КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" листопада 2016 р. Справа№ 910/15406/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Баранця О.М.

Пашкіної С.А.

за участю судового засідання Бовсунівська Л.О.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився

відповідача - Тоцький Б.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадоріт"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 по справі №910/15406/16 (суддя Павленко Є.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадоріт"

до Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Богдан Моторс"

про повернення майна, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 по справі №910/15406/16 в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищезазначене рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт зазначив, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадоріт" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 прийнято до провадження та призначено до розгляду 22.11.2016.

22 листопада 2016 року представником відповідача, через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів, подано відзив на апеляційну скаргу.

В судове засідання 22.11.2016 з'явився представник відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно зі ст. 77 ГПК України господарський суд відкладає розгляд справи, в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 26.12.2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Беручи до уваги, що представник позивача про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у відсутність представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів, викладених в апеляційній скарзі та просив залишити без змін оскаржуване рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд, за наявними у справі та додатково поданими доказами, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність та обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши, на підставі встановлених фактичних обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, апеляційний господарський суд встановив наступне.

1 липня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лабрадоріт" (орендар) та Публічним акціонерним товариством "Автомобільна компанія "Богдан Моторс" (орендодавець) укладено договір оренди № 5-119/15 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору Компанія передала, а Товариство прийняло в строкове платне користування нежитлове приміщення виробничо-побутово-складського призначення площею 28,0 м2 у будівлі трансформаторної підстанції за літерою К (загальною площею 57,4 м2) за адресою: місто Черкаси, вулиця Чигиринська, будинок 60.

Строк дії даного договору - до 31 грудня 2015 року. Якщо за 30 календарних днів до закінчення його дії жодна зі сторін письмово не повідомить про його припинення, даний договір вважається продовженим строком на 1 календарний рік на тих самих умовах (пункти 2.1, 2.3 Договору).

Згідно з пунктом 2.4 Договору орендоване майно надано для використання в якості приміщень офісного та побутово-складського призначення.

Пунктом 4.18 Договору передбачено, що Компанія забезпечує вільний доступ співробітників позивача на вхід/вихід до орендованих приміщень, відповідно до правил і особливостей чинного на території Компанії пропускного режиму та режиму роботи (крім обмежень згідно з пунктом 6.4 (у разі прострочення оплати).

Згідно з актом передання-приймання нежитлових приміщень з оренди від 01 липня 2015 року орендодавець передав, а орендар прийняв частину приміщення виробничо-побутово-складського призначення площею 28,0 кв. м. у будівлі трансформаторної підстанції за літерою К (загальною площею 57,4кв.м.) де розташоване електротехнічне обладнання орендаря.

Додатковою угодою від 9 квітня 2016 року Договір розірвано, а майно передано позивачем та прийнято відповідачем з оренди на підставі відповідного акту від 9 квітня 2016 року, який підписано та скріплено печатками обох сторін.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що після закінчення договірних відносин з оренди зазначеного приміщення відповідач відмовився повернути належне позивачу електротехнічне обладнання, яке в ньому знаходилось, а саме: трансформатор ТМ 630 кВА 10 кВ/0,4, тип трансформатора: знижуючий, потужністю: 630,0 (кВА), вага 2 800,00 кг, трансформатор напруги НТМИ-10, 10 000/100 В, 120 ВА, клас точності 0,5, заводський № 4919, трансформатор струму ТПЛ-10, 50/5 А, 10 ВА, клас точності 0,5, заводський № 0663, трансформатор струму ТПЛ-10, 50/5 А, 10 ВА, клас точності 0,5, заводський № 4963, лічильник електричної енергії багатофункціональний "Енергія-9" використання СКТЗ-10Q2T3k4t, заводський № 30089.

Відповідно до приписів статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право на пред'явлення позову про витребування майна з незаконного володіння, встановлено статтею 387 Цивільного кодексу України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. При цьому, позивач повинен довести належність йому майна на праві власності чи на іншому речовому праві та підтвердити це документально. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.

Підставами виникнення права власності є юридичні факти, перелік яких міститься у главі 24 Цивільного кодексу України. Отже, сторонами у віндикаційному позові виступають власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватись і розпоряджатись річчю, але вже фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі. Таким чином, предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння.

Згідно зі статтею 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Статтею 181 Цивільного кодексу України передбачено, що речі поділяються на рухоме та нерухоме майно. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Згідно зі статтею 184 Цивільного кодексу України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

Тобто, за віндикаційним позовом може бути витребувана лише індивідуально визначена річ, оскільки призначенням такого позову є повернення лише того майна, яке було у власності особи. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача, які і становлять предмет доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження права власності на спірне майно позивач надав договір поставки обладнання від 24 червня 2003 року № б/н, копії акту приймання-передачі обладнання від 25 червня 2003 року та видаткову накладну від 25.06.2003 № РН-0000042 на суму 26760,00 грн.

В той же час, обґрунтовуючи, що спірне майно знаходиться у відповідача, позивач послався на договір оренди від 05.07.2015 № 5-119/15

Як зазначалось вище, в акті передання-приймання нежитлових приміщень з оренди від 01.07.2015 зазначено, що в орендованому приміщенні розташоване електротехнічне обладнання орендаря. Проте, в зазначеному акті не наведено переліку електротехнічного обладнання з відповідними індивідуально-визначеними ознаками.

Крім того, апелянтом не надано доказів, що спірне майно вибуло з володіння позивача, та незаконно знаходиться у відповідача.

Також, згідно з актом передання-приймання нежитлових приміщень з оренди від 09.04.2016, який підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками, підприємств, сторони не мають претензій один до одного щодо стану зданого з оренди майна, фінансових розрахунків та інших.

Таким чином, посилання апелянта, щодо відмови відповідача повертати спірне обладнання, колегією суддів визнано безпідставними.

Статтями 33, 34, 43 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення ухвалено відповідно до норм матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадоріт" та скасування рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 по справі №910/15406/16.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 49, 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лабрадоріт" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2016 по справі №910/15406/16 без змін.

2.Матеріали справи №910/15406/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді О.М. Баранець

С.А. Пашкіна