РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Справа № 918/409/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л. , суддя Василишин А.Р.

при секретарі судового засідання Максютинська Д.В

за участю представників сторін:

Прокурор: Прищепа О.М. посвідчення № 017284, від 30.05.2013р.

Від позивача : представник не з'явився.

Від відповідача 1: ОСОБА_1, довіреність № 1, від 11.01.2016р.

Від відповідача 2: ОСОБА_2, довіреність б/н, від 03.10.2016р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 заступника прокурора Рівненської області на рішення господарського суду Рівненської області від 10.08.16р. у справі № 918/409/16 (суддя Войтюк В.Р.)

за позовом ОСОБА_3 заступника прокурора Рівненської області в інтересах держави в особі Рівненської міської ради

до відповідача ОСОБА_4 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради

до відповідача ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "ЮРИСТ-КРІОН"

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 заступник прокурора Рівненської області звернувся в інтересах держави в особі Рівненської міської ради (надалі - позивач) в господарський суд Рівненської області з позовною заявою (а.с.2-9) до ОСОБА_4 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (надалі - відповідач 1) та до ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Юрист-Кріон" (надалі відповідач 2), в якій просить визнати недійсним договір №12 від 01 грудня 2014 року про організацію будівництва багатоквартирного житлового будинку в районі вулиць Соборної та Корольова в місті Рівному.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 10.08.2016 (а.с.157-165) в позові відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції вказав, що спірний договір за своєю правовою природою не є договором підряду, містить істотні умови інвестиційного договору та відповідає вимогам статей 625, 627, 628 ЦК України та статті 180 ГК України.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позову (а.с.179-183).

Скаржник зокрема зазначає, що у суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності у спірному договорі істотних умов інвестиційного договору, так як у даному договорі відсутня ціна договору. Крім того, апелянт вказує, що спірний договір не передбачає результатів інвестиційної діяльності для відповідача 1.

Також апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що згідно спірного договору відповідач 1, надавши будівельний майданчик для будівництва об"єкту, фактично надав земельну ділянку для будівництва як вклад у спільну діяльність. Дана обставина, за твердженнями апелянта, призведе у майбутньому до набуття інвестором права власності на земельну ділянку, що належить територіальній громаді.

Крім того, апелянт не погоджується із висноком суду першої інстанції про відсутність у спірному договорі ознак договору підряду. Вказує, що пунктами 2.1, 4.1 спірного договору передбачено зобов"язання відповідача2 здійснити будівництво та виконати роботи в обсязі не менше 1 млн. грн., проте істотні умови, передбачені ст. 318 ГК України, а саме строки початку і завершення будівництва, виконання робіт, а також вартість і порядок фінансування, відсутні.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.09.2016р. апеляційну скаргу прийнято до провадження колегією у складі: головуючий суддя Бучинська Г.Б., суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р., розгляд скарги призначено на 05.10.2016р. на 10.20 год. (а.с.177).

На адресу Рівненського апеляційного господарського суду 04.10.2016р. надійшов відзив відповідача2 на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що відповідач2 не погоджується із доводами апеляційної скарги з огляду на їх необгрунтованість та безпідставність. Зокрема, зазначає, що спірний договір по своїй правовій природі є змішаним, що не заборонено вимогами чинного законодавства. Крім того, даний договір був укладений на підставі рішення депутатської комісії з питань залучення інвесторів у будівництво об"єкта житла, соціально-культурної сфери та інженерних мереж в м.Рівному від 18.11.2014р. Тому, відповідач2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду у даній справі залишити без змін.

Крім того, на адресу Рівненського апеляційного господарського суду 05.10.2016р. надійшов відзив відповідача1 на апеляційну скаргу, у якому зазначено, що відповідач1 не погоджується із доводами апеляційної скарги з огляду на їх необгрунтованість та безпідставність.

Зокрема, зазначає, що станом на час укладення спірного договору правовідносини у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно були врегульовані Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 р. за № 868. Згідно п.50 даного Порядку, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований або реконструйований об"єкт нерухомого майна, будівництво якого здійснювалось із залученням коштів фізичних та юридичних осіб, в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, заінтересованою особою є інвестор (особа, що придбаала майнові права).Тому, на момент укладення договору законодавство передбачало можливість здійснювати державну реєстрацію права власності на новозбудовані об"єкти нерухомого майна не лише за замовниками будівництва, а й за інвесторами.

Відповідач 2 також зазначив, що решта доводів апелянта, викладених у апеляційній скарзі, спростовується висновками рішення суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду у даній справі залишити без змін.

Розгляд справи неодноразово відкладався на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України з метою повного та всебічного розгляду справи, а також у зв"язку із заміною складу колегії суддів (а.с.195,197,213,218,220,223).

В судовому засіданні, яке відбулось 16.11.2016р., представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, наведених у ній, просив рішення суду першої інстанції скасувати, позов задоволити.

Представники відповідача1 та відповідача2 заперечили доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у відзивах, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, хоча про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 227).

Враховуючи приписи статті 102 Господарського процесуального кодексу України, а також присутність під час розгляду апеляційної скарги прокурора, який виступає в інтересах позивача, колегія суддів визнала за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників відповідача1, відповідача2, прокурора, розглянувши матеріали та обставини справи, апеляційну скаргу, відзиви на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанцій та вбачається з матеріалів справи, рішенням Рівненської міської ради №124 від 25.07.2006 надано управлінню капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - УКБ) в оренду на 5 років з числа земель запасу житлової та громадської забудови міста земельну ділянку площею 30 392 кв.м. в районі вулиць Соборної та Корольова для будівництва та обслуговування житлового кварталу.

24.11.2006 між Рівненською міською радою та УКБ Рівненської міської ради укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки, який 11.12.2006 зареєстровано у державному реєстрі земель за № 57.

23.02.2012 рішенням Рівненської міської ради №1739 вказаний договір поновлено на 5 років. У зв»язку з цим, укладено два додаткових договори про поновлення договору оренди земельної ділянки від 24.11.20106, а саме щодо земельної ділянки площею 1119 кв. м. (кадастровий номер :01:001:0044) та площею 20539 кв.м. (кадастровий номер :01:001:0072).

У подальшому, 01 грудня 2014 року між ОСОБА_4 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (відповідач 1) та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Юрист-Кріон" (відповідачі) було укладеного договір №12 (далі - Договір) про організацію будівництва багатоквартирного житлового будинку в районі вулиць Соборної та Корольова в місті Рівному (надалі договір), згідно умов якого замовник зобов'язується надати інвестору будівельний майданчик для будівництва об'єкта (територія на земельній ділянці № :01:001:0072), здійснювати технічний нагляд та виконувати інші обов'язки, визначені сторонами, а інвестор зобов'язується оплатити послуги замовника та здійснювати будівництво об'єкта відповідно до умов, передбачених цим договором.

Позивач звернувся з позовом до суду про визнання недійсним вказаного договору з посиланням на статті 203, 215 Цивільного кодексу України.

Розглядаючи позовні вимоги вцілому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 180 Господарського кодексу України (далі ГК України) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства.

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно до пункту 7 статті 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Пунктом 10.1 спірного договору передбачено строк його дії, а саме договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 05 грудня 2018 року, але в будь-якому разі до повного виконання ними своїх обов'язків.

Відповідно до пункту 5 статті 180 Господарського кодексу України ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.

Предмет договору визначається самостійно сторонами, при цьому сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає його засадам.

Зі змісту оспорюваного договору встановлено, що він містить елементи різних договорів, зокрема інвестиційного та договру про спільну діяльність.

Колегія суддів, розглядаючи позовну вимогу в площині відповідності договору вимогам статті 203 Цивільного кодексу України, звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до статті 1 Закону України "Про інвестиційну діяльність", інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в обєкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Інвестиційна діяльність здійснюється на основі інвестування, здійснюваного громадянами, недержавними підприємствами, господарськими асоціаціями, спілками і товариствами, а також громадськими і релігійними організаціями, іншими юридичними особами, заснованими на колективній, власності.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про інвестиційну діяльність" обєктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна продукція, інтелектуальні цінності, інші обєкти власності, а також майнові права.

Згідно положень ст. 5 Закону України "Про інвестиційну діяльність" субєктами (інвесторами і учасниками) інвестиційної діяльності можуть бути громадяни і юридичні особи України та іноземних держав, а також держави. Інвестори - субєкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в обєкти інвестування.

Відповідно до ст.7 Закону України "Про інвестиційну діяльність" інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Відповідно до ст.9 Закону України "Про інвестиційну діяльність" основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов'язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, с виключною компетенцією суб'єктів інвестиційної діяльності.

Згідно з предметом спірного договору, Замовник (ОСОБА_4 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради) зобовязується надати Інвестору (ТОВ "Юрист-Кріон") для будівництва обєкта будівельний майданчик, здійснювати технічний нагляд та виконувати інші обовязки, визначені сторонами, а Інвестор зобовязується оплатити послуги Замовника та здійснювати будівництво обєкта відповідно до умов, передбаченим цим договором.

Відповідно до п.3.1. спірного договору з моменту отримання обєкта Інвестором від Замовника, право власності на обєкт, а також результати будівельних робіт на будівельному майданчику набуває Інвестор.

Відповідно до п.3.2. спірного договору з моменту передання обєкту, а також результатів будівельних робіт на будівельному майданчику Інвестору, Замовник зобовязується сприяти державній реєстрації права власності Інвестора на обєкт, або, якщо це встановлено у відповідних договорах між Інвестором та третіми особами, - права власності третіх осіб.

Таким чином, метою спірного договору є будівництво багатоквартирного житлового будинку в районі вулиць Соборної та Корольова в місті Рівному на частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0072 - на момент укладення договору, а після поділу цієї ділянки - на земельній ділянці з кадастровим номером :01:001:0099 (яка утворилась в результаті поділу).

Основним обовязком ОСОБА_4 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради є надання майданчику для будівництва, отримання дозвільних документів на здійснення будівництва, контроль (технічний нагляд) будівництва щодо його відповідності проекту, державним будівельним нормам, правилам і стандартам а також прийняття завершеного обєкту в експлуатацію.

В свою чергу, основним обовязком ТОВ "Юрист-Кріон" за спірним договором є забезпечення фінансування обєкта будівництва, організовуючи на власний розсуд процес такого будівництва з дотриманням вимог законодавства.

Сторони погодили розмір оплати за здійснення технічного нагляду у розділі 6 договору.

Крім того, у розділі 7 договору сторони погодили обовязкове укладення окремого договору підряду, а в розділі 8 визначили обовязок Інвестора сплатити пайову участь у розвиток інфраструктури міста Рівного.

Також, згідно розділу 9 спірного договору Інвестор взяв на себе зобовязання відшкодовувати повну вартість орендної плати за користування Замовником земельною ділянкою, на якій заплановане здійснення будівництва.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що спірний Договір містить істотні умови інвестиційного договору (договору про інвестиційну діяльність), і такі умови достатні для досягнення сторонами його мети.

При цьому, колегія суддів не бере до уваги доводи позивача щодо обставин скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 561000000:016001:0072, а також визначення будівельного майданчика із вказівкою на цей кадастровий номер як на підставу для визнання договору недійсним, з наступних підстав.

Як встановлено колегією суддів з матеріалів справи, станом на час укладення договору №12 про організацію будівництва багатоквартирного житлового будинку в районі вулиць Соборної та Корольова в місті Рівному від 01 грудня 2014р., земельна ділянка площею 20 539 м2 з кадастровим номером :01:001:0072 могла бути об"єктом цивільних прав, оскільки її державна реєстрація не була скасована.

Колегія суддів звертає увагу, що укладаючи вказаний договір 01 грудня 2014р., управління капітального будівництва надало відповідачу 2 будівельний майданчик для будівництва (що і є предметом договору), тобто фактично погодили місце розташування майбутнього об"єкта - багатоквартирного житлового будинку.

Відповідно до пункту 1.1. цього договору під будівельним майданчиком сторони розуміли територію, що знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер: :01:001:0072; цільове призначення: для іншої житлової забудови (для будівництва та обслуговування житлового кварталу), з правом укладення договору суборенди), право користування на яку належить Замовнику на підставі Рішення Рівненської міської ради від 23.02.2012р. №1739 та Договору оренди від 05.12.2013р..

27 лютого 2015 року на підставі Рішення Рівненської міської ради №4527 від 25.09.2014р. проведено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0098 та :01:001:0099. Водночас, державна реєстрація земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0072 скасована в результаті поділу.

10 вересня 2015 року між Рівненською міською радою та ОСОБА_4 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради було укладено угоду про розірвання додаткового договору про поновлення договору оренди земельної ділянки, згідно якого сторони домовились достроково розірвати договір про поновлення договору оренди земельної ділянки від 23.09.2013р. (кадастровий номер :01:001:0072).

На підставі Рішення Рівненської міської ради від 25.09.2014р. №4527, а також Рішення Рівненської міської ради від 20.08.2015р. №5636, 20 квітня 2015 року між Рівненською міською радою (Орендодавцем) та ОСОБА_4 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради (Орендарем) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для іншої житлової забудови (для будівництва та обслуговування житлового кварталу) з правом укладення договору суборенди, площею 4 448 м2 з кадастровим номером :001:0099.

У пункті 1 вказаного Договору оренди зазначено: "... встановити, що договір оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0072, яка ділиться, припиняється з моменту державної реєстрації договорів оренди на новосформовані земельні ділянки".

Таким чином, встановлено, що погоджене сторонами Договору № 12 про організацію будівництва від 01.12.2014р. місце розташування обєкта будівництва не змінилось, однак, у звязку із поділом земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0072, та появою новосформованої ділянки площею 4 448 м2 з кадастровим номером :001:0099 у користуванні УКБ міськвиконкому, виникла необхідність внести зміни у вказаний Договір в частині визначення Будівельного майданчика.

У звязку з цим, 04 травня 2016 року між ОСОБА_4 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради і ТОВ "ЮРИСТ- КРІОН" була укладена додаткова угода №1 до Договору про організацію будівництва багатоквартирного житлового будинку в районі вулиць Соборної та Корольова в місті Рівному №12 від 01 грудня 2014 року.

Відповідно до пункту 1 вказаної додаткової угоди сторони виклали пункт 1.1. договору №12 від 01 грудня 2014 року в новій редакції, внісши зміни в частині в частині визначення Будівельного майданчика, навівши його у такій редакції:

"Будівельний майданчик - територія, що знаходиться на земельній ділянці (кадастровий номер: :01:001:0099; цільове призначення: для іншої житлової забудови, з правом укладення договору суборенди), право користування на яку належить Замовнику на підставі рішення Рівненської міської ради від 23.02.2012 року".

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що зміст договору №12 про організацію будівництва від 01 грудня 2014р. не суперечить цівильному кодексу, актам цивільного законодавства та спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним.

Суд вважає, що прокурором не доведено недійсності оспорюваного договору з підстави невідповідності вимогам закону. Не є такою підставою зазначення у договорі місця розташування будівельного майданчика на земельній ділянці за кадастровим номером, який згодом було змінено у зв"язку з поділом ділянки, оскільки при цьому місцерозташування, яке є місцем будівництва об"єкта , не змінилося. А тому дані обставини не є підставою для визнання договору недійсним.

Прокурор у позовній заяві та апеляційній скарзі вказує, що оспорюваний правочин суперечить вимогам цивільного законодавства до договору про спільну діяльність.

Відповідно до ст.1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобовязані спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватись на основі обєднання вкладів учасників (просте товариство) або без обєднання вкладів учасників.

Спірний Договір не містить умов, які передбачають обєднання вкладів учасників, однак, містить умови спільної діяльності для досягнення мети будівництва багатоквартирного житлового будинку.

Згідно роз'яснень викладених в пункті 33 Інформаційного листа Вищого господарського суду України " Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України" від 07 квітня 2008 року № 01-8/211 слідує, що з частиною третьою статті 180 ГК України передбачено при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити, зокрема, ціну. Отже, ціна є істотною умовою господарського договору, а за її відсутності договір є неукладеним.

Разом з тим слід мати на увазі, що зазначену норму слід застосовувати лише до тих господарських договорів, за якими одна сторона зобов'язана сплатити іншій певну суму грошових коштів. Якщо за умовами господарського договору сплата грошових коштів не передбачається, то до такого договору частина третя статті 180 ГК України в частині ціни як істотної умови застосовуватись не може, оскільки зазначення ціни в такому договорі не створює прав та обов'язків сторін.

Слід зазначити, що умовами спірного договору передбачено порядок залучення інвестицій, зокрема суми мінімального фінансування будівництва об'єкту, а також встановлено умови щодо ведення спільної діяльності, права та обов'язки сторін.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірний договір відповідає вимогам статей 625,627,628 ЦК України та статті 180 ГК України.

Окрім того, колегія зазначає, що відсутність у договорі істотних умов є правовою підставою для визнання такого договору неукладеним, що в свою чергу нівелює вимогу про визнання угоди недійсною, оскільки неукладеність правочину виключає його недійсність, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Натомість спірний договір містить всі істотні умови необхідні для досягнення мети (будівництво об'єкта - багатоквартирного житлового будинку). Відтак позовні вимоги що визнання недійсним спірного договору у зв'язку з відсутністю істотних умов договору є необгрунтованими, а тому такими, що не підлягають до задоволення.

Щодо твердження позивача про відсутність в ОСОБА_4 капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради необхідного обсягу повноважень для передачі земельної ділянки - будівельного майданчика як вкладу в спільну діяльність та як наслідком визнання спірного договору недійсним, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1130 ЦК, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов"язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об"єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об"єднання вкладів учасників.

Разом з тим з аналізу положень спірного договору вбачається, що земельна ділянка не є предметом даної угоди, а тому не може розглядатися як вклад управління у спільну діяльність.

Прокурором не надано суду доказів того, що відповідачем 1, як орендарем земельної ділянки, вчинено дії щодо відчуження права оренди на земельну ділянку, такі умови не передбачені і угодою сторін.

Спірний Договір не містить умов про можливість виникнення у ТОВ "ЮРИСТ-КРІОН" будь - яких речових прав на земельну ділянку в майбутньому.

Надання будівельного майданчика Замовником Інвестору за спірним договором передбачає виключно право Інвестора на виконання будівельних робіт (фінансування будівництва) на відведеному майданчику, у звязку з чим, твердження позивача про те, що ОСОБА_4 розпорядилось земельною ділянкою як вкладом у спільну діяльність є помилковим.

Колегія суддів, розглядаючи доводи позивача про наявність у спірному договорі елементів договору підряду, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобовязується збудувати і здати у встановлений строк обєкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобовязується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт-робіт), передати затверджену проектно- кошторисну документацію, якщо цей обовязок не покладається на підрядника, прийняти обєкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Однак, за умовами спірного договору Замовник не несе обовязку оплачувати (фінансувати) виконання будівельних робіт, а також приймати виконані роботи, оскільки майнові права на обєкт за цим договором належать Інвестору та/або третім особам (п.3.2. договору).

Слід зазначити, що згідно підпунктів 2,7 пункту 4.4. спірного договору, Інвестор зобов'язується укласти договір генерального підряду на умовах, визначених договором, з залученням до укладення вказаного договору Замовника.

У звязку з наведеним, суд приходить до висновку, що спірний договір за своєю правовою природою не містить ознак будівельного підряду, а відтак не підлягають дослідженню підстави невідповідності спірного правочину вимогам, які ставляться до договору будівельного підряду.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

В силу вимог ст.43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що прокурором та позивачем необґрунтовано та недоведено підстав визнання недійсним договору №12 від 01 грудня 2014 року про організацію будівництва багатоквартирного житлового будинку в районі вулиць Соборної та Корольова в місті Рівному, який укладений між управлінням капітального будівництва виконавчого комітету Рівненської міської ради та ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю "Юрист-Кріон", а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Відтак, скаржник, в порушення вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України, не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу для задоволення позову.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно зясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Рівненської області від 19.08.16р. залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Рівненської області від 10 серпня 2016 року у справі №918/409/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/409/16 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.