РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016Справа № 910/17781/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Нова лінія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СДС-Україна"

про стягнення 38 648,00 грн., -

Суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Сердюкова Т.М. (представник за довіреністю № 57 від 27.04.2016р.);

від відповідача: не з'явились.

Обставини справи:

Приватне акціонерне товариство "Нова лінія" (надалі також - позивач) звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СДС-Україна" (надалі також - відповідач) суми попередньої оплати вартості товару за Договором поставки № 204490 від 01.03.2015р. в розмірі 38 648,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем у якості попередньої оплати вартості товару за Договором поставки № 204490 від 01.03.2015р. було перераховано відповідачу суми грошових коштів 1 254 894,00 грн., натомість відповідачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 191 246,60 грн. Таким чином, як зазначає позивач, відповідач без достатньої правової підстави та за рахунок позивача зберіг суму грошових коштів в розмірі 63 648,00 грн.

З урахуванням викладеного, позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу вих. № 388 від 29.02.2016р. на суму 63 648,00 грн.

Відповідачем частково задоволено вказану вимогу та перераховано позивачу грошові кошти на загальну суму 25 000,00 грн. В іншій частині вимога позивача була залишена без відповіді та задоволення зі сторони відповідача.

З огляду на те, що відповідач не повернув позивачу суму попередньої оплати вартості товару за Договором поставки № 204490 від 01.03.2015р. в розмірі 38 648,00 грн., останній звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач письмового відзиву на позовну заяву до матеріалів справи не надав, явку свого представника в судові засідання не забезпечив, про час та місце яких повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2016р. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі, розгляд призначено на 25.10.2016р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016р. у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено на 15.11.2016р.

В судове засідання 15.11.2016р. представник відповідача повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання, не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду справи, а також зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 15 листопада 2016 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 березня 2015 року між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) було укладено Договір поставки №204490 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язувався поставляти покупцеві товар у встановлені строки, а покупець зобов'язувався приймати такий товар і сплачувати за нього на умовах даного договору.

Згідно п. 1.2. Договору предметом поставки є визначений товар з найменуванням, зазначеним у специфікаціях та/або інших документах згідно умов договору, підписаних постачальником та покупцем.

В п. 2.1. Договору сторони домовились, що поставка товару здійснюється постачальником на умовах DDP (офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс 2010) - склад Покупця згідно замовлень останнього.

Відповідно до п. п. 9.1., 9.2. Договору оплата здійснюється у розмірі повної вартості замовленого товару шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок постачальника, вказаний у реквізитах постачальника у цьому договорі. Оплата покупцем за товар, що поставляється здійснюється на умовах 100 % попередньої оплати.

Як передбачено в п. 12.1. Договору він вступає в дію з дати його укладення обома сторонами і діє до 31.12.2015р. Сторони домовились, що у випадку ,якщо за один місяць до зазначеної дати ні одна із сторін не заявить про намір розірвання договору, договір автоматично (без укладання додаткової угоди) продовжує свою дію на наступний календарний рік.

Доказів на підтвердження наміру однієї з сторін щодо розірвання договору до матеріалів справи не надано, а тому суд приходить до висновку, що укладений між сторонами Договір є діючим станом на час розгляду справи в суді.

При цьому, згідно п. 12.6. Договору розірвання/припинення дії Договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, які виникли у період дії Договору, і які не були виконані до дати розірвання/припинення дії, а також не звільняє від відповідальності, що виникає внаслідок невиконання таких зобов'язань.

Позивачем на підставі п. п. 9.1., 9.2. Договору у якості попередньої оплати товару було перераховано відповідачу грошові кошти на загальну суму 1 254 894,60 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями платіжних доручень, а саме № 11460 від 16.03.2015р. на суму 201 600,00 грн., № 12436 від 20.03.2015р. на суму 203 400,00 грн., № 67062 від 08.06.2015р. на суму 34 560,00 грн., № 67573 від 12.06.2015р. на суму 960,00 грн., № 68519 від 22.06.2015р. на суму 19 200,00 грн., № 69436 від 26.06.2015р. на суму 19 200,01 грн., № 71427 від 13.07.2015р. на суму 17 280,00 грн., № 72532 від 17.07.2015р. на суму 22 574,60 грн., № 73647 від 24.07.2015р. на суму 66 600,00 грн., № 77345 від 18.08.2015р. на суму 12 620,39 грн., № 79985 від 11.09.2015р. на суму 20 700,00 грн., № 81302 від 21.09.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 82022 від 25.09.2015р. на суму 12 420,00 грн., № 83013 від 02.10.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 84019 від 12.10.2015р. на суму 14 260,00 грн., № 90882 від 26.10.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 91412 від 27.10.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 92973 від 10.11.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 101260 від 27.11.2015р. на суму 451 144,80 грн., № 103538 від 10.12.2015р. на суму 32 238,00 грн., № 105880 від 22.12.2015р. на суму 43 336,80 грн.

Відповідачем у відповідності до умов укладеного між сторонами Договору було поставлено позивачу, а позивачем в свою чергу прийнято товар на загальну суму 1 191 246,60 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями видаткових накладних, а саме № 125 від 12.03.2015р. на суму 20 160,00 грн., № 150 від 19.03.2015р. на суму 18 200,00 грн., № 151 від 19.03.2015р. на суму 28 500,00 грн., № 152 від 19.03.2015р. на суму 25 200,00 грн., № 176 від 24.03.2015р. на суму 20 160,00 грн., № 204 від 01.04.2015р. на суму 22 400,00 грн., № 205 від 01.04.2015р. на суму 25 200,00 грн., № 213 від 03.04.2015р. на суму 25 650,00 грн., № 248 від 10.04.2015р. на суму 22 400,00 грн., № 254 від 14.04.2015р. на суму 22 400,00 грн., № 259 від 15.04.2015р. на суму 25 650,00 грн., № 277 від 22.04.2015р. на суму 22 400,00 грн., № 287 від 23.04.2015р. на суму 22 400,00 грн., № 290 від 24.04.2015р. на суму 25 200,00 грн., № 291 від 24.04.2015р. на суму 19 600,00 грн., № 294 від 27.04.2015р. на суму 22 400,00 грн., № 298 від 28.04.2015р. на суму 22 400,00 грн., № 299 від 28.04.2015р. на суму 18 525,00 грн., № 430 від 10.06.2015р. на суму 18 240,00 грн., № 433 від 11.06.2015р. на суму 17 280,00 грн., № 469 від 24.06.2015р. на суму 17 280,00 грн., № 502 від 02.07.2015р. на суму 17 280,00 грн., № 569 від 16.07.2015р. на суму 17 280,00 грн., № 643 від 29.07.2015р. на суму 16 920,00 грн., № 651 від 30.07.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 659 від 31.07.2015р. на суму 18 630,00 грн., № 672 від 03.08.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 689 від 05.08.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 744 від 14.08.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 895 від 16.09.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 911 від 19.09.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 946 від 25.09.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 980 від 05.10.2015р. на суму 14 260,00 грн., № 1051 від 23.10.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 1069 від 28.10.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 1077 від 30.10.2015р. на суму 16 560,00 грн., № 1208 від 02.12.2015р. на суму 63 648,00 грн., № 1209 від 02.12.2015р. на суму 63 648,00 грн., № 1210 від 02.12.2015р. на суму 63 648,00 грн., № 1211 від 02.12.2015р. на суму 63 648,00 грн., № 1215 від 03.12.2015р. на суму 28 713,60 грн., № 1220 від 03.12.2015р. на суму 34 052,40 грн., № С-1231 від 07.12.2015р. на суму 32 238,00 грн., № 1234 від 07.12.2015р. на суму 30 009,60 грн., № 1236 від 07.12.2015р. на суму 34 052,40 грн., № 1282 від 16.12.2015р. на суму 34 927,20 грн., № 1283 від 16.12.2015р. на суму 31 046,40 грн.

Таким чином, за відповідачем рахується сума перерахованої позивачем у якості попередньої оплати вартості товару в розмірі 63 648,00 грн.

З урахуванням викладеного, позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу вих. № 388 від 29.02.2016р. на суму 63 648,00 грн. (докази направлення та отримання вимоги відповідачем містяться в матеріалах справи).

Відповідачем було частково задоволено вказану вимогу та перераховано позивачу грошові кошти на загальну суму 25 000,00 грн., що підтверджується доданими до матеріалів справи належним чином засвідченими копіями платіжних доручень № 690 від 29.03.2016р. на суму 5 000,00 грн., № 727 від 04.04.2016р. на суму 5 000,00 грн., № 876 від 04.05.2016р. на суму 5 000,00 грн., № 986 від 10.06.2016р. на суму 5 000,00 грн., № 1020 від 17.06.2016р. на суму 5 000,00 грн. В іншій частині вимога позивача була залишена без відповіді та задоволення зі сторони відповідача.

Спір у даній справі виник внаслідок того, що позивачем було перераховано відповідачу суму попередньої оплати вартості товару за укладеним між сторонами договором поставки в більшому розмірі, ніж вартість поставленого відповідачем товару, у зв'язку з чим відповідачем без достатньої правової підстави збережено за рахунок позивача суму грошових коштів в розмірі 38 648,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).

У відповідності до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до положень ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Згідно із частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина 2 статті 1212 ЦК України).

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Відтак, між сторонами склалися кондикційні зобов'язання, відповідно до яких відповідач (набувач) повинен повернути позивачу (потерпілому) суму коштів, збережених без достатньої правової підстави в розмірі 38 648,00 грн., оскільки підстава набуття відповідачем цих коштів відпала.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачем не надано до матеріалів справи доказів, що підтверджують та обґрунтовують відсутність у нього підстав для збереження коштів, перерахованих позивачем у якості оплати вартості товару за Договором поставки № 204490 від 01.03.2015р. в розмірі 38 648,00 грн.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено, що позовні вимоги в справі №910/17781/16 підлягають задоволенню в повному обсязі та до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума грошових коштів в розмірі 38 648,00 грн.

Судовий збір в розмірі 1 378,00 грн., відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СДС-Україна" (ідентифікаційний код 38556897, адреса: 02140, м. Київ, вул. Срібнокільська, буд. 1, кв. 630) на користь Приватного акціонерного товариства "Нова лінія" (ідентифікаційний код 30728887, адреса: 08162, Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, Одеське шосе, 8) 38 648,00 грн. (тридцять вісім тисяч шістсот сорок вісім гривень 00 коп.) суми основного боргу та 1 378,00 грн. (одну тисячу триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.11.2016р.

Суддя С.М. Морозов