ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" листопада 2016 р.Справа № 922/3799/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши матеріали справи

за позовом ТОВ "Трансзерноекспорт", м. Черкаси
до ТОВ "Укрбуд Компані", м. Харків
про визнання недійсним договору
за участю сторін:

позивача - не з*явився

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року до суду звернулось ТОВ" Трансзерноекспорт" ( надалі - позивач) та просить визнати недійсним договір за № 20/ 08/2015 від 20 .08.2015 року укладений між ТОВ" Трансзерноекспорт" ( код за , адреса м. Черкаси, бульвар Шевченка, буд. 179. фоіс21) та ТОВ" Укрбуд Компані" ( код за , адреса: 61052, м. Харків, вул. Чеботарська, буд. 80 А), судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилається на відсутність у відповідача наявного необхідного для здійснення перевезень автомобільного транспорту з надання послуг з перевезення та транспортно-експедиційних послуг , крім того, як зазначає позивач у відповідача відсутні дозволи з Державної служби України з безпеки та транспорті задля уникнення відповідальності відповідно до "Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та / або габаритні параметри яких перевищують нормативні ставки плати за проїзд автомобільними дорогами."

Відповідач в судове засідання не з*явився, ухвала суду про порушення провадження у справі за № 922/3799/16 від 08.11.2016 року повернулася до суду з відміткою пошти " за закінченням строку зберігання".

Так, статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. ч. 1, 2, 4 ст. 203 ЦК України).

При цьому статтею 215 ЦК України визначені підстави недійсності правочину, зокрема: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

Водночас, згідно з ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 92 ЦК України органи чи інші особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов'язані діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. 33 ГПК України).

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням вищенаведеного суд визнав за можливе відкласти розгляд справи у зв*язку з нез*явленням в судове засідання представника відповідача та витребуванням у позивача додаткових документів для розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22,77,86 ГПК України , суд

УХВАЛИВ:

Розгляд справи відкласти на "05" грудня 2016 р. о 11:00

Зобов*язати позивача документально обгрунтувати заявлені вимоги у відповідності до ст. 203,215 Цивільного кодексу України.

Відповідачу - надати відзив на позов.

Суддя ОСОБА_1