КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Справа№ 910/13656/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Дідиченко М.А.

при секретарі: Верьовкін С.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Кутельвас Т.Є. (за довіреністю №17/1-5948 від 18.07.2016 р.)

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект"

на рішення господарського суду міста Києва від 01.09.2016р.

по справі № 910/13656/16 (суддя Демидов В.О.)

За позовом Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Турбометінвестгруп"

про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про зобов'язання здійснити реєстрацію податкової накладної на суму ПДВ 89 093,56 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 01.09.2016 р. по справі № 910/13656/16 у задоволенні позовних вимог Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект" відмовлено в повному обсязі.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що відсутнє порушення права позивача і рішення суду не поновить порушених прав, в той час як задоволення позову про зобов'язання відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної на суму ПДВ 89 093,56 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних буде втручанням у його господарську діяльність.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 01.09.2016 р. по справі № 910/13656/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що факт невиконання відповідачем свого законодавчого встановленого обов'язку здійснити реєстрацію податкової накладної протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, помилково не був розцінений судом як порушення прав ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.10.2016 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект" та порушено апеляційне провадження у справі № 910/13656/16.

У зв'язку з тим, що 18.10.2016р. представник відповідача у судове засідання не з'явився, розгляд справи було відкладено на 15.11.2016 рік.

В судовому засіданні 15.11.2016 року представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення яким задовольнити позові вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники були повідомлені належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (Інформаційний лист Вищого господарського суду від 13.08.2008 р. № 01-8/482 із змінами станом на 29.06.2010 року „Про деякі питання застосування норми Господарського процесуального кодексу України").

Відповідно до п. 3.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, судова колегія вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, за наявними у справі доказами

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16.07.2012 р. між Державним підприємством "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект" (позивач, покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Турбометінвестгруп" (відповідач, постачальник) було укладено договір №1 (а.с.10).

За умовам зазначеного договору, в редакції додаткової угоди №3 від 08.04.2014 р. (а.с.18), постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію згідно виставлених рахунків в асортименті, кількості та за цінами, обумовленими специфікаціями №№ 1, 2, 3 та заявочної специфікації №4, які є невід'ємною частиною договору (п.1.1 договору) (а.с.13-16,20).

Свідоцтвом №19062600 від 20.10.2006 про реєстрацію платника податку на додану вартість (а.с.25) підтверджено, що позивач є платником податку на додану вартість.

Свідоцтвом №200028912 від 01.03.2012 р. про реєстрацію платника на додану вартість (а.с.24) підтверджено, що відповідач є платником податку на додану вартість.

За умовами пункту 4.1 договору, в редакції додаткової угоди №3 від 08.04.2014 р., товар поставляється партіями в кількості, погодженій сторонами у відповідній поставочній специфікації на умовах DDU, згідно Правил Інкотермс-2010, склад покупця, за адресою: м. Миколаїв, пр.. Жовтневий, 42а. Строк поставки товару складає не більше 30 календарних днів з дати підписання поставочної специфікації та може уточнюватися при її складанні.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2014 р. між позивачем та відповідачем була оформлена та підписана поставочна специфікація №4/2 на поставку 15 кілець матеріалу ЭП517-ВПО на загальну суму 534 561,36 грн., в т.ч. ПДВ 89 093,56 грн.(а.с.23).

Зазначений товар був поставлений на склад позивача 10.07.2015 р., що підтверджується видатковою накладною №1 та товарно-транспортною накладною №1 від 08.07.2015 р.(а.с.26-37).

Оплата за поставлений по поставочній специфікації №4/2 від 07.07.2014 р. товар на суму 534 561,36 грн. була здійснена позивачем в повному обсязі платіжними дорученнями №1383 від 23.09.2015 на суму 509 434,07 грн. та №6557 від 06.07.2016 на суму 25 127,29 грн.(а.с.29,30)

Позивач звернувся з позовними вимогами про здійснення реєстрації податкової накладної на суму ПДВ 89 093,56 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі того, що наслідком невиконання відповідачем свого обов'язку щодо здійснення реєстрації податкових накладних у 15-денний строк, наступних за датою зарахування передоплати (авансу), є грубе порушення законного права позивача на включення сум податку на додану вартість у загальному розмірі 89 093,56 грн. до податкового кредиту та, відповідно, заявлення даної суми ПДВ до бюджетного відшкодування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відсутні підстави для висновку про порушення прав позивача, одночасно зазначивши, що зобов'язання відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної на суму ПДВ 89 093,56 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних буде втручанням у його господарську діяльність.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового Кодексу України на дату виникнення податкових зобов'язань платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Як передбачено пунктом 201.7 ст. 201 Податкового Кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Отже документом, який посвідчує право на віднесення сум ПДВ до податкового кредиту, вважається податкова накладна, складена платником за такими операціями та зареєстрована в ЄРПН, зобов'язання за якою включені до податкової декларації відповідного періоду.

У разі порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації у ЄРПН податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву зі скаргою (додаток №8 до податкової декларації з ПДВ) на такого продавця.

Таке право зберігається за покупцем протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний податковий період, у якому не надано податкову накладну або порушено термін реєстрації ЄРПН. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв'язку з придбанням таких товарів (послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів, послуг.

Отже, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не було розцінено як порушення прав позивача, не здійснення відповідачем реєстрації податкової накладної протягом 15 календарних днів, наступних за датою виникнення податкових зобов'язань, є безпідставними оскільки, вищезазначеною статтею Податкового Кодексу України визначено, що таке право зберігається за покупцем протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний податковий період, у якому не надано податкову накладну або порушено термін реєстрації ЄРПН.

За приписами п. 198.6 ст. 198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі, коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні / розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних / розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

На час розгляду справи в суді першої інстанції строк, а саме 365 календарних днів наданий відповідачу законом для здійснення реєстрації податкової накладної не наставав.

Відповідно до ст. 120.1 Податкового Кодексу України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Статтею 1 ГПК України визначені загальні підстави звернення до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Аналізуючи вищевказану норму, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Разом з тим особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення порушених (оспорюваних) прав та влив на порушника.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що права позивача не порушуються і рішення суду не поновить порушених прав, в той час як задоволення позову про зобов'язання відповідача здійснити реєстрацію податкової накладної на суму ПДВ 89 093,56 грн. в Єдиному реєстрі податкових накладних буде втручанням у його господарську діяльність.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 01.09.2016 року у справі № 910/13656/16, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект" на рішення господарського суду міста Києва від 01.09.2016 року у справі № 910/13656/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 01.09.2016 року у справі № 910/13656/16 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/13656/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Дідиченко