ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Справа № 910/8500/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Самусенко С.С. - головуючого,
Кролевець О.А.,
Плюшка І.А.,

розглянувши касаційну скаргуНаціонального медичного університету імені О.О. Богомольця
на рішення та постановугосподарського суду міста Києва від 04.07.2016 Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2016
у справі№ 910/8500/16
господарського судуміста Києва
за позовомПриватного підприємства "Приватна фірма "Петро Великий"
доНаціонального медичного університету імені О.О. Богомольця
прозахист ділової репутації та спростування недостовірної інформації,
за участю представників:
від позивача: ОСОБА_13 А.П., Марусиченко В.В.від відповідача: Грош М.П.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.10.2016 у справі №910/8500/16 касаційну скаргу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця прийнято до провадження у складі колегії суддів: Самусенко С.С. - головуючий, Кролевець О.А., Плюшка І.А. у відповідності із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2016.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 01.11.2016 у справі №910/8500/16 розгляд касаційної скарги відкладено.

1. Зміст позовних вимог та стислий виклад підстав подання позову

У травні 2016 року ПП "Приватна фірма "Петро Великий" звернулося до господарського суду із позовом до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 02.06.2016, просило суд визнати інформацію про позивача, поширену університетом шляхом розміщення плакатів та гасел у вікнах навчального корпусу відповідача за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, буд. 5, недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право позивача на недоторканість ділової репутації; зобов`язати університет видалити поширювану ним недостовірну інформацію щодо позивача та керівника підприємства ОСОБА_13 А.П. із будівлі навчального корпусу відповідача за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, буд. 5; відповідно до ст.278 ЦК України заборонити Університету поширювати інформацію з використанням найменування позивача та прізвища, ім`я та по батькові керівника позивача ОСОБА_13 А.П., якою порушуються особисті немайнові права позивача в будь-якій формі (плакати, гасла, банери, написи і таке інше) та за будь-якими словосполученнями чи скороченими назвами, за якими можна ідентифікувати позивача на території, на будівлях, адміністративних та навчальних корпусах, належних університету, а також під час проведення мітингів, акцій, демонстрацій та будь-яких інших заходів масового характеру.

Позов мотивовано тим, що відповідачем 26.04.2016 на вікнах будинку №5 по вул. Мечникова у місті Києві розміщено плакати та гасла, плакат із зображенням керівника позивача та частини обличчя невстановленої особи. Позивач вказав, що поширена університетом інформація є недостовірною та дискредитує позивача як суб`єкта господарювання, завдаючи шкоди його діловій репутації.

2. Стислий виклад суті рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів і мотиви їх прийняття

Рішенням господарського суду міста Києва від 04.07.2016 у справі №910/8500/16 (суддя Марченко О.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2016 (судді: Остапенко О.М. - головуючий, Смірнова Л.Г., Верховець А.А.), позов задоволено частково; визнано інформацію про ПП "Приватна фірма "Петро Великий", поширену Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця шляхом розміщення плакатів та гасел у вікнах навчального корпусу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, буд. 5, недостовірною та такою, що порушує особисте немайнове право ПП "Приватна фірма "Петро Великий" на недоторканість ділової репутації; зобов`язано Національний медичний університет імені О.О. Богомольця видалити поширену ним недостовірну інформацію щодо ПП "Приватна фірма "Петро Великий" та керівника підприємства ОСОБА_13 Алли Петрівни із будівлі навчального корпусу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, буд. 5. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судові рішення мотивовано, зокрема, ст.277 ЦК України.

Господарські суди вказали, що університет як балансоутримувач будівлі, яка перебуває на праві господарського відання у відповідача, зобов`язаний користуватися вказаним майном, не завдаючи шкоди, зокрема, діловій репутації інших осіб. Таке використання по суті полягає у тому, що університет зобов`язаний слідкувати за тими матеріалами, які розміщуються на майні та у випадку з`ясування обставин порушення прав чи законних інтересів інших осіб вчиняти всі залежні від нього дії для усунення порушень чинного законодавства України.

Суди дійшли висновку, що гасла на плакатах носять стверджувальний характер і речення сформульовані як висвітлення фактів.

Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про заборону університету поширювати недостовірну інформацію в майбутньому, суди послались на ст.278 ЦК України, визнали такі вимоги передчасними, оскільки відсутнє документальне їх підтвердження.

3. Підстави, з яких оскаржено судові рішення господарських судів

Не погоджуючись із судовими рішеннями у цій справі, Національний медичний університет імені О.О. Богомольця звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати в частині задоволення позову, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Скаржник посилається на п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", у якому роз`яснено, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував факт поширення саме Національним медичним університетом ім. О.О.Богомольця оспорюваної інформації. З наданих позивачем до позову фотографій неможливо ідентифікувати розповсюджувача інформації.

Скаржник посилається на норми ч.8 ст.40 Закону України "Про вищу освіту", за якою адміністрація вищого навчального закладу не має права втручатися в діяльність органів студентського самоврядування.

4. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

У відзиві та додаткових поясненнях на касаційну скаргу позивач вважає судові рішення обгрунтованими та законними, а наведені в скарзі доводи безпідставними.

Позивач вказує на те, що рішення господарського суду по даній справі було виконано саме університетом, що свідчить що відповідач є особою, яка розміщувала вказані плакати та гасла.

Судами достеменно встановлено, що розміщена відповідачем інформація стосовно позивача не може бути визначена як оціночні судження, а є твердженням про фактичні обставини, які в свою чергу є недостовірними, а отже такими, що порушують особисті немайнові права позивача.

5. Обставини справи, встановлені господарськими судами попередніх інстанцій

08.11.2012 між ПП "Приватна фірма "Петро Великий" та регіональним відділенням Фонду державного майна України укладено договір оренди №6297 нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого позивачу передано в оренду частину нежитлового приміщення площею 10 кв. м, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Мечникова, 5. Вказане приміщення орендується позивачем з метою розміщення магазину непродовольчої групи товарів (ритуального призначення).

Балансоутримувачем будівлі, в якій орендується приміщення, є Національний медичний університет імені О.О. Богомольця.

Господарськими судами встановлено, що 26.04.2016 на вікнах будинку № 5 по вул. Мечникова у м. Києві розміщено плакати та гасла такого змісту: "Не фінансуйте "Петра Великого", "Трунам та вінкам не місце в Університеті!", "Бандюки", "Забери", "Бізнес ОСОБА_13 загроза студентам", "Бізнес ОСОБА_13 небезпека студентів", "Ні навчанню поряд з мафією ОСОБА_13", "Поховальна мафія лапи геть від НМУ", "За ваші гроші поб`ють медиків", "ОСОБА_13, забери гроби", "ОСОБА_13 "Петро Великий Директор", плакат із зображенням керівника позивача та частини обличчя невстановленої особи.

Під час розгляду даної справи 25.06.2016 голова студентського парламенту ОСОБА_12 звернулася до ректора університету з листом, в якому проінформувала про розміщення силами студентів у вікнах патоморфологічного корпусу інформаційних плакатів у зв`язку з необхідністю привернення уваги громадськості до питання розміщення незаконного поховального магазину у підвалі НМУ.

Судами встановлено, що плакати розміщено на будівлі, балансоутримувачем якої є університет.

Також судами встановлено, що гасла на плакатах носять стверджувальний характер, не містять оціночних суджень і речення сформульовані як висвітлення фактів. При цьому зазначені на плакатах гасла не підтверджено та не доведено.

6. Норми права та роз`яснення постанови Пленуму ВСУ, на які звертається увага при вирішенні спору

Згідно ст.94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації.

Відповідно до ч.2 ст.34 Господарського кодексу України дискредитацією суб`єкта господарювання є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, пов`язаних з особою чи діяльністю суб`єкта господарювання, які завдали або могли завдати шкоди діловій репутації суб`єкта господарювання.

За ст.277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила.

У п.5 постанови Пленуму ВСУ від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" роз`яснено, що відповідно до статей 94, 277 ЦК фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно п.15 постанови Пленуму від 27.02.2009 ВСУ №1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Поширенням інформації є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділову репутацію фізичної та юридичної особи.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У п.4 постанови Пленуму від 27.02.2009 ВСУ №1 роз`яснено, що під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ч.1 ст.136 ГК України право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про вищу освіту" у вищих навчальних закладах та їх структурних підрозділах діє студентське самоврядування, яке є невід`ємною частиною громадського самоврядування відповідних навчальних закладів. Студентське самоврядування забезпечує захист прав та інтересів студентів (курсантів) та їх участь в управлінні вищим навчальним закладом.

Адміністрація вищого навчального закладу не має права втручатися в діяльність органів студентського самоврядування.

7. Мотиви та норми права, з яких виходить касаційна інстанція при прийнятті постанови

За ч.2 ст. 1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Із встановлених судами обставин вбачається, що позивач подав суду докази поширення відповідачем недостовірної інформації стосовно підприємства позивача.

Господарськими судами попередніх інстанцій надано оцінку висловлюванням, зазначеним на розміщених у вікнах будівлі університету, плакатах, та встановлено, що гасла на плакатах не є оціночними судженнями.

Суди дійшли висновку, що слова, які використовуються, носять стверджувальний характер і речення сформульовані як висвітлення фактів.

Слова на плакатах, зокрема, "Мафія", використовуються у суспільстві для позначення злочинних угрупувань. Відповідачем не доведено, що поширена інформація відповідає дійсності. Судам не надано доказів, що працівники позивача, у тому числі директор, були притягнуті до кримінальної відповідальності та щодо них було винесено вирок за звинуваченням у скоєнні злочину, який би полягав у побитті медиків.

Встановивши, що поширена інформація розміщена на будівлі, балансоутримувачем якої є університет, суди врахували, що останній зобов`язаний користуватися вказаним майном, не завдаючи шкоди, зокрема, діловій репутації інших осіб. Таке використання по суті полягає і в тому, що університет зобов`язаний слідкувати за тими матеріалами, які розміщуються на майні, та у випадку з`ясування обставин порушення прав чи законних інтересів інших осіб вчиняти всі залежні від нього дії для усунення порушень чинного законодавства України.

Відповідно до вимог статті 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

З дотриманням передбачених законодавством меж перегляду справи в касаційній інстанції, заслухавши суддю-доповідача, представників позивача та відповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права господарськими судами попередніх інстанцій, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судами обставин.

Колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що оскаржувані рішення та постанова судів попередніх інстанцій прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим для задоволення касаційної скарги правові підстави відсутні.

Касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги відповідно до ст.1119 ГПК України залишає постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Національного медичного університету імені О.О. Богомольця залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.08.2016 у справі №910/8500/16 залишити без змін.

Головуючий суддя С. Самусенко

Судді: О. Кролевець

І. Плюшко