Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "18" листопада 2016 р. Справа № 906/879/16

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.

за участю секретаря судового засідання Шевчук С.С.

в присутності представників сторін:

- від позивача: ОСОБА_1 - представник за дов. № 4784/01-15 від 10.10.2016

- від відповідача: : ОСОБА_2 - представник за дов. від 22.09.2016, вих. №370; ОСОБА_3 - представник за дов. від 22.09.2016, вих. №371; ОСОБА_4 - директор (в засіданні суду 16.11.2016)

- від третьої особи: ОСОБА_5 - начальник юридичного відділу, дов. від 06.09.2016, вих. № 741 (в засіданні суду 16.11.2016)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Житомирській області (м. Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екогран" (м. Малин, Житомирська область)

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача ОСОБА_6 міська рада (м. Малин, Житомирська область)

про стягнення 227708,11 грн.

В засіданні суду 16.11.2016 оголошувалась перерва до 14:30 18.11.2016 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Державною екологічною інспекцією у Житомирській області подано до господарського суду Житомирської області позовну заяву про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екогран" 227708,11 грн шкоди, заподіяної внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел на території ОСОБА_6 міської ради Житомирської області.

Ухвалою від 07.09.2016 господарський суд порушив провадження у справі, призначив засідання суду, залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_6 міську раду, зобов'язав сторони надати необхідні документи.

Ухвалою господарського суду від 21.10.2016 відкладено розгляд справи, наступне судове засідання призначено на 04.11.2016, зобов"язано сторін надати суду необхідні документи по справі.

Ухвалою від 04.11.2016 господарський суд продовжив строк вирішення спору по 20.11.2016, відклав розгляд справи, призначив наступне засідання суду на 16.11.2016, зобов"язав сторони надати суду необхідні документи.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві; в судовому засіданні 16.11.2016 надав копії наказу про відпустку ОСОБА_7 та направлення №661 на проведення планової перевірки дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства (а. с. 176 - 178); в судовому засіданні надав пояснення у справі від 17.11.2016, вих., №5234/11-16 щодо строків позовної давності та копію посадової інструкції головного спеціаліста відділу екологічного контролю атмосферного повітря.

Представники відповідача проти позовних вимог заперечили; в засіданні суду 16.11.2016 подали клопотання про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що перевірка фахівцями позивача здійснювалась з 22.08.2013 по 02.09.2013, а позивач звернувся до суду 05.09.2016, тобто, за межами строку позовної давності (а. с. 164); копії Дозволу № -12 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами від 17.11.2011, актів приймання основних засобів, листа від 08.11.2016, адресованого заступнику начальника ГУ Національної поліції в Житомирській області , довідку щодо кількості наявних на момент перевірки стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (а. с. 166 - 173); в засіданні суду надали додаткову заяву про застосування строків позовної давності з посиланням на діюче законодавство України.

Представник третьої особи в засіданні суду 16.11.2016 позовні вимоги підтримала; надала лист - відповідь від 09.11.2016 №10434 Малинського ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області (а. с. 175). Крім того, 18.11.2016 до суду від третьої особи електронною поштою надійшов відзив на клопотання відповідача, в якому зазначено, що ОСОБА_6 міська рада вважає застосування судом позовної давності у даній справі безпідставним з викладених у ньому мотивів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши повноважних представників сторін та третьої особи, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 20.08.2013 по 02.09.2013 Державною екологічною інспекцією у Житомирській області (Інспекція/позивач) проведена планова перевірка дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Екогран" (товариство/ відповідач) вимог природоохоронного законодавства.

За результатами перевірки складено ОСОБА_2 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами від 02.09.2013 (далі - ОСОБА_2 перевірки), в якому, зокрема, зазначено, що діяльність товариства з виробництва дерев'яних (пелет) гранул здійснюється без спеціального дозволу на викиди забруднюючих речовин що є порушенням ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" (а. с. 24 - 31).

ОСОБА_8 перевірки з боку відповідача підписаний без заперечень його керівником ОСОБА_9, який приймав участь у перевірці та отримав екземпляр вказаного ОСОБА_9 .

05.09.2013 Інспекцією було винесено припис директору ТОВ "Екогран" , в якому, серед іншого, зазначено про необхідність отримання до 01.02.2014 дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря (а. с. 148).

Згідно з довідкою, наданою відповідачем, встановлено час роботи технологічного обладнання - джерел викиду (в годинах), від яких здійснювались викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря у період з 02.09.2013 по 04.02.2014 (а. с. 17 на звороті).

В матеріалах справи є Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № 0-91від 05.02.2014 (далі - Дозвіл), з терміном дії п'ять років - з 05.02.2014 до 05.02.2019 (а. с. 16).

Таким чином, як зазначає позивач, відповідач в період з 02.09.2013 по 04.02.2014 працював без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря".

У зв'язку з виявленим порушенням, державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_10О було здійснено розрахунок розміру відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин від стаціонарних джерел ТОВ "Екогран" за період з 02.09.2013 по 04.02.2014 (а. с. 14).

ОСОБА_8 розрахунок здійснено на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 639 від 10.12.2008, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.01.2009 за № 48/16064.

Загальний розмір заподіяних збитків склав 227708,11 грн.

В подальшому, Інспекція звернулась до відповідача з претензією №43-4/4 "Щодо відшкодування шкоди" від 03.07.2014, вих. №9018/04-14 щодо добровільного відшкодування шкоди у розмірі 227708,11 грн, заподіяної державі порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, внаслідок наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел викидів ТОВ "Екогран", в якій зазначено про несанкціоновані викиди забруднюючих речовин атмосферне повітря та яку згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення відповідач отримав 10.07.2014 (а. с. 12, 13.).

Однак, відповідач зазначену претензію залишив без розгляду, суму збитків добровільно не сплатив, що і стало підставою для звернення Державної екологічної інспекції у Житомирській області з позовом у даній справі.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди, її розмір; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у допущенні наднормативних, аварійних і залпових викидів і скидів забруднюючих речовин та інших шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначені Законом України "Про охорону атмосферного повітря".

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

Як стверджує позивач, відповідач з 02.09.2013 по 04.02.2014 здійснював викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами викидів без відповідного на те дозволу.

Однак, представники відповідача заперечили факт ведення виробничої діяльності за відсутності відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря в період з 02.09.2013 по 04.02.2014 та надали для долучення до матеріалів справи копію Дозволу №-12 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого 17.11.2011 Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області ТОВ "Екогран" на 5 років з 17.11.2011 по 17.11.2016 (а. с. 166). Крім того, зазначили, що оригінал вказаного дозволу був вилучений працівниками правоохоронних органів відповідно до ухвали слідчого судді Малинського районного суду від 08.10.2013 у справі №283/2935/13-к та протоколу обшуку від 11.10.2013 під час проведення досудового розслідування щодо підробки зазначеного дозволу (а. с. 64 - 69).

Про наявність у відповідача саме такого Дозволу №-12 зазначено у протоколі 03791 про адміністративне порушення від 02.09.2013, складеному фахівцями позивача щодо відповідача (а. с. 151).

У зв'язку з цим господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

Порядок проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян - підприємців, які отримали такі дозволи , затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №302 із змінами.

Відповідно до п. 10 вказаного Порядку, дозвіл анулюється органом, який його видав, у разі, зокрема, встановлення факту подання в заяві та документах, що додаються до неї, недостовірної інформації.

Однак, позивачем не надано доказів ні анулювання вказаного дозволу ні встановлення його підробки в межах кримінального провадження, тому, твердження позивача, зазначене в ОСОБА_8 перевірки, що діяльність відповідача здійснюється без спеціального дозволу на викиди забруднюючих речовин, не відповідає фактичним обставинам та наявним у справі доказам.

Положення ст.ст. 33, 34 Закону України "Про охорону атмосферного повітря" передбачає, що особи винні у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади несуть відповідальність згідно з законом; шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

У зв'язку з тим, що позивачем не надано належних доказів щодо недійсності Дозволу №-13 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, стаціонарними джерелами, виданого ТОВ "Екогран" 17.11.2011 (а. с. 166), відсутній один із основних елементів складу цивільного правопорушення - вина відповідача.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що: 1) протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; 2) шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв'язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв'язку.

Так як, матеріалами справи не підтверджено, що відповідач здійснював в процесі своєї діяльності викиди в атмосферне повітря без відповідного на те дозволу, у суду відсутні підстави стверджувати, що ТОВ "Екогроан" спричинено збитки державі (причинно-наслідковий зв'язок).

Крім того, у протоколі 03791 про адміністративне правопорушення від 02.09.2013, складеному державним інспектором навколишнього природного середовища Житомирської області ОСОБА_11 щодо керівника відповідача, в розділі "пояснення порушника" зазначено, що робота технологічної лінії проводилась на підставі дозволу №-12, але в ході даної перевірки виявлено відсутність реєстрації даного документу в Держуправлінні (а. с. 151 на звороті).

Тому відповідач не може нести відповідальність за неналежне виконання посадових обов'язків фахівцями Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області в частині не здійснення відповідної реєстрації вказаного дозволу державним органом, який його видав.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Вказана стаття на практиці реалізує ст. 129 Конституції України, де в ч. 2 зазначається, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналогічна норма міститься в ст. 43 ГПК України, за якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими доказами.

Саме змагальність сторін, яка реалізується в господарському процесі через ст. 33 ГПК України дає змогу суду всебічно, повно і об'єктивно з'ясувати всі обставини справи та внаслідок чого ухвалити законне, обґрунтоване і справедливе рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У зв'язку з тим, що позивачем не надано належних доказів, які підтверджують викладені в заяві обставини, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Однак, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що звернення позивачем до суду з позовом спричинили дії (бездіяльність) відповідача, які виразились в неподанні посадовим особам контролюючого органу - Державній екологічній інспекції у Житомирській області належних доказів стосовно законності ведення господарської діяльності, що надало позивачу підстави дійти висновку про здійснення ТОВ "Екогран" підприємницької діяльності без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від вирішення спору.

За таких обставин судовий збір покладається на відповідача.

Разом з тим слід зазначити, що відповідно до ст. 112 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є, зокрема, встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

Тому, у випадку встановлення факту підробки Дозволу №-12 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданого ТОВ "Екогран" терміном на 5 років, з 17.11.2011 до 17.11.2016, за результатами прийняття відповідного рішення у кримінальному провадженні №0000688, рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами.

Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності, суд вказує, що у п. 2.2 постанови пленуму ВГСУ від 29.05.2013 № 10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що за змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи, що у задоволені позову судом відмовлено за безпідставністю, позовна давність не застосовується.

Керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екогран" (11603, Житомирська область, м. Малин, вул. Таксистів Кантемирівців, 1, ) на користь Державної екологічної інспекції у Житомирській області (10014, м. Житомир, вул. Черняховського, 12-а, );

- 3416,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.11.2016.

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - до справи

2.3 - сторонам

4 - третій особі