ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Справа № 909/319/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Бойко С.М.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2В.), б/н від 24.06.2016р. (вх. № ЛАГС 01-05/3485/16 від 13.07.2016р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2016р.

у справі № 909/319/16

за позовом: ФОП ОСОБА_2, м. Калуш, Калуський район, Івано-Франківська область

до відповідача: Калуської міської ради, м. Калуш, Івано-Франківська область

про визнання незаконним рішення Калуської міської ради від 23.04.2015р. за № 3035 "Про припинення дії договору оренди землі підприємця ОСОБА_2В.",

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

Заяв про відвід суддів та клопотань про здійснення технічної фіксації судового процесу від сторін не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2016р. у справі №909/319/16 (суддя Матуляк П.Я.) в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд виходив з того, що позивач вчасно не повідомив відповідача про свій намір скористатися переважним правом поновлення на укладення договору оренди на новий строк, відтак, договір оренди землі припинив свою дію в звязку із закінченням строку, на який його було укладено. В свою чергу, відповідач своє волевиявлення про припинення договору оренди від 10.11.2003р. після закінчення строку його дії реалізував шляхом прийняття оскаржуваного рішення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ФОП ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції не в повному обсязі зясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення господарського спору, не враховано надані ним докази, а відтак, винесено необєктивне рішення, просить його скасувати, прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що він вчасно повідомив відповідача до закінчення строку дії договору (за 2 місяці) про свій намір скористатися переважним правом на поновлення ,договору оренди на новий строк, додавши при цьому проект додаткової угоди. Натомість, відповідач ніяких дій щодо підписання додаткової угоди до договору оренди землі не виконав, письмово в місячний термін не заперечив щодо поновлення договору оренди. Згідно із ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відтак, на думку скаржника, оскаржуване рішення Калуської міської ради про припинення договору оренди в звязку із закінченням строку, на який його було укладено суперечить нормам чинного законодавства та підлягає визнанню незаконним.

Згідно протоколу про автоматичний розподіл справ між суддями від 13.07.2016р. дану справу розподілено до розгляду судді-доповідачу ОСОБА_3, склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. головуючий суддя, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 18.07.2016р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляду на 09.08.2016р.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.08.2016р. розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.09.2016р.

У звязку з перебуванням судді Мирутенка О.Л. у відпустці, 14.09.2016р. здійснено автоматичну заміну складу колегії суддів по розгляду справи № 909/319/16, суддю Мирутенка О.Л. замінено на суддю Якімець Г.Г.

У звязку з перебуванням судді-члена колегії суддів Бойко С.М. у відрядженні, розгляд справи призначений на 15.09.2016р. не відбувся, про що сторони повідомлені ухвалою суду від 26.09.2016р. про призначення справи на 18.10.2016р.

У звязку з перебуванням судді-члена колегії суддів Бойко С.М. у відпустці, розгляд справи призначений на 18.10.2016р. не відбувся, про що сторони повідомлені ухвалою суду від 01.11.2016р. про призначення справи на 14.11.2016р.

Позивач участі уповноваженого представника в судове засідання 14.11.2016р. не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, участі уповноваженого представника в судове засідання 14.11.2016р. не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

04.11.2003р. між Калуською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно із умовами якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0228 га для будівництва комерційно-житлових приміщень на проспекті ОСОБА_6 в м. Калуш. Даний договір зареєстровано у державному підприємстві "Калуський міський центр державного земельного кадастру" Держкомзему України, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис 10.11.2003р. №170/01-23 (а.с. 10-11).

Пунктом 3.2 даного договору визначено обовязок орендаря використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до мети, визначеної у п.2.1 договору та своєчасно вносити орендну плату.

В п.2.2 договору передбачено, що він укладений строком на 3 роки і після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з п.4 договору дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

03.05.2007р. між Калуською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) підписано додаток №1 до спірного договору, згідно якого термін дії договору оренди земельної ділянки пролонговано (поновлено) до 15.02.2010р. Цим же додатком внесено зміни до п 2.2 договору оренди від 10.11.2003р. та викладено його в новій редакції: … У випадку коли орендар не повідомляє письмово орендодавця про намір продовжити термін дії договору, але продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору, та за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, такий договір пролонговується (поновлюється) на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (а.с. 12).

Також у вказаному додатку № 1 п.3.2 договору оренди від 10.11.2003р. доповнено абзацом такого змісту: - в місячний термін після закінчення строку договору звернутися до Калуського міського відділу Івано-Франківської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України по земельних ресурсах" та зареєструвати пролонгацію (поновлення договору), термін якого закінчився.

27.09.2012р. на підставі рішення Калуської міської ради №1126 від 01.03.2010р., між Калуською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) підписано додаткову угоду до договору оренди землі від 10.11.2003р., пункт 2.2 якої викладено у наступній редакції: "Договір продовжено з 16.02.2010р. до 01.03.2015р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Орендна плата продовжує нараховуватися незалежно від того, зареєстрував орендар пролонгацію договору чи ні." (а.с. 13-14).

Крім того, цією ж додатковою угодою доповнено п.3.2 договору оренди від 10.11.2003р. абзацом такого змісту: "В місячний термін подати додаткову угоду до договору оренди землі на державну реєстрацію.".

Таким чином, з огляду на умови останньої редакції договору, орендар повинен повідомити орендодавця про свій намір продовжити дію договору оренди не пізніше 31.12.2014р. (у відповідності до ст.33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент такого звернення), оскільки строк дії договору встановлено до 01.03.2015р.

Відповідач стверджує, що ФОП ОСОБА_2 звернувся до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради лише 25.03.2015р., що підтверджується випискою із журналу реєстрації заяв для надання адміністративних послуг з земельного відділу міської ради (а.с. 55-57), а безпосередньо до Калузької міської ради - 31.03.2016, що підтверджується листом позивача б/н та б/д з відміткою відповідача про його отримання (а.с. 24-25).

23.04.2015р. Калуською міською радою прийнято рішення за № 3035 "Про припинення дії договору оренди землі підприємця ОСОБА_2В.", згідно з яким вирішено з 01.03.2015р. припинити дію договору оренди земельної ділянки від 10.11.2003р. № 170/01-23 в звязку з закінченням строку, на який його було укладено (а.с. 17).

Разом з тим ФОП ОСОБА_2 в позовній заяві стверджує, що він у 2014 році звертався у встановленому Калуською міською радою порядку з відповідними документами для продовження дії договору, однак не подавав проекта додаткової угоди, оскільки працівники адміністративного центру пояснили, що згідно затвердженого відповідачем порядку додаткова угода субєктом господарювання не подається, так як вона самостійно підготовлюється радою після прийняття відповідного рішення. Крім того, позивач зазначає, що на сайті Калуської міської ради було розміщено проект рішення міської ради про продовження (поновлення) ФОП ОСОБА_2 договору оренди (а.с. 15-16).

Позивач вважає, що оскільки він продовжує користуватися спірною земельною ділянкою, сплачує орендну плату, розпочав будівництво, Калуська міська рада не надсилала йому заперечення проти поновлення строку дії договору оренди, а навпаки 31.03.2015р. на своєму сайті оприлюднила проект рішення про продовження дії договору ФОП ОСОБА_2, то даний договір вважається продовженим на той самий термін та на тих самих умовах.

Відтак, оскільки на момент прийняття Калуською міською радою рішення про припинення дії договору, договір вважався продовженим на той самий строк і на тих самих умовах згідно норм діючої редакції ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», відповідно не міг бути припиненим у звязку із закінченням строку, на який його було укладено.

За вказаних обставин, позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання незаконним рішення Калуської міської ради від 23.04.2015р. за № 3035 "Про припинення дії договору оренди землі підприємця ОСОБА_2В."

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях міської ради (п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування").

Приписами ч.1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції чинної на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Нормами ч.1, ч.8 ст. 93 Земельного кодексу України (в редакції чинної на момент укладення спірного договору) встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Аналогічна норма міститься в ст.1 Закону України «Про оренду землі» (в редакції чинної на момент укладення спірного договору), оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (п.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі»).

Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону (ч.5 ст. 126 Земельного кодексу).

Як зазначалося вище, на підставі рішення Калуської міської ради від 12.09.2003р. № 297р. між сторонами 04.11.2003р. був укладений договір оренди земельної ділянки, який зареєстровано 10.11.2003р. за №170/01-23, та додаткові угоди до нього про поновлення договору на новий строк.

Згідно з останньою редакцією пункту 2.2. договору оренди землі від 10.11.2003р (додаткова угода від 27.09.2012) договір продовжено до 01.03.2015р. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Орендна плата продовжує нараховуватися незалежно від того, зареєстрував орендар пролонгацію договору чи ні."

Позивач і в позовній заяві, і в апеляційній скарзі стверджує, що він дотримався вимог вказаного пункту договору та норм Закону, оскільки 29.12.2014р. до Калуської міської ради подав заяву № 29/1 про продовження дії договору оренди земельної ділянки № 170/01-23 від 04.11.2003р. з проектом додаткової угоди (а.с. 70-71).

Проте, як зазначалося вище, відповідач заперечує проти отримання даної заяви, та стверджує, що із заявою про продовження дії договору з проектом додаткової угоди ФОП ОСОБА_2 звернувся до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Калуської міської ради лише 25.03.2015р., що підтверджується випискою із журналу реєстрації заяв для надання адміністративних послуг з земельного відділу міської ради (а.с. 55-57), а безпосередньо до відповідача - 31.03.2016, що підтверджується листом позивача б/н та б/д з відміткою відповідача про його отримання (а.с. 24-25).

Однак, суд апеляційної інстанції з таким твердження Калузької міської ради не погоджується та вважає, що останній ввів суд першої інстанції в оману, оскільки позивачем долучено до матеріалів апеляційного провадження копію вищенаведеної заяви від 29.12.2014р № 29/1, копію додаткової угоди та копію конверта про надсилання заяви на адресу відповідача з відміткою на заяві Виконавчого комітету Калуської міської ради про отримання її 14.01.2015р. за вх№ 62/02-09/20 (зем. 1/06-20). Окрім того, копія вказаної заяви посвідчена виконавчим комітетом міської ради штемпелем «Згідно з оригіналом».

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою про продовження строку дії договору) по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Реалізація зазначеного переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановлених цією нормою певної процедури і строків (частини 2 - 5 цієї статті).

Частиною 2, 3 вказаної статті визначено, що орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Згідно з ч.5 статті 33 Закону орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та беручи до уваги п. 2.2 договору оренди землі, позивач вчасно повідомив відповідача до закінчення строку дії договору (за 2 місяці) про свій намір скористатися переважним правом поновлення на укладення договору оренди на новий строк, додавши при цьому проект додаткової угоди.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач (орендодавець) в місячний термін повідомив ФОП ОСОБА_2 (орендаря) про заперечення у поновленні договору оренди на заяву № 29/1 від 29.12.2014р.

Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним оскаржуваного рішенням міської ради, позивач покликається на частину 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", якою зокрема визначено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Як зазначалося вище, позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що договір оренди земельної ділянки № 170/01-23 від 04.11.2003р.не припинив свою дію в звязку із закінченням строку на який його було укладено, а вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах в силу наведеної вище норми Закону.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що ні умовами договору ні чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не передбачено автоматичного поновлення договорів оренди землі.

Із приписів вказаної норми вбачається, що договір оренди земельної ділянки підлягає поновленню при умові, що орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; немає письмового повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди; але сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди. без прийняття відповідного рішення органом місцевого самоврядування

Частиною 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Як зясовано судом та підтверджується матеріалами справи, додаткової угоди про поновлення договору землі між сторонами у місячний термін не було укладено.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч.9 ст. 33 Закону України «Про оренду землі»).

Позивачем не надано суду доказів оскарження в судовому порядку відмови чи зволікання Калуською міською радою в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі., чи судового рішення, яким визнано поновленим договір оренди.

У п.2.2 договору оренди земельної ділянки №170/01-23 від 10.11.2003р. сторонами погоджено, що термін дії договору встановлено до 01.03.2015р., з врахуванням додаткової угоди до договору оренди землі від 27.09.2012р.

В п.4 договору оренди землі зазначено, що підставою для припинення дії договору є закінчення його строку.

Стаття 31 Закону України «Про оренду землі» визначає підстави для припинення договору оренди землі, зокрема договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Оскільки між сторонами не було укладено додаткової угоди до договору оренди землі про його поновлення, то відповідно договір оренди земельної ділянки №170/01-23 від 10.11.2003р. припинив свою дію з 01.03.2015р. в звязку з закінченням строку, на який його було укладено.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст. 152 Земельного кодексу України. За приписами наведеної норми, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно п.10 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Зі змісту оскаржуваного рішення Калуської міської ради від 23.04.2015р. №3035 "Про припинення дії договору оренди землі підприємця ОСОБА_2В.", вбачається, що міська рада вирішила припинити дію договору оренди земельної ділянки від 10.11.2003р. № 170/01-23 в звязку з закінченням строку, на який його було укладено.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вказаний вище договір оренди землі станом на момент прийняття Калуської міської ради рішення від 23.04.2015р. №3035 "Про припинення дії договору оренди землі підприємця ОСОБА_2В." припинив свою дію, то підстав визнання його незаконним у суду відсутні.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеній нормі права, не подано доказів, які б підтвердили факти, наведені в позовній заяві, а доводи, зазначені в апеляційній скарзі не спростовують правомірність висновків, викладених в оспорюваному рішенні суду першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду є законним, обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 15.06.2016р. у справі № 909/319/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задвоолення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з розділом ХІІ-1 ГПК України.

3. Справу передати до господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Кравчук Н.М.

судді Бойко С.М.

ОСОБА_1