КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Справа№ 910/12596/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Ткаченка Б.О.

Коршун Н.М.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Конончук О.В. (довіреність б/н від 25.08.2016 р.)

від відповідача - Сидоренко Д.О. (довіреність №7389 від 18.12.2015 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба»

на рішення господарського суду міста Києва від 30.08.2016 р.

у справі №910/12596/16 (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба»

до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

про стягнення коштів та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Казенне підприємство «Морська пошуково-рятувальна служба» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про стягнення 2608914,00 грн. заборгованості, яка складається з суми ПДВ та зобов'язання відповідача нараховувати та перераховувати позивачу 10% корабельного збору з урахуванням ПДВ.

Рішенням господарського суду міста Києва від 30.08.2016 р. в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при прийнятті рішення судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скаргу задовольнити, рішення скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 р. № 158 «Про відновлення єдиної системи пошуку та рятування на морі» відновлено діяльність Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба».

Підпунктом 1 п. 5 вищезазначеної постанови Уряду, Міністерство інфраструктури України зобов'язано здійснити в установленому порядку заходи, пов'язані з виконанням пунктів 1-4 цієї постанови в частині відновлення діяльності КП «Морська пошуково-рятувальна служба» та, зокрема, щодо безперебійного щорічного фінансування Державним підприємством «Адміністрація морських портів України», відповідних заходів з функціонування та розвитку системи пошуку і рятування в морському пошуково-рятувальному районі шляхом перерахування коштів у розмірі 10 відсотків корабельного збору КП «Морська пошуково-рятувальна служба».

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 р. № 158, Міністерством інфраструктури України видано наказ від 25.03.2016 р. № 119 «Про виконання заходів з відновлення єдиної системи пошуку та рятування на морі».

Підпунктом 2 п. 9 зазначеного наказу Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» зобов'язано у тижневий строк затвердити графік платежів щодо безперебійного щорічного (з помісячною розбивкою) фінансування ДП «Адміністрація морських портів України» заходів з функціонування та розвитку системи пошуку і рятування в морському пошуково-рятувальному районі шляхом перерахування коштів у розмірі 10 відсотків корабельного збору КП «Морська пошуково-рятувальна служба».

15.04.2016 р. ДП «Адміністрація морських портів України» наказом № 112 затверджено Графік фінансування заходів із забезпечення функціонування та розвитку національної системи пошуку і рятування в морському пошуково-рятувальному районі України шляхом перерахування КП «Морська пошуково-рятувальна служба» коштів у розмірі 10% від нарахованого корабельного збору без ПДВ на ІІ-ІV квартали 2016 року (далі - Графік фінансування).

26.05.2016 р. відповідачем було перераховано позивачу частину корабельного збору (без ПДВ) за квітень 2016 року у розмірі 13044570,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 26.05.2016 р. № 79128.

10.06.2016 р. позивачем зареєстровано податкову накладну від 26.05.2016 р. №1 з відображенням перерахованих ДП «Адміністрація морських портів України» коштів та нарахованого податку на додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 2608914,00 грн.

17.06.2016 р. позивачем подано до податкового органу податкову декларацію з ПДВ за травень 2016 року, згідно якої підприємством задекларовано податкове зобов'язання у сумі 2608914,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідач повинен був перерахувати позивачу 10 відсотків корабельного збору в розмірі 15653484,00 грн. з урахуванням ПДВ, проте відповідач перерахував лише 13044570,00 грн. без ПДВ, а тому сума ПДВ в розмірі 2608914,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V ПКУ (пп. 14.1.178 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Згідно пп. а) та б) п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких відповідно до ст. 186 Податкового кодексу України розташоване на митній території України.

Постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (пп. 14.1.191 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Під постачанням послуг розуміється будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об'єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об'єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звертався до Державної фіскальної служби України з проханням надати податкову консультацію щодо визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість. А саме, ДП «Адміністрація морських портів України» було поставлено питання, чи є об'єктом оподаткування податком на додану вартість фінансування заходів із забезпечення функціонування та розвитку національної системи пошуку і рятування в морському пошуково-рятувальному районі України.

Листом № 11986/6/99-99-15-03-02-15 від 01.06.2016 р. Державна фіскальна служба України повідомила, що якщо позивач не здійснює для відповідача постачання послуг в рахунок сплати 10 відсотків корабельного збору, то операція відповідача з фінансування заходів із забезпечення функціонування та розвитку системи пошуку і рятування в морському пошуково-рятувальному районі шляхом перерахування 10 відсотків корабельного збору на користь позивача на підставі Постанови № 158 не є об'єктом ПДВ та за такою операцією база оподаткування ПДВ не визначається.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 р. № 1069 «Про забезпечення функціонування єдиної системи пошуку і рятування на морі», основним завданням казенного підприємства є організаційно-технічне забезпечення сталого функціонування та подальшого розвитку національної системи пошуку і рятування у морському пошуково-рятувальному районі України.

Пунктом 2.1 Статуту КП «Морська пошуково-рятувальна служба», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 25.03.2016 р. № 119 КП «Морська пошуково-рятувальна служба» створене з метою забезпечення сталого функціонування та подальшого розвитку національної системи пошуку і рятування в морському пошуково-рятувальному районі України на виконання публічно-правових функцій держави України щодо здійснення операцій з пошуку та рятування людського життя у відкритому морі у відповідності з міжнародними договорами, стороною яких є Україна.

Отже, КП «Морська пошуково-рятувальна служба», виконує функції держави щодо здійснення операцій з пошуку та рятування людського життя у відкритому морі відповідно до міжнародних договорів, стороною яких є Україна та не пов'язана зобов'язаннями з ДП «АМПУ» щодо постачання будь-яких послуг.

Також Постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 р. № 158 «Про відновлення єдиної системи пошуку та рятування на морі», передбачено фінансування заходів з функціонування та розвитку системи пошуку і рятування в морському пошуково-рятувальному районі шляхом перерахування коштів у розмірі 10 відсотків корабельного збору КП «Морська пошуково-рятувальна служба». При цьому щодо обов'язку перерахування ПДВ в цій постанові не йдеться.

Слід зазначити, що Кодексом торговельного мореплавства України передбачено справляння у морських портах таких цільових зборів, як корабельний, причальний, якірний, канальний, маяковий, вантажний, адміністративний та санітарний. Порядок справляння та розміри портових зборів встановлено Порядком обліку та використання коштів від портових зборів, затвердженого наказом Мінінфраструктури України від 27.05.2013 р. №316 «Про портові збори», зареєстрованим у Мін'юсті України 12.06.2013 р. за №931/23463. Згідно з Порядком кошти від корабельного збору використовуються, у тому числі, на забезпечення функціонування та розвиток системи пошуку і рятування в морському пошуково-рятувальному районі України. При цьому, у відповідності до п. 1.14 цього Порядку, податок на додану вартість нараховуються та сплачується відповідно до вимог Податкового кодексу України.

З огляду на те, що відповідач на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 р. № 158 «Про відновлення єдиної системи пошуку та рятування на морі» та Закону України «Про морські порти України», забезпечує безперебійне щорічне фінансування заходів з функціонування та розвитку системи пошуку і рятування в морському пошуково-рятувальному районі шляхом перерахування коштів у розмірі 10 відсотків корабельного збору КП «Морська пошуково-рятувальна служба», суд приходить до висновку, що безпосередньо відповідач не постачає позивачу жодних послуг в розумінні ст.ст. 14, 188 Податкового кодексу України.

Окрім цього вказаний висновок кореспондується з листом Державної фіскальної служби України № 11986/6/99-99-15-03-02-15 від 01.06.2016 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що 10 відсотків корабельного збору, які справляються відповідачем на користь позивача є цільовим фінансуванням, оскільки вказані кошти спрямовуються згідно цільового призначення відповідно до п.п. 1 п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 р. № 158 «Про відновлення єдиної системи пошуку та рятування на морі» виключно на безперебійне щорічне фінансування відповідних заходів з функціонування та розвитку системи пошуку і рятування в морському пошуково-рятувальному районі. Як наслідок таке фінансування не є об'єктом оподаткування ПДВ та податком на прибуток.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 2608914,00 грн. суми ПДВ та зобов'язання відповідача нараховувати та перераховувати позивачу 10 % корабельного збору з урахуванням ПДВ є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 30.08.2016 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 30.08.2016 р. у справі №910/12596/16 залишити без змін.

Справу №910/12596/16 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Б.О. Ткаченко

Н.М. Коршун