереджено посадову особу боржника - керівника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4, що у разі невиконання рішення суду, до правоохоронних органів буде направлено подання про притягнення до кримінальної відповідальності керівника боржника юридичної особи за злісне ухилення від виконання рішення суду, що набрало законної сили.

06.07.2016р. старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Ясюкевич О.В. повторно складено акт державного виконавця, яким встановлено факт відсутності у відділі документів, що підтверджували повне та фактичне виконання рішення суду боржником.

Того ж дня державним виконавцем в порядку ст. 11, 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі.

22.07.2016р. старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Ясюкевич О.В., в порядку ч. З ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 214, ч. 1 ст. 216 КПК України, ст. 382 КК України, складено подання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ПАТ КБ «Приватбанк» за ст. 382 КК України. Вказане подання отримано Жовтневим ВП Дніпропетровського ВП ГУП у Дніпропетровський області 28.07.2016р.

22.07.2016р. старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Ясюкевич О.В. на підставі п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам, а до суду - копію постанови разом з оригіналом виконавчого документа.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням порядку виконання, встановленого виконавчим документом та приписів розділу 7 Закону України «Про виконавче провадження», яким регламентується порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, державним виконавцем вжито всіх визначених чинним законодавством заходів для виконання судового рішення у даній справі.

Водночас, господарський суд звертає увагу скаржника на хибність його посилань щодо бездіяльності державного виконавця, яка виразилася у невжитті заходів, передбачених ч. 1, п. п. 3, 5, 6, 11, 13, 16, 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», з огляду на наступне. Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії, чітко визначений розділом 7 Закону України «Про виконавче провадження», а зазначені скаржником заходи не вживаються державним виконавцем у випадку виконання вказаної категорії рішень.

Крім того, згідно до вимог ст.ст. 11-1, 12 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони та інші учасники виконавчого провадження мають право знайомитися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні і письмові пояснення в процесі виконавчих дій, висловлювати свої доводи, міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі при проведенні експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати дії (бездіяльність) державного виконавця з питань виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими цим Законом. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення повного і своєчасного вчинення виконавчих дій. Сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють в межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи. Повноваження представника мають бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Із змісту скарги вбачається, що стягувач не реалізував свої права, що передбачені вищезазначеною нормою, не приймав ніяких спроб для ознайомлення з виконавчим провадженням. Доводів щодо здійснення перешкод стягувачу для реалізації його прав, як сторони в виконавчому провадженні -скарга не містить, у зв'язку із чим посилання скаржника на бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованими.

Враховуючи встановлені обставини та приписи Закону України "Про виконавче провадження", суд вважає, що підставою для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження може бути порушення або неправильне застосування державним виконавцем норм законодавства. Несвоєчасне надсилання або неотримання стягувачем вищезазначеної постанови не спростовує підстав її винесення, не впливає на її дійсність та законність та має значення лише для відліку строку на її оскарження, а тому відповідні посилання скаржника, як на підставу для скасування цієї постанови, є необґрунтованими.

Суд вважає, що несвоєчасне надсилання та отримання документів виконавчого провадження (постанова про відкриття виконавчого провадження, постанова про закінчення виконавчого провадження тощо) не змінює порядку вчинення виконавцем дій, встановлених законом.

Таким чином, доводи скаржника про не надсилання стягувачу копій постанов у спірному виконавчому провадження чи надсилання їх із запізненням, не приймаються, як підстава для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та визнання незаконною бездіяльність державного виконавця.

У відповідності до ст. 121-2 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту, можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об'ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості що узгоджується також зі статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до пункту 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

За встановлених обставин, господарський суд дійшов висновку про те, що постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.07.2016р. винесено у відповідності до вимог чинного законодавства України, дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевича О.В. щодо її винесення, а також вчинені в межах виконавчого провадження № 51064099 є законними, у зв'язку з чим скарга ФОП ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця є безпідставною та підлягає відхиленню.

На підставі вищезазначеного, керуючись Законом України „Про виконавче провадження", ст.ст. 80, 86, 115, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу № б/н від 13.09.2016р. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на бездіяльність Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - відхилити.

Суддя І.А. Рудь