РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2016Справа №910/14883/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Лайн»

До Київської обласної державної адміністрації

Приватного підприємства «А.Т.Н.»

Про скасування рішення та визнання недійсним договору

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача: Українець М.П., довіреність № 0185 від 23.03.2016

від відповідача1: не з'явився

від відповідача2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Лайн» (далі -позивач) подало на розгляд Господарського суду міста Києва позов до Київської обласної державної адміністрації (далі - відповідач1) та Приватного підприємства «А.Т.Н.» ( далі-відповідач2) про скасування рішення та визнання недійсним договору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем1 порушено норми чинного законодавства України при винесенні рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської міської державної адміністрації від 31.05.2016р., у зв'язку з чим було порушено права позивача, як перевізника.

Ухвалою суду від 17.08.2016р. порушено провадження у справі № 910/14883/16 та призначено розгляд на 23.09.2016 р.

23.09.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Представник відповідача1 у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Представник відповідача2 у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив, вимог ухвали суду про порушення провадження у справі не виконав.

Суд відклав судовий розгляд справи у зв'язку з відсутністю представників відповідачів на 03.10.2016р.

03.10.2016р. відповдіач1 подав через відділ діловодства суду повідомлення по справі.

03.10.2016р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідача1 у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог.

Представник відповідача2 у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, заявив клопотання про припинення провадження у справі, надав суду документи у справі та копію аудіофайлу.

Представник відповідача1 підтримав клопотання відповідача2 про припинення провадження у справі.

Суд оголосив перерву у судовому засіданні до 10.10.2016р.

07.10.2016р. відповідач2 подав через канцелярію суду відзив на позовну заяву.

10.10.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду пояснення у справі.

10.10.2016р. відповідач1 подав через відділ діловодства суду відзив на позовну заяву.

10.10.2016р. судове засідання не відбулось, у зв'язку з перебуванням судді Мельника В.І. на лікарняному та засідання перенесено на 28.10.2016р.

28.10.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення у справі, підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача2 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, підтримав клопотання про припинення провадження у справі.

Представник відповідач1 у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав судовий розгляд справи на 11.11.2016р.

10.11.2016р. позивач подав через відділ діловодства суду пояснення у справі.

11.11.2016р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення у справі, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповдіача1 у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Представник відповдіача2 у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31 травня 2016р. прийнято рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської міської державної адміністрації (далі - Рішення), оформлене протоколом № 2016-1 від 31.05.2016р. та про не допуск ТОВ «Авто-Лайн» до участі в конкурсі на маршруті № 799 «с. Новосілки-Київ АС «Полісся», ч/з Вишгород». Вказаним рішення визнано переможцем конкурсу ПП «А.Т.Н».

Київською обласною державною адміністрацією видано наказ «Про ведення в дію рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської міської державної адміністрації, від 31 травня 2016 року» № 17-од від 10.06.2016р. (далі - Наказ) та введено в дію рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської міської державної адміністрації від 31 травня 2016 року.

10 червня 2016р. між Київською обласною адміністрацією та ПП «А.Т.Н.» укладено договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування № 2016-7-6 (далі - Договір).

Згідно поданого позову, позивач стверджує, що саме під час проведення конкурсу було порушено права та інтереси ТОВ «Авто-Лайн», як перевізника.

Позивач вважає вказане рішення конкурсного комітету таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства України, а тому, на його думку, підлягає скасуванню.

В підтвердження своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що конкурсним комітетом порушено норми чинного законодавства України у сфері пасажирських перевезень.

Згідно поданого позову, позивач просив суд скасувати рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської міської державної адміністрації від 31.05.2016р. в частині об'єкту конкурсу № 7 за маршрутом № 799 відносно визнання переможцем ПП «А.Т.Н.» та визнати недійсним договір № 2016-17-6 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 10.06.2016р. укладеним між Київською обласною державною адміністрацією та ПП «А.Т.Н.».

Судом досліджено докази наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

В своїй позовній заяві позивач стверджує, що були відсутні підстави для не допуску позивача до участі у конкурсі за об'єктом № 7. Крім того, при проведенні розрахунку набраних балів за конкурсними документами претендента на об'єкт № 7 ТОВ «Авто-Лайн» набрано 40 балів, тому, позивач вважає, що при проведенні конкурсу були порушені права позивача, а тому є підстави для скасування Рішення та визнання Договору недійсним.

У відповідності до ст. 3 Закону України «Про автомобільний транспорт», цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Статтею 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено вимоги до автомобільного перевізника, автомобільний перевізник повинен:

-виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

-утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

- забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

- забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров'я водіїв;

-організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання до медичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

-забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

-забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

-забезпечувати безпеку дорожнього руху;

-забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме пунктом 7 Протоколу № 2016-1 від 31.05.2016р. вирішено не допустити ТОВ «Авто-Лайн» до участі у конкурсі на об'єкт № 7 на підставі п.п.3 п. 12 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2008р. № 1081 (автомобільний перевізник ТОВ «Авто-Лайн» не відповідає вимогам ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Позивачем неодноразово направлявся запити щодо підстав не допуску до участі у конкурсі, а саме листом № 87-06/16 від 06.06.2016р. та листом № 98-07/16 від 05.07.2016р. позивач просив відповідача1 надати інформацію щодо конкретизації підстав про відмову у прийнятті участі позивача у конкурсі щодо об'єкту № 7 та вказати відповідний пункт ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт». Проте, відповідачем1 відмовлено у роз'ясненні вказаного Рішення.

Крім того, п. 7 Протоколу № 2016-1 від 31.05.2016р. вирішено допустити ПП «А.Т.Н.» до участі у конкурсі на об'єкт № 7, затвердити кількість набраних балів ПП «А.Т.Н» - 36,3, визнати ПП «А.Т.Н.» переможцем конкурсу на здійснення перевезень пасажирів на автобусному маршруті № 799 «с. Новосілки-Київ АС «Полісся», ч/з Вишгород» ПП «А.Т.Н».

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про автомобільний транспорт», організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

До обов'язкових умов конкурсу на перевезення пасажирів належать:

-визначена органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування обґрунтована структура парку автобусів, що працюватимуть на маршруті загального користування, за пасажиромісткістю, класом, технічними та екологічними показниками;

-державні соціальні нормативи у сфері транспортного обслуговування населення.

У разі відсутності в перевізників-претендентів автобусів, що відповідають умовам конкурсу, вони мають право подавати до конкурсного комітету заяву на участь у конкурсі та документи, що містять характеристику наявних автобусів, які перевізник-претендент пропонує використовувати на даному маршруті, а також інвестиційний проект-зобов'язання щодо оновлення парку автобусів на цьому маршруті на визначений період до п'яти років.

У разі відсутності перевізників-претендентів, які мають автобуси, що відповідають умовам конкурсу, конкурс проводиться серед претендентів, які пропонують використовувати на даному маршруті автобуси, що відповідають вимогам безпеки, але не відповідають умовам конкурсу за класом, пасажиромісткістю, параметрами комфортності, з урахуванням поданих інвестиційних проектів-зобов'язань щодо оновлення парку автобусів, які будуть повністю відповідати всім вимогам, у термін до п'яти років.

Договір з переможцем конкурсу (або дозвіл) органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування укладають (або надають) на термін від трьох до п'яти років.

Договір з переможцем конкурсу (або дозвіл) у разі відсутності в нього автобусів, що відповідають умовам конкурсу, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування укладають (або надають) на один рік.

Дозвіл органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування пасажирському перевізнику на обслуговування автобусних маршрутів надається на термін до п'яти років.

Автомобільний перевізник - переможець конкурсу повинен самостійно забезпечувати перевезення.

Для підготовки та проведення конкурсу органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування утворюють конкурсний комітет, до складу якого входять представники відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та територіальних органів Національної поліції, а також громадських організацій у сфері автомобільного транспорту.

До конкурсного комітету не можуть входити представники суб'єктів господарювання - автомобільних перевізників, які є учасниками конкурсу або які діють на ринку перевезень пасажирів і можуть впливати на прийняття рішень комітету.

Для організації забезпечення і підготовки матеріалів для проведення засідань конкурсного комітету органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування на конкурсних умовах за договором залучають підприємство (організацію), що має фахівців та досвід роботи не менше трьох років з питань організації пасажирських перевезень. Конкурс проводиться із залученням представників відповідних органів виконавчої влади, а також представників громадських організацій. Залучене для проведення засідань конкурсного комітету підприємство (організація) готує матеріали щодо умов конкурсу, паспортів автобусних маршрутів, аналізу одержаних пропозицій та їх оцінки, договорів з переможцями конкурсу та інші матеріали.

Порядок проведення конкурсів визначає Кабінет Міністрів України.

Стаття 45 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає, що Для участі в конкурсі на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування автомобільний перевізник подає конкурсному комітету такі документи:

-заяву претендента встановленого зразка із зазначенням автобусного маршруту загального користування, на якому має намір працювати претендент;

-відомості за підписом суб'єкта господарювання про автобуси, які будуть використовуватися на автобусному маршруті з зазначенням підстав для їх використання перевізником;

-відомості про додаткові умови обслуговування маршруту;

-документ, що підтверджує внесення плати за участь у конкурсі.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування не менш як за дев'ять днів до дня проведення конкурсу забезпечують інформування відповідних підрозділів Національної поліції про перевізників-претендентів, які подали документи на конкурс.

Порядок інформування затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України.

Під час визначення переможця конкурсу на міжміських та міжнародних автобусних маршрутах у разі рівних пропозицій претендентів перевага надається перевізникам, які представили до конкурсного комітету свідоцтво відповідності автобуса параметрам комфортності.

Фінансування проведення конкурсу здійснюється органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування за рахунок коштів, внесених претендентами як плату за участь у конкурсі, а також за рахунок власних коштів.

Якщо конкурс не відбувся або переможця не було визначено, претендентам повертають плату за участь у конкурсі, а витрати на підготовку конкурсу відносять на рахунок органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Порядок проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.12.2008р. (далі - Порядок) передбачає процедуру підготовки та проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, який є обов'язковим для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами (організаціями), залученими на договірних умовах для організації забезпечення проведення конкурсів, конкурсними комітетами та автомобільними перевізниками.

Так, у відповідності до п. 12 Порядку передбачено, що конкурсний комітет приймає рішення про недопущення до участі в конкурсі автомобільного перевізника, який:

- подав до участі в конкурсі неналежним чином оформлені документи чи не в повному обсязі, а також такі, що містять недостовірну інформацію;

-визнаний банкрутом або щодо якого порушено провадження у справі про банкрутство (за винятком того, стосовно якого проводиться процедура санації), або який перебуває у стадії ліквідації;

-не відповідає вимогам статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт»;

-не має достатньої кількості транспортних засобів для виконання перевезень, затвердженої обов'язковими умовами конкурсу, та перевезень, які повинні виконуватися відповідно до чинних договорів (дозволів). Достатня кількість транспортних засобів визначається як кількість автобусів, необхідних для виконання перевезень, та кількість резервних транспортних засобів, яка становить 10 відсотків для міського, приміського сполучення та 20 відсотків для міжміського сполучення;

-має несплачені штрафні санкції, накладені Укртрансінспекцією, або водії якого мають несплачені штрафи, накладені відповідно до статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неоскаржені у судовому порядку (що були накладені не пізніше ніж за 20 днів до дати проведення конкурсу);

-подав конкурсну пропозицію, що не відповідає обов'язковим та додатковим умовам конкурсу, крім випадків, передбачених частиною третьою статті 44 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Пунктом 29 Порядку визначено перелік документів для участі у конкурсі.

Відповідно до п. 37 Порядку достовірність інформації, викладеної у заяві та документах, визначених пунктом 29 цього Порядку, перевіряється організатором та/або робочим органом не пізніше ніж за два дні до дати проведення конкурсу.

Пунктом 40 Порядку визначено, що під час проведення конкурсу конкурсний комітет розглядає пропозиції перевізників-претендентів виключно за такими показниками:

-наявність достатньої кількості автобусів, які відповідають умовам конкурсу за класом та пасажиромісткістю (категорія, пасажиромісткість, наявність багажних відділень, додаткового обладнання);

-наявність, характеристика та кількість резерву автобусів для заміни рухомого складу в разі виходу техніки з ладу;

-наявність транспортних засобів, пристосованих для перевезення осіб з обмеженими фізичними можливостями;

-наявність свідоцтва відповідності автобуса параметрам комфортності (для міжміського перевезення);

-строк експлуатації автобусів (рік виготовлення, строк фактичної експлуатації);

-наявність сертифіката відповідності послуг з перевезення пасажирів автобусами ліцензійним умовам;

-наявність та характеристика виробничої бази;

-умови підтримання належного технічного та санітарного стану рухомого складу;

-умови контролю технічного стану транспортних засобів перед виїздом;

-умови виконання регламентних робіт з технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів;

-досвід роботи перевізника-претендента;-наявність та тяжкість порушень безпеки дорожнього руху, транспортного законодавства, ліцензійних умов;

-якість роботи автомобільного перевізника на даному маршруті (у разі обслуговування на умовах договору (дозволу), укладеного (наданого) на підставі попереднього конкурсу;

-інвестиційний розвиток суб'єкта господарювання та соціальний ефект від його діяльності;

-умови контролю за станом здоров'я водіїв.

Пунктом 46 Порядку зазначено, що переможцем конкурсу визнається перевізник-претендент, який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів.

Претендентом, який посів друге місце, визнається перевізник-претендент, який за результатами розгляду набрав найбільшу кількість балів відповідно до системи оцінки пропозицій перевізників-претендентів без урахування показника переможця конкурсу.

Крім того, з ч. 1 п. 55 Порядку вбачається, що організатор має право прийняти рішення про відмову у введенні в дію рішення (чи його окремої частини) конкурсного комітету за окремими об'єктами конкурсу:

-у разі надходження від органів виконавчої влади письмової інформації, що підтверджує факт подання перевізником-претендентом, який за результатами конкурсу визнаний переможцем конкурсу, недостовірної інформації;

-у разі надходження від органів виконавчої влади письмової інформації, що підтверджує факт подання перевізником-претендентом, який за результатами конкурсу визнаний таким, що зайняв друге місце, недостовірної інформації.

Також, суд звертає увагу, що у пункті 37 Порядку зазначено про те, що достовірність інформації, викладеної у заяві та документах, визначених пунктом 29 цього Порядку, перевіряється організатором та/або робочим органом не пізніше ніж за два дні до дати проведення конкурсу.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме пунктом 7 Протоколу №2016-1 від 31.05.2016р. конкурсним комітетом вирішено не допустити позивача до участі у конкурсі на об'єкт № 7 на підставі п.п. 3 п. 12 Порядку. Проте, в цьому ж засіданні конкурсного комітету проведено голосування та вирішено допустити ПП «А.Т.Н.» до участі у конкурсі на об'єкт № 7 та визнати останнього переможцем конкурсу на здійснення перевезень пасажирів на автобусному маршруті № 799.

Таким чином, конкурсним комітетом було порушено, встановлений п. 29 Порядку, строк (за два дні до дати проведення конкурсу) перевірки достовірної інформації у заявах та документах, наданих претендентами для участі у конкурсі та винесення рішення про не допущення до участі у конкурсі.

Крім того, з Протоколу № 2016-1 від 31.05.2016р. вбачається, що позивача визнано переможцем конкурсу на об'єкт № 11 здійснення перевезень пасажирів на автобусному маршруті «с. Ровжі -Київ АС «Полісся» (п. 11 Протоколу), що суперечить рішенню викладеному у п. 7 щодо підстав не допущення позивача до участі у конкурсі на об'єкт №7, передбачених ст. 34 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідачем2 у судовому засіданні заявлено клопотання про припинення провадження у справі в частині скасування рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської міської державної адміністрації від 31.05.2016р.

Дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд вирішив відмовити у клопотанні про припинення провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зміст статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: - спорів про приватизацію державного житлового фонду; - спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; - спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; - спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; - інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов'язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Суд звертає увагу, що господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження зі складом учасників спору, який відповідає ст. 1 ГПК України та правовідносини повинні мати господарський характер.

Судом встановлено, що спір виник відносно скасування рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської міської державної адміністрації від 31.05.2016р. в частині об'єкту конкурсу № 7 за маршрутом № 799 відносно визнання переможцем ПП «А.Т.Н.» та визнання недійсним договір № 2016-17-6 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 10.06.2016р.

Як вбачається з Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 24.10.2011 року «Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судом», а саме пунктом 17 визначено, що до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ у спорах: а) про оскарження рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), ухвалених суб'єктом владних повноважень, яким останній зобов'язує суб'єкта господарювання вчинити певні дії, утриматись від вчинення певних дій або нести відповідальність; б) про оскарження суб'єктом господарювання дій (бездіяльності) органу державної влади, органу місцевого самоврядування, іншого суб'єкта владних повноважень, їхньої посадової чи службової особи, що випливають з наданих їм владних управлінських функцій, якщо ці дії (бездіяльність) не пов'язані з відносинами, у сфері господарювання; в) між суб'єктами владних повноважень з приводу їхньої компетенції у сфері управління; г) з приводу укладання та виконання адміністративних договорів; д) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Інші справи за участю господарюючих суб'єктів та суб'єктів владних повноважень не мають ознак справ адміністративної юрисдикції і повинні розглядатися господарськими судами на загальних підставах. До таких справ належать усі справи у спорах про право, що виникають з відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства.

Таким чином, суд дійшов висновку, що спір, який виник між сторонами в частині скасування рішення конкурсного комітету має господарський характер, оскільки предмет спору є рішення саме конкурсного комітету, який створено органом виконавчої влади, тому і предмет спору, і склад учасників правовідносин відповідають вимогам Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, судом досліджено надані позивачем письмові пояснення від 10.11.2016р., з яких вбачається, що рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/2036/16 від 20.04.2016р. за позовом ТОВ «Авто-Лайн» до Київської обласної державної адміністрації та ПАТ «Автотранспортна акціонерна співдружність «Славутич-Бориспіль» про скасування рішення конкурсного комітету від 03.11.2015 та визнання договору недійсним, позовні вимоги задоволено частково, провадження у справі припинено в частині скасування рішення конкурсного комітету та визнано договір недійсним.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.10.2016р. у справі № 910/2036/16 рішення господарського суду міста Києва у справі № 910/2036/16 від 20.04.2016р. в частині припинення провадження у справі скасовано та в цій частині позовні вимоги задоволено, в іншій частині позовних вимог залишено без змін.

В постанові від 24.10.2016р., Київський апеляційний господарський суду зазначив, що колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції при винесенні рішення про припинення позовних вимог в частині оскарження конкурсу та визначення переможця зазначеного не врахував та прийшов до помилково висновку про припинення провадження, у зв'язку з чим позовна вимога про скасування рішення від 03.11.2015 року Конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської обласної державної адміністрації, оформленого протоколом № 2015-3 від 03.11.2015 року в частині недопущення ТОВ «Авто-Лайн» до конкурсу на маршруті № 397 «Вишгород - Київ АС «Полісся» та визнання переможцем ПАТ «АТАС «Славутич-Бориспіль» підлягає розгляду по суті.

Відповідно до ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вказаною вище постановою, було встановлено обставини, що в даному позовному провадженні не потребує доказування.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсним договору №2016-17-6 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 10.06.2016р., суд прийшов до висновку про задоволення вказаної вимоги, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 31 Закону України «Про автомобільний транспорт» відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування. Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування приміських та міжміських, які виходять за межі території області (міжобласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються дозволом органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування автобусних маршрутів, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування (рейсів), які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника.

Перевізник, із яким укладається договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, визначається на конкурсній основі у відповідності до положень, визначених Порядком проведення конкурсу з перевезення пасажирів.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено такі підстави недійсності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п. 1 ч. 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Судом встановлено, що відбулося порушення конкурсним комітетом п. 37 Порядку при недопущенні до участі у конкурсі позивача, тому суд дійшов висновку про те, що спірний договір № 2016-17-6 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 10.06.2016р. укладеним між Київською обласною державною адміністрацією та ПП «А.Т.Н.» підлягає визнанню судом недійсним, оскільки укладений на підставі рішення конкурсного комітету, що встановлено судом, як таке, що не відповідає законодавству України.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати рішення конкурсного комітету з підготовки та проведення обласних конкурсів на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, віднесених до компетенції Київської міської державної адміністрації від 31.05.2016р. в частині об'єкту конкурсу № 7 за маршрутом № 799 відносно визнання переможцем Приватного підприємства «А.Т.Н.» .

Визнати недійсним договір № 2016-17-6 про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 10.06.2016р. укладеним між Київською обласною державною адміністрацією та Приватним підприємством «А.Т.Н.».

Стягнути з Київської обласної державної адміністрації (, 01196, м. Київ, пл. Лесі Українки, 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Лайн» (, 07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 9А) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Стягнути з Приватного підприємства «А.Т.Н.» (, 03062 м. Київ, вул. Чистяківська, 2А) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-Лайн» (, 07300, Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 9А) 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення складено 21.11.2016р.)

Суддя В.І. Мельник