ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. Справа № 918/1109/16

Господарський суд Рівненської області у складі суду: суддя Романюк Р.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

до Рівненського міського Братства вояків УПА імені генерала-хорунжого ОСОБА_1

про стягнення коштів

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" звернулося до господарського суду з позовом до Рівненського міського Братства вояків УПА імені генерала-хорунжого ОСОБА_1 про стягнення 13 380 грн. 88 коп. заборгованості за надані послуги, 635 грн. 73 коп. 3% річних та 4 483 грн. 01 коп. інфляційних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що на підставі договору №1637 від 01.10.2013р. надав відповідачу теплову енергію, вартість якої останнім не оплачена, а тому існуючу заборгованість з урахуванням 3 % річних та інфляційних, просить суд стягнути у примусовому порядку.

Присутній 02.11.2016р. в судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача відзив не подав, в судове засідання 16.11.2016р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи (а.с.46).

Дослідивши зібрані у справі докази та заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

1 жовтня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Рівнетеплоенерго (Підприємство) та Рівненським міським Братством вояків УПА імені генерала-хорунжого ОСОБА_1 (Споживач) було укладено Договір на постачання теплової енергії №1637 від 01.10.2013р., за яким Підприємство зобовязується надавати Споживачеві теплову енергію, а Споживач, в свою чергу, зобовязується прийняти та оплатити теплову енергію за встановленими тарифами в терміни, передбачені цим Договором (п.1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.4 Договору, теплова енергія подається Споживачу за адресою: м. Рівне, вул. С. Петлюри, 1.

Пунктом 5.4 Договору встановлено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно п. 9.1 Договору, даний Договір укладається терміном на 1 рік і набуває чинності з дня його підписання та поширює свою дію на правовідносини, що виникли з 22 серпня 2013 року.

За умовами п. 9.4 Договору, Договір вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії про його припинення не буде письмово заявлено однією з сторін.

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

На виконання умов Договору позивач в період листопада 2013 року по жовтень 2016 року відпускав відповідачу теплову енергію, вартість якої останній не оплатив і станом на момент подання позову заборгованість відповідача перед ТОВ Рівнетеплоенерго становить 13 380 грн. 88 коп.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За таких обставин, враховуючи, що наявність заборгованості в сумі 13 380 грн. 88 коп. за поставлену в період з 01 листопада 2013 року по 20 жовтня 2016 року згідно Договору, теплову енергію, підтверджується зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання (Постанова Верховного суду України від 12.12.11 в справі №07/238-10).

На підставі частини 2 статті 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 01.11.2013р. по 20.10.2016р. в розмірі 635 грн. 73 коп. та інфляційні за період з 01.12.2013р. по 01.10.2016р. в розмірі 4 483 грн. 01 коп.

Суд, перевіривши подані позивачем розрахунки 3% річних встановив, що останні є арифметично вірними та відповідають вимогам чинного законодавства.

Разом з тим, перевіривши подані розрахунки та період нарахування інфляційних, судом встановлено, що відповідні розрахунки здійснено позивачем з порушенням порядку нарахування. Так зокрема, у визначеному позивачем періоді інфляційні складають 4 425 грн. 26 коп., а отже обґрунтованою судом визнається саме ця сума.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 13 380 грн. 88 коп. заборгованості за надану згідно Договору теплову енергію, 635 грн. 73 коп. - 3% річних та 4 425 грн. 26 коп. інфляційних, з покладенням судових витрат на відповідача у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Рівненського міського Братства вояків УПА імені генерала-хорунжого ОСОБА_1 (33000, м. Рівне, вул. С. Петлюри, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, м. Рівне, вул. Д.Галицького, буд. 27, ) 13 380 грн. 88 коп. заборгованості, 635 грн. 73 коп. - 3% річних, 4 425 грн. 26 коп. інфляційних та 1 378 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено "17" листопада 2016 року

Суддя Романюк Р.В.