УХВАЛА

14.11.2016Справа № 910/18050/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" від 07.07.2016 по справі № 1406/16

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Рост Капітал Актив"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик"
простягнення 42 330 грн 24 коп.
Представники
від позивача:Журавель Р.О. - представник за довіреністю
від заявника (відповідача): не з'явились
ВСТАНОВИВ:

30.09.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" від 07.07.2016 по справі № 1406/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рост Капітал Актив" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" про стягнення 42 330 грн 24 коп.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що третейський суд вирішив питання про права і обов'язки особи, яка не брала участь у розгляді справи, справа не підвідомча третейському суду відповідно до закону, між сторонами відсутня третейська угода.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 заяву призначено до розгляду на 17.10.2016.

11.10.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" надійшли документи по справі та третейська справа № 1406/16.

17.10.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від заявника надійшло клопотання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2016 продовжено строк розгляду заяви на п'ятнадцять днів та відкладено розгляд справи на 14.11.2016, у зв'язку з неявкою представника позивача.

17.10.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рост Капітал Актив" надійшли письмові пояснення.

Представник заявника у судове засідання 14.11.2016 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений.

У судове засідання 14.11.2016 з'явився представник позивача та надав усні пояснення по суті заяви, відповідно до яких заперечує проти вимог заявника та просить відмовити в задоволенні заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" від 07.07.2016 по справі № 1406/16.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ""Роялті Логістик" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" від 07.07.2016 по справі № 1406/16 та матеріали третейської справи, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

07.07.2016 Постійно діючим третейським судом при Асоціації "Українська правнича фундація" у складі третейського судді Кушкової Н.М. було прийнято рішення у справі № 1406/16, відповідно до якого позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рост Капітал Актив" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рост Капітал Актив" 42 330 грн 24 коп. заподіяних збитків, 500 грн 00 коп. реєстраційного збору та 2 239 грн 81 коп. третейського збору. В решті позову відмовлено.

Зазначене вище рішення, Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" від 07.07.2016 мотивовано неналежним виконанням з боку відповідача свого обов'язку щодо відшкодування збитків завданих пошкодження (знищенням) прийнятого до перевезення вантажу та запізненням транспортного засобу під розвантаження

Відповідно до статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених Законом.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариствo з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація".

В обґрунтування своєї заяви Товариство з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" вказує, що: третейський суд вирішив питання про права і обов'язки особи, яка не брала участь у розгляді справи; справа не підвідомча третейському суду відповідно до закону, оскільки між сторонами відсутня третейська угода.

Відповідно до частини 3 статті 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав: справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У відповідності до статті 122-5 Господарського процесуального кодексу України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про третейські суди" до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Також, частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підвідомчий господарським судам спір може бути передано сторонами на вирішення третейського суду, крім спорів про визнання недійсними актів, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб, спорів, передбачених пунктом 4 частини першої цієї статті, та інших спорів, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" від 07.07.2016 у справі № 1406/16 прийнято у спорі, що виник внаслідок укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рост Капітал Актив" (експедитор за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю"Роялті Логістик" (перевізник за договором) договору № ПР-2016/087 про перевезення вантажу автомобільним транспортом від 12.02.2016 (далі - договір перевезення), відповідно до умов якого перевізник здійснює перевезення вантажу власним (або найманим) автомобільним транспортом і несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажів з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі вантажоодержувачу.

Частиною 1 статті 12 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує (частина 4 статті 12 Закону України "Про третейські суди").

Згідно з частиною 9 статті 12 Закону України "Про третейські суди" третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Судом встановлено, що у пункті 8.9 вищевказаного договору перевезення сторони погодили, що усі спори між сторонами, що виникли з цього договору, і з яких не було досягнуто згоди, вирішуються у відповідності з чинним законодавством України Постійно діючому третейському суді при Асоціації "Українська правнича фундація". Сторони також домовились, що розгляд спору буде здійснюватись третейським суддею одноособово у відповідності до Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація", затвердженого рішенням Зборів Ради Асоціації від 20.10.2008 № 3.

Третейське застереження, що міститься у пункті 8.9 договору № ПР-2016/087 про перевезення вантажу автомобільним транспортом від 12.02.2016, укладене шляхом підписання сторонами вказаного договору та оформлене згідно з вимогами статті 12 Закону України "Про третейські суди". При цьому суд відхиляє як безпідставні твердження заявника про те, що з його боку договір № ПР-2016/087 про перевезення вантажу автомобільним транспортом від 12.02.2016 не укладався та не підписувався, оскільки такі твердження не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами в розумінні статей 32, 33, 34, 35 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що на час розгляду спору та винесення рішення Постійно діючим третейським судом при Асоціації "Українська правнича фундація" у справі № 1406/16, дана справа була підвідомча вказаному третейському суду відповідно до статті 6 Закону України "Про третейські суди" (в тому числі не підпадала під виключення, встановлені статтею 6 Закону України "Про третейські суди") та згідно третейського застереження, що міститься у пункті 8.9 вищевказаного договору перевезення і не виходила за межі третейського застереження.

При цьому, вирішуючи питання щодо того, чи прийнято рішення третейського суду у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, суд також бере до уваги, що учасники третейського розгляду мали право на заперечення щодо компетенції третейського суду в порядку статті 27 Закону України "Про третейські суди". Зокрема, відповідно до частин 2, 3 наведеної статті Закону України "Про третейські суди" сторона має право заявити про відсутність у третейського суду компетенції стосовно переданого на його вирішення спору до початку розгляду справи по суті, а також, сторона має право заявити про перевищення третейським судом меж його компетенції, якщо в процесі третейського розгляду виникне питання, розгляд якого не передбачено третейською угодою або яке не може бути предметом такого розгляду відповідно до регламенту третейського суду чи цього Закону.

Як вбачається з матеріалів третейської справи № 1406/16, поданої на вимогу господарського суду, учасники третейського розгляду, зокрема відповідач, не подавали заперечень в порядку статті 27 Закону України "Про третейські суди" щодо наявності компетенції третейського суду на вирішення спору, переданого на його розгляд цього суду.

Водночас, в матеріалах справи відсутні докази визнання недійсною третейської угоди, яка відповідно до статті 2 частини 1 статті 12 Закону України Закону України "Про третейські суди" укладена у формі письмового застереження, що міститься у пункті 8.9 договору перевезення. Крім того, заявлене заявником клопотання про визнання недійсною третейської угоди не підлягає задоволенню, оскільки спір про визнання правочину підлягає вирішенню судом в порядку окремого провадження, та не може бути вирішено в рамках розгляду даної заяви.

Щодо компетентності складу третейського суду вимогам закону, суд зазначає наступне.

Згідно з нормами статті 16 Закону України "Про третейські суди" склад третейського суду формується шляхом призначення чи обрання третейських суддів (третейського судді). Третейський суд може розглядати справи в складі одного третейського судді або в будь-якій непарній кількості третейських суддів. У постійно діючому третейському суді кількісний та персональний склад третейського суду визначається за правилами, встановленими регламентом третейського суду. У третейському суді для вирішення конкретного спору сторони на свій розсуд можуть домовитися про кількісний і персональний склад третейського суду. За всіх умов третейський суд може розглядати справи в будь-якій непарній кількості третейських суддів. Якщо сторони не погодили кількісний склад третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору, то третейський розгляд здійснюється у складі трьох суддів.

Нормами частин 1, 2 статті 17 Закону України "Про третейські суди" визначено, що формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду. Формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами.

Відповідно до частини 3 статті 3 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" (далі - Регламент), затвердженого Рішенням Зборів Ради Асоціації від 20.10.2008 № 3, якщо спір підлягає вирішенню третейським суддею одноособово і після звернення однієї сторони до іншої з пропозицією про призначення чи обрання третейського судді сторони не призначать чи не оберуть третейського суддю, то його призначає Голова Третейського суду.

У третейській угоді, що міститься в пункті 8.9 договору перевезення, сторони, зокрема, домовились, що спір розглядається третейським суддею одноособово у відповідності до Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація", затвердженого рішенням Зборів Ради Асоціації від 20.10.2008 № 3. Наведене свідчить, що кандидатуру судді сторонами спору у третейській угоді не визначено.

З матеріалів третейської справи № 1406/16 вбачається, що ухвалою від 24.06.2016 про призначення судді у справі № 1406/16 Голова Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" призначив Кушкову Наталію Миколаївну третейським суддею для розгляду справи № 1406/16, оскільки, всупереч вимогам ухвали від 14.06.2016 про прийняття справи № 1406/16 до провадження, кандидатуру судді сторонами спору у третейській угоді не визначено.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" від 07.07.2016 у справі № 1406/16 прийнято у складі, який відповідає вимогам статті 16 Закону України "Про третейські суди", третейському застереженню, що міститься у пункті 8.9 договору перевезення, та відповідно до частини 3 статті 3 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація".

Крім того судом встановлено, що вказаний у рішенні Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" від 07.07.2016 у справі № 1406/16 спосіб захисту (відшкодування збитків) відповідає приписам частини другої статті 16 Цивільного кодексу України та частини другої статті 20 Господарського кодексу України, і в даному рішенні третейським судом вирішено питання про права і обов'язки осіб, які брали участь у справі. Зокрема, матеріалами третейської справи № 1406/16, поданої на вимогу господарського суду, підтверджується таке.

Судом також встановлено, що ухвала від 24.06.2016 про призначення справи № 1406/16 до розгляду в засіданні третейського суду на 07.07.2016 о 10:30 год. була надіслана позивачу та відповідачу 24.06.2016 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням, що підтверджується матеріалами третейської справи № 1406/16.

Поштове відправлення з наведеною ухвалою від 24.06.2016 у справі № 1406/16 було отримане уповноваженим представником позивача 06.07.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 219

Відповідачу поштове відправлення з ухвалою від 24.06.2016 у справі № 1406/16 було надіслане за адресою 46400, м. Тернопіль, вулиця Степана Будного, будинок 36, яка була зазначена у позовній заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Рост Капітал Актив" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" про відшкодування заподіяної шкоди, а рівно відповідає адресі місцезнаходження відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик") згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які наявні в матеріалах третейської справи № 1406/16.

Натомість, вищевказане поштове відправлення відповідачу було повернуто органами зв'язку до Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" з посиланням на закінчення терміну зберігання поштового відправлення (довідка ф. 20).

Отже, оскільки ухвалу від 24.06.2016 про призначення справи № 1406/16 до розгляду в засіданні третейського суду на 07.07.2016 було надіслано за належною адресою відповідача (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) та повернуто з посиланням на закінчення терміну зберігання поштового відправлення, то вважається, що відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи третейським судом.

Таким чином, господарським судом встановлено, що позивач та відповідач належним чином повідомлялися про час і місце проведення розгляду справи № 1406/16 Постійно діючим третейським судом при Асоціації "Українська правнича фундація".

Відповідно до статті 14 Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація", ненадання витребуваних третейським судом доказів, інших письмових документів чи матеріалів, неявка у засідання третейського суду сторін або їх представників, які належним чином були повідомлені про розгляд справи і проведення засідання, не є перешкодою для третейського розгляду і прийняття рішення, якщо причина ненадання документів або неявки сторін у засідання визнана третейським судом неповажною.

З огляду на відсутність у матеріалах третейської справи № 1406/16 будь-яких доказів про поважність причин пропуску позивачем та відповідачем третейського розгляду, третейський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача та відповідача.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарським судом було встановлено, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, була підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону України "Про третейські суди"; третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

При цьому Товариством з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, про порушення Постійно діючим третейським судом при Асоціації "Українська правнича фундація" прав та охоронюваних законом інтересів заявника.

З урахуванням наведеного, підстави для скасування рішення третейського суду відповідно до статті 1225 Господарського процесуального кодексу України відсутні, в зв'язку з чим заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 122-6 Господарського процесуального кодексу України за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ч. 1 ст. 49, ст.ст. 86, 122-5, 122-6 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Українська правнича фундація" від 07.07.2016 по справі № 1406/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рост Капітал Актив" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Роялті Логістик" про стягнення 42 330 грн 24 коп. - відмовити.

Суддя Н.Б. Плотницька