ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Справа № 5023/4717/12

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Плахов О.В.,

при секретарі Євтушенко Є.В.,

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1 за довіреністю від 23.12.2014р.,

від відповідача ОСОБА_2 за довіреністю від 04.01.2016р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ТОВ Інститут Харківпроект (вх.№30Х/2) та апеляційну скаргу позивача ПАТ УкрСиббанк (вх.№396Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 17.12.2012р. у справі №5023/4717/12,

за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут Харківпроект, м. Харків,

про стягнення 33479920,86 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.12.2012 р. (суддя Буракова А.М.) в позові відмовлено частково. Стягнуто з ТОВ Інститут Харківпроект на користь ПАТ УкрСиббанк суму заборгованості за кредитом в розмірі 2884944,77 дол. США (еквівалент в гривні 23059363,55 грн.), заборгованість по процентам за користування кредитом 1025952,02 дол. США (еквівалент в гривні 8200434,50 грн.); суму пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 181933,89 дол. США (еквівалент в гривні 1454197,58 грн.), суму пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 2528,26 дол. США (еквівалент в гривні 20208,38 грн.). Стягнуто з ТОВ Інститут Харківпроект на користь ПАТ УкрСиббанк судовий збір в розмірі 62946,03 грн. В частині стягнення пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 30063,83 дол. США (еквівалент в гривні 240300,19 грн.), пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 63232,41 дол. США (еквівалент в гривні 505416,65 грн.) - в позові відмовлено (а.с. 26-31, т.2).

В обґрунтування прийнятого у справі рішення місцевий господарський суд вказує про доведеність позивачем (АТ "УкрСиббанк") факту порушення позичальником умов укладеного кредитного договору від 21.09.2006р. №7-06-мв/840-хркц, у звязку з чим сума заборгованості за кредитом в розмірі 2884944,77 дол. США (еквівалент в гривні 23059363,55 грн.) та процентам за користування кредитом в розмірі 1025952,02 дол. США (еквівалент в гривні 8200434,50 грн.) на підставі положень ст.ст. 553, 554, 543 Цивільного кодексу України, п. 1.3, 1.4 договору поруки від 21.03.2007р. № П2-7-06-мв/840-хркц підлягає стягненню з поручителя - ТОВ "Інститут "Харківпроект".

При цьому, господарський суд, здійснивши перерахунок належної до стягнення суми пені за порушення боржником основного зобовязання, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 181933,89 дол. США (еквівалент в гривні 1454197,58 грн.) та суми пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам в розмірі 2528,26 дол. США (еквівалент в гривні 20208,38 грн.).

ТОВ Інститут Харківпроект, не погодившись з вказаним рішенням місцевого господарського суду, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.12.2012р. у справі №5023/4717/12 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у позові повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та на неповне зясування обставин, що мають значення для справи (а.с. 68-72, т.2).

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог відповідач зазначає, що місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення не було враховано положення п. 5.7 договору поруки від 21.03.2007р. № П2-7-06-мв/840-хркц, відповідно до якого документами, що підтверджують факт відправлення рекомендованих листів сторонами, є поштова квитанція або інший поштовий документ. Таким чином, зважаючи на положення п. 2.2 договору поруки, відповідно до якого обовязок щодо сплати заборгованості боржника виникає у поручителя лише на десятий день після направлення останньому вимоги банку, надання відповідачем неналежних доказів у справі на підтвердження направлення на адресу поручителя вимоги банку про виконання обов'язку боржника за основним договором (повідомлення-розписка від 24.04.2012р.), ПАТ "УкрСиббанк" на момент звернення з позовом до суду не мало права вимоги до ТОВ "Інститут Харківпроект".

Окрім цього, зважаючи на внесення змін до кредитного договору № 07-06-мв/840/840-хркц на підставі укладеної між ТОВ "ІК "Бестселлер" та ПАТ "УкрСиббанк" додаткової угоди від 05.01.2009р. № 9, якими значно збільшено еквівалент суми основного договору, відповідач посилається на зміну обсягу відповідальності поручителя ТОВ "Інститут Харківпроект" без його згоди, у зв'язку з чим відносини поруки між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Інститут Харківпроект" є припиненими відповідно до ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, що є підставою для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.01.2013р. апеляційну скаргу відповідача було прийнято до провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Інститут Харківпроект" ПАТ "УкрСиббанк" просить подану апеляційну скаргу залишити без задоволення та частково скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.12.2012р. у справі №5023/4717/12 щодо відмови в позові частково (вх.№ 788 від 29.01.2013р.).

В обґрунтування своєї позиції у справі позивач зазначає, що з огляду на п. 5.7 договору поруки від 21.03.2007р. повідомлення-розписка про вручення відправлення спецзвязку № 5431 зі штампом є належним доказом отримання відповідачем вимоги про погашення заборгованості боржника за кредитним договором від 21.09.2006р., а також свідчить про дотримання банком умов договору поруки та вимог законодавства щодо порядку направлення вимоги поручителю.

29.01.2013р. до Харківського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ПАТ УкрСиббанк на рішення господарського суду Харківської області від 17.12.2012 р. у справі №5023/4717/12, в якій позивач, частково не погоджується з зазначеним рішенням місцевого господарського суду, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.12.2012р. у справі №5023/4717/12 в частині відмови в стягненні 30063,83 дол. США. (еквівалент в гривні 240300,19 грн.) пені та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та на неповне зясування обставин, що мають значення для справи (а.с. 117-120, т.2).

В обґрунтування заявлених апеляційних вимог позивач зазначає, що, керуючись п. 7.1 кредитного договору та укладеної до нього додаткової угоди № 7, ст.ст. 526, 612 Цивільного кодексу України, банком вірно нарахована сума пені за порушення термінів повернення кредиту та плати за кредит в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за шість місяців до дати здійснення розрахунку, тобто з 11.04.2012р по 11.10.2012р. На думку апелянта, сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що підлягає стягненню з відповідача у справі, у гривневому еквіваленті має складати 1694497,78 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами 525625,04 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 01.02.2013р. апеляційну скаргу позивача прийнято до провадження.

Відповідачем подано письмові пояснення у справі (вх.№1667 від 22.02.2013р.), в яких вказує, що внаслідок звернення учасником ТОВ "Інститут Харківпроект" ОСОБА_3 до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "Інститут Харківпроект" та АТ "УкрСиббанк" про визнання недійсними рішення спостережної ради відповідача від 21.03.2007р. (про надання згоди на укладення договору поруки від 21.03.2007р. № П2-7-06-мв/840-хркц), а також зазначеного договору поруки, відкрито провадження у справі №922/572/13-г, розгляд якого має значення для правильного вирішення справи № 5023/4717/12.

ПАТ "УкрСиббанк" подано пояснення до відзиву на апеляційну скаргу (вх.№1673 від 22.02.2013р.), в яких позивач вказує на відсутність збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок укладення додаткових угод до кредитного договору № 07-06-мв/840/840-хркц, як підстави для висновку щодо припинення договору поруки від 21.03.2007р.

26.02.2013р. ухвалою суду обєднано апеляційні скарги позивача та відповідача в одне апеляційне провадження по справі №5023/4717/12.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 21.03.2013р. зупинено провадження у справі № 5023/4717/12 до вирішення повязаної з нею справи № 922/572/13-г.

05.07.2013р. до апеляційного господарського суду (вх. 5562) надійшло клопотання від ПАТ УкрСиббанк про поновлення провадження у справі у звязку з винесенням Харківським апеляційним господарським судом постанови по справі №922/572/13-г.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.07.2013р. поновлено провадження у справі.

12.08.2013р. до Харківського апеляційного господарського суду надійшло клопотання (вх. 6778) ТОВ Інститут Харківпроект про зупинення провадження у справі. В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилався на те, що в провадженні Харківського апеляційного господарського суду знаходилась справа №922/2626/13 за позовом ТОВ Інститут Харківпроект до АТ УкрСиббанк про визнання поруки за договором № П2-7-06-мв/840-хркц від 21.03.2007р. припиненою.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 13.08.2013р. клопотання ТОВ Інститут Харківпроект про зупинення провадження у справі задоволено; зупинено провадження у справі №5023/4717/12 до вирішення повязаної з нею справи № 922/2626/13, що розглядається Харківським апеляційним господарським судом; зобовязано сторони повідомити апеляційний господарський суд про результати розгляду Харківським апеляційним господарським судом справи №922/2626/13.

Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" надано інформацію щодо стану розгляду справи №922/2626/13 (вх.№ 9724 від 26.09.2016р.).

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 04.10.2016р. у звязку з перебуванням у відпустці судді Бородіної Л.І. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Плахова О.В., судді Шевель О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 05.10.2016р. поновлено провадження у справі № 5023/4717/12 з розгляду апеляційної скарги ТОВ Інститут Харківпроект та апеляційної скарги ПАТ УкрСиббанк на рішення господарського суду Харківської області від 17.12.2012р.

На підставі протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.11.2016р. у звязку з перебуванням у відпустці судді Шевель О.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Лакізи В.В., судді Бородіної Л.І., судді Плахова О.В.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про судове рішення від 23.03.2012р. №6 встановлено, що в разі необхідності заміни судді в процесі розгляду справи або додаткового введення судді (суддів) до складу суду розгляд справи з огляду на встановлений пунктом 3 частини четвертої статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" принцип незмінності судді слід починати спочатку. При цьому заново розпочинається й перебіг передбачених статтею 69 ГПК строків вирішення спору, а його подальше продовження новим (зміненим) складом суду здійснюється у випадках і в порядку, передбачених частиною третьою цієї статті.

ПАТ "УкрСиббанк" надано додаткові письмові пояснення у справі (вх.№11122 від 02.11.2016р.), в яких позивач зазначає, що порука ТОВ "Інститут Харківпроект" за договором від 21.03.2007р. № П2-7-06-мв/840-хркц припинилась 16.02.2016р. з набранням законної сили рішення господарського суду Харківської області від 23.12.2015р. у справі № 922/2626/13, у звязку з чим діяла у період з 21.02.2007р. по 15.02.2016р. Зважаючи на те, що відповідно до ст. 559 Цивільного кодексу України та п. 2.2 договору поруки 25.04.2012р. банк направив поручителю вимогу від 24.04.2012р. № 33-15/9585 щодо погашення заборгованості боржника, невиконання поручителем протягом дії договору поруки його умов щодо повернення банку боргу позичальника за кредитом та платою за кредит має наслідком звернення позивача до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

В судовому засіданні представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги ТОВ "Інститут Харківпроект", а також підтримав вимоги поданої ним апеляційної скарги, просив суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.12.2012р. у справі №5023/4717/12 в частині відмови в стягненні 30063,83 дол. США. (еквівалент в гривні 240300,19 грн.) пені та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги ПАТ "УкрСиббанк", просив суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 17.12.2012р. у справі №5023/4717/12 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у позові повністю.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку за можливе розглянути справу.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2006р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія "Бестселлер" укладено кредитний договір про надання мультивалютної кредитної лінії № 7-06-мв/840-хркц, згідно з п. 1.1 якого банк зобовязується надавати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних в цьому договорі, у формі поновлювальної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 2000000,00 доларів США 00 центів у порядку і на умовах, зазначених у даному договорі.

В подальшому, банком та позичальником були внесені зміни до кредитного договору шляхом укладення 22 додаткових угод: від 04.10.2006р. № 1, від 04.10.2006р. № 2, від 25.10.2006р. № 3, від 08.12.2006р. № 4, від 21.03.2007р. № 5, від 06.04.2007р. № 6, від 16.04.2007р. № 7, від 29.11.2007р. № 8, від 05.01.2009р. №9, від 04.06.2009р. № 9, від 04.06.2009р. № 10, від 10.06.2009р. № 11, від 01.07.2009р. № 12, від 06.07.2009р. № 13, від 20.08.2009р. № 14, від 25.08.2009р. №15, від 27.10.2009р. № 16, від 02.11.2009р. № 17, від 05.11.2009р. № 18, від 01.02.2010р. № 19, від 01.02.2010р. № 21, від 23.06.2010р. № 22, від 29.06.2010р. №22 (т.1, а.с. 49-91).

Так, відповідно до пункту 2.2 укладеної між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Інвестиційна компанія "Бестселлер" додаткової угоди від 16.04.2007р. № 7 до кредитного договору за використання кредитних коштів за кредитним договором встановлюється процентна ставка в розмірі 12,5% річних за кредитами в доларах США; 16,3% річних за кредитами в українській гривні; 8,99% річних за кредитами в швейцарських франках, якщо не встановлена інша ставка згідно умов договору. Позичальник зобов'язується сплачувати проценти у строк - з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти (п. 2.4 додаткової угоди).

Позичальник згідно з п. 1.2.2 кредитного договору у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 21.09.2016р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 кредитного договору (викладено в новій редакції на підставі п. 1 додаткової угоди від 21.03.2007р. № 5 до кредитного договору від 21.09.2006р.).

05.01.2009р. між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Інвестиційна компанія "Бестселлер" укладено додаткову угоду № 9 до кредитного договору, відповідно до п.1 якої сторони домовились викласти Графік встановлення ліміту кредитування (додаток № 1 до кредитного договору) в редакції додатку №1 до укладеної додаткової угоди.

Відповідно до додатку № 1 кредитного договору від 21.09.2006р. в редакції додаткової угоди №9 ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Інвестиційна компанія "Бестселлер" домовились на період з січня по квітень 2009р. включно, зменшити розмір щомісячного платежу по тілу кредиту з 44643,00 доларів США до 10000,00 доларів США, а починаючи із травня 2009р. встановити щомісячний платіж з погашення тіла кредиту в розмірі 46199,81 доларів США.

Відповідно до п.5.5 кредитного договору у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту (основної суми) та/або термінів сплати плати за кредит строком більш ніж на 5 календарних днів, та/або у випадку порушення-умов договору застави, вказаних в р. 2 даного договору банк має право змінити термін погашення кредиту та плати за кредит за цим договором в порядку визначеному в розділі 11 цього договору.

Пунктом 7.3 кредитного договору передбачено, що відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, при порушені позичальником вимог п.п. 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.4, 9.2 цього договору позивач має право самостійно змінити терміни повернення кредиту за цим договором в порядку, встановленому розділом 11 цього договору.

Відповідно до п. 11.1 кредитного договору термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. Позичальник зобов'язаним достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит, у встановлений заново термін в повному обсязі. У будь-якому випадку новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги банку не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення банком вказаної вимоги.

Як зазначає позивач, ПАТ "УкрСиббанк" виконав в повному обсязі взяті на себе зобовязання за кредитним договором, проте позичальник свої зобовязання за кредитним договором, щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати відсотків не виконав, у зв'язку з чим станом на 11.10.2012 р. утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 2884944,77 дол. США. (еквівалент в гривні 23059363,55 грн.), заборгованість по процентам за користування кредитом 1025952,02 дол. США. (еквівалент в гривні 8200 434,50 грн.).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання Розділу 11 кредитного договору позивач направив боржнику вимогу від 12.04.2012р. № 33-15/9098 про визнання терміну повернення кредиту таким, що настав, а отриманий кредит та плату за кредит обов'язковими до повернення (т.1, а.с. 94).

Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором, 21.03.2007р. між ПАТ "УкрСиббанк" (іменоване - "банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інститут Харківпроект" (іменоване - "поручитель") укладено договір поруки № П2-7-06-мв/840-хркц, відповідно до умов п.1.1 та 1.3 договору якого поручитель поручається перед кредитором за виконання ТОВ "ІК "Бестселлер" усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі як існуючих в теперішній час, та і тих, що можуть виникнути в майбутньому, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами кредитного договору.

Згідно з п. 2.2 договору поруки у випадку невиконання боржником своїх зобовязань за основним договором кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги.

У відповідності до ст. 559 Цивільного кодексу України та на виконання п. 2.2 договору поруки від 21.03.2007р. банк 25.04.2012р. направив поручителю вимогу від 24.04.2012р. за вих.№ 33-15/9585 про погашення заборгованості боржника (ТОВ "ІК "Бестселлер"). (т.1, а.с. 96, 97).

Не виконання поручителем обовязку, визначеного п. 2.2 договору поруки від 21.03.2007р., щодо виконання зобовязання боржника за кредитним договором від 21.09.2006р. з повернення кредиту та плати за кредит стало підставою для звернення ПАТ "УкрСиббанк" з даним позовом до господарського суду.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ПАТ "УкрСиббанк" не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ТОВ "Інститут Харківпроект" підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Підстави виникнення господарських зобов'язань визначені в ст. 174 Господарського кодексу України. Зокрема, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

В даному випадку підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону та договору, є договір поруки від 21.03.2007р. № П2-7-06-мв/840-хркц.

За змістом ч. 1 ст. 546 та ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно зі ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до п. 1.3 договору поруки поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і позичальник, за всіма зобов'язаннями останнього за кредитним договором, включаючи повернення основної суми боргу, сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій.

Статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов'язання, а саме: зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 543 Цивільного кодексу України визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або у повному обсязі від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Пунктом 1.4 договору поруки встановлено, що відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов'язання; у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Частиною 1 ст. 559 Цивільного кодексу України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Підставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК є сукупність двох умов - внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014р. у справі №6-160цс13).

У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, збільшення процентної ставки за кредитним договором, яке в порушення умов договору поруки відбулося без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч. 1 ст. 559 ЦК (постанова Верховного Суду України від 21.11.2011р. у справі N 6-49цс11, від 19.12.2011р. у справі N 6-67цс11, від 18.06.2012р. у справі N 6-73цс12, від 20.02.2013р. у справі N 6-172цс12, від 25.09.2013р. у справі N 6-97цс13).

З огляду на положення ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки зумовлюють такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, зокрема у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання стосовно дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

Відповідно до узагальнення Верховного Суду України судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин, відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору.

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства й судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав та обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12 - 15, 20 ЦК; 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК) слід дійти висновку про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК, на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК.

Так, в листі Верховного Суду України від 01.04.2014р. "ОСОБА_3 практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України" зазначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК, оскільки це суперечило б положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 21.11.2012р. у справі N 6-134цс12).

У зв'язку із цим відмову в задоволенні позову про визнання договору поруки припиненим із тих підстав, що обраний поручителем спосіб захисту не передбачений законом, не можна визнати обґрунтованою.

Аналогічна правова позиція викладена також в висновках Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за I півріччя 2012 р., а також постановах Верховного Суду України від 21.05.2012р. у справі № 6-69цс11, від 21.05.2012р. у справі № 6-20цс11, від 21.05.2012р. у справі №6-88цс11, від 21.11.2012р. у справі № 6-134цс12, від 21.05.2012р. у справі N 6-18цс11.

В ході розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням господарського суду Харківської області від 23.12.2015р. у справі №922/2626/13, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 16.02.2016р. та постановою Вищого господарського суду України від 04.05.2016р. визнано поруку, що виникла на підставі договору №П2-7-06-мв/840-хркц від 21.03.2007р. між ТОВ "Інститут Харківпроект" та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк", припиненою.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до п. 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Звертаючись до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі частини першої статті 559, у зв'язку зі зміною умов основного зобов'язання без згоди поручителя, ТОВ "Інститут Харківпроект" посилалось на невизнання банком зазначеного факту.

Судовим рішенням в межах розгляду справи № 922/2626/13 встановлено, що обсяг відповідальності, визначений п.1.3. спірного договору, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобовязаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, - збільшився у звязку з укладенням додаткової угоди №9 від 05.01.2009 року до кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії № 7-06-мв/840-хркц від 21.09.2006р.

Господарський суд, оцінюючи докази в межах вказаної судової справи в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, те, що умовами спірного договору не узгоджені умови щодо можливості зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, встановив, що позовні вимоги про визнання поруки за договором № П2-7-06-мв/840-хркц від 21.03.2007р. між ТОВ "Інститут Харківпроект" та Публічним акціонерним товариством "Укрсиббанк" припиненою є такими, що підлягають задоволенню.

За таких обставин встановлений рішенням господарського суду Харківської області від 23.12.2015р. у справі №922/2626/13 факт припинення поруки за договором від 21.03.2007р. №П2-7-06-мв/840-хркц, укладеним між ТОВ "Інститут Харківпроект" та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" з підстав, визначених ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України, на який посилається відповідач при обґрунтуванні заявлених апеляційних вимог, є обставиною, яка має преюдиціальне значення для даної справи.

За змістом ст. ст. 559, 598 ЦК припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право й кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Уживаний законодавцем термін "порука" використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призвели або можуть призвести збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди на це.

Припинення зобов'язання є останньою стадією його існування. Під припиненням зобов'язання розуміють припинення правового зв'язку між його сторонами, звільнення їх від прав та обов'язків, що становлять зміст зобов'язання. Тобто, кредитор втрачає право вимагати від боржника виконання передбачених у зобов'язанні дій, а боржник звільняється від обов'язку виконувати такі дії під загрозою застосування до нього мір відповідальності.

Припинення зобов'язання має остаточний характер, чинне цивільне законодавство не передбачає можливості відновлення вже припиненого зобов'язання.

Відповідно до Аналізу Верховного суду України застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобов'язання, особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов'язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов'язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати.

Як встановлено судовою колегією, рішенням у справі № 922/2626/13, яке набрало законної сили, підтверджено факт припинення поруки за договором від 21.03.2007р. № П2-7-06-мв/840-хркц.

При цьому, не зважаючи на те, що в резолютивній частині рішення не визначено дату, з якої порука, що виникла на підставі договору №П2-7-06-мв/840-хркц від 21.03.2007р. між ТОВ "Інститут Харківпроект" та Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк", є припиненою, господарським судом було встановлено факт збільшення зобов'язання за договором про надання мультивалютної кредитної лінії від 21.09.2006р. № 7-06-мв/840-хркц без згоди поручителя.

Таким чином, оскільки додаткова угода № 9 до договору від 21.09.2006р. вступила в дію з моменту її підписання сторонами, тобто з 05.01.2009р., з цього часу в силу положень ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України порука за договором від 21.03.2007р. вважається такою, що припинена.

У звязку з цим, посилання ПАТ "УкрСиббанк" на те, що час, з якого порука за договором від 21.03.2007р. є припиненою, повязаний з набрання законної сили рішення суду у справі № 922/2626/13, яким вирішено спір щодо наявності факту припинення поруки за договором, є безпідставним, оскільки в силу Закону визначений моментом зміни основного зобов'язання за без згоди поручителя.

Зважаючи на звернення ПАТ "УкрСиббанк" з вимогою до ТОВ "Інститут Харківпроект" щодо стягнення наявної заборгованості 27.04.2012р., тобто на момент, коли правовідносин між банком та ТОВ "Інститут Харківпроект" за договором поруки від 21.03.2007р. не існувало, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 21.09.2006р. не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1,2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. N 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

З огляду на вимоги частини першої статті 4 ГПК господарський суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 32- 34, 43, 82, 84 ГПК України визначено обов'язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Разом з тим, місцевим господарським судом, в порушення зазначених норм права, не враховано наведене та не досліджено положення укладених договорів, питання щодо припинення/неприпинення поруки за договором від 21.03.2007р. № П2-7-06-мв/840-хркц на дату звернення ПАТ "УкрСиббанк" з позовом до суду (вх.№ 4717/12 від 18.10.2012р.), відтак не спростовано доводи позивача про невиконання відповідачем умов вказаного договору в позасудовому порядку, зобов'язання за яким припинені, а тому суд дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

За вищенаведених підстав, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ УкрСиббанк не підлягає задоволенню, апеляційна скарга ТОВ Інститут Харківпроект підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 17.12.2012р. у справі №5023/4717/12 - скасуванню.

Судові витрати у відповідності до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4 ч.1 ст. 104, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут Харківпроект задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 17.12.2012р. у справі №5023/4717/12 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк (61001, м. Харків, пр-т Московський, буд. 60, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Інститут Харківпроект (61166, м. Харків, проспект Леніна, буд. 38, ) 32190,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Повний текст постанови складено 21.11.2016р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя О.В. Плахов