ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2016 р. Справа № 911/2208/16

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.

при секретарі судового засідання Белишевій А. В.

за участю представників учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 01.04.2016 р.);

від відповідача-1: не зявились;

від відповідача-2: ОСОБА_2 (довіреність № 24/16 від 12.06.2015 р.);

від третьої особи: ОСОБА_3 (довіреність б/н від 27.10.2015 р.);

розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Бізнес Груп 2, м. Донецьк

до:

1) Товариства з обмеженою відповідальністю „Сандора, с. Миколаївське, Жовтневий район, Миколаївська область;

2) Публічного акціонерного товариства „Вімм-Білль-Данн Україна, м. Вишневе;

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Товариства з обмеженою відповідальністю „Оптос, м. Донецьк

про визнання припиненими правовідносин за договором

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ТОВ „Бізнес Груп 2 звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ТОВ „Сандора, ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна про визнання припиненими правовідносин за договором поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р., укладеним між ТОВ „Бізнес Груп 2 та ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна, із всіма змінами та доповненнями.

Позовні вимоги обґрунтовані позивачем належним та повним виконанням ним свого обовязку щодо проведення повного розрахунку і сплати грошових коштів за договором поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р., укладеним між ТОВ „Бізнес Груп 2 та ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна, та договором про заміну сторони в договорі поставки № 8307д від 15.05.2009 р., укладеним між ТОВ „Бізнес Груп 2, ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна та ТОВ „Сандора.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.07.2016 р. порушено провадження у справі № 911/2208/16 за позовом ТОВ „Бізнес Груп 2 до ТОВ „Сандора, ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна про визнання припиненими правовідносин за договором і призначено її розгляд у судовому засіданні за участю представників учасників процесу на 03.08.2016 р. Також, даною ухвалою суду залучено до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - ТОВ „Оптос.

03.08.2016 р. ТОВ „Оптос до прийняття рішення у справі № 911/2208/16 звернулось в господарський суд Київської області із позовом третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору до ТОВ „Сандора, ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна про визнання припиненими правовідносин за іпотечним договором від 10.07.2012 р., укладеним між ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна та ТОВ „Оптос.

03.08.2016 р. у судовому засіданні представник відповідача-2 надав пояснення б/н від 02.04.2016 р. на позовну заяву позивача від 11.07.2016 р. про визнання припиненими правовідносин за договором поставки, у яких він просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

03.08.2016 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 14.09.2016 р. для вирішення питання про прийняття позову третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору до розгляду спільно з первісним позовом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 05.08.2016 р. відмовлено ТОВ „Оптос у прийнятті позовної заяви третьої особи з самостійними вимогами на предмет спору та доданих до неї матеріалів для спільного розгляду з первісною позовною заявою ТОВ „Бізнес Груп 2.

14.09.2016 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від третьої особи надійшли пояснення б/н б/д у справі № 911/2208/16, у яких він просить суд задовольнити позов повністю.

14.09.2016 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від позивача надійшла заява б/н б/д про застосування строків позовної давності, у якій він просить суд застосувати строк позовної давності пропущений без поважних причин, щодо всіх вимог ТОВ „Сандора та/або ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна.

14.09.2016 р. за наслідками судового засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено розгляд справи на 28.09.2016 р.

27.09.2016 р. до канцелярії суду від позивача надійшли пояснення б/н б/д, що долучені судом до матеріалів справи.

28.09.2016 р. перед судовим засіданням до канцелярії суду від відповідача-1 надійшов лист № 362 від 28.09.2016 р., у якому він позов не визнає та просить суд відмовити у його задоволенні і здійснити розгляд справи за відсутності його представника, із доданими до нього документами на виконання вимог суду, що долучені судом до матеріалів справи.

28.09.2016 р. у судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення щодо своїх позовних вимог, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача-2 у судовому засіданні надав усні пояснення щодо своїх заперечень проти позову, просив суд відмовити в задоволенні позову повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи у судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав, вважає їх обґрунтованими і правомірними та такими, що підлягають задоволенню з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представник відповідача-1 у судове засідання не зявився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не повідомив.

За наслідками судового засідання судом оголошено вступну і резолютивну частини рішення у даній справі.

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

15.05.2009 р. між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р., згідно з умовами п. 1.1. якого якого постачальник зобовязується виготовити в поставити, а покупець оплатити і прийняти продукцію (молоко, молочні та ін. продукти харчування) в кількості і асортименті, відповідно до заявки покупця, погодженої сторонами, яка являється невідємною частиною договору, по вільних відпускних цінах, діючих на день відвантаження і вказаних у ТТН або рахунку-фактурі.

Відповідно до п. 7.6. договору кожна із сторін має право розірвати договір, письмово попередивши другу сторону не менш ніж за один місяць.

Згідно з п. 7.9. договору даний договір вступає в дію з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2009 р., але в будь-якому випадку до кінцевого здійснення розрахунків, включаючи оплату санкцій і неустойки.

Пунктом 7.10.договору передбачено, що договір вважається пролонгованим на тих же умовах на слідуючий календарний рік, якщо за один місяць до закінчення строку його дії, жодна із сторін не направила попередження про його припинення. Це правило застосовується і до послідуючих строків дії договору.

01.11.2011 р. між відповідачем-2 (первинний постачальник), відповідачем-1 (новий постачальний) та позивачем (покупець) було укладено договір № 3135/12 про заміну сторони в договорі поставки № 8307д від 15.05.2009 р., відповідно до умов якого всі права та обовязки сторони постачальника в договорі поставки, повязані з поставкою продукції після набрання чинності цього договору про заміну сторони переходять від первинного постачальника до нового постачальника. В частині взаємних зобовязань первинного постачальника і покупця, які виникли до набрання чинності цим договором про заміну сторони (зокрема, що стосуються продукції, поставленої первинним постачальником) такі зобовязання залишаються чинними для первинного постачальника і покупця до моменту їх повного виконання і не переходять за цим договором про заміну сторони.

В забезпечення виконання зобовязань ТОВ „Бізнес Груп 2 за договором поставки товару на умовах відстрочення платежів № 8307д-3135 від 15.05.2009 р. перед ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна у частині оплати вартості поставленого останнім ТОВ „Бізнес Груп 2 товару, 10.07.2012 р. між відповідачем-2 (іпотекодержатель), третьою особою (іпотекодавець) та позивачем (боржник) було укладено іпотечний договір, відповідно до п. 1.1. якого іпотекодавець передає у іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: обєкт незавершеного будівництва: адміністративну будівлю літ. А-3 готовністю 75 %, що розташована за адресою: м. Донецьк, вул. Челюскінців, буд. 43 „а (предмет іпотеки).

Відповідно до п. 2 іпотечного договору, предмет іпотеки передається в іпотеку як забезпечення сплати коштів за поставлену продукцію боржнику за договором поставки продукції на умовах відстрочення платежів № 8307д-3135 від 15.05.2009 р. та додаткової угоди до договору поставки продукції на умовах відстрочення платежів № 8307д-3135 від 15.05.2009 р. від 02.07.2012 р. на загальну суму 35 000 000,00 грн., строком до 31 грудня 2012 року, а також штрафних санкцій обумовлених договором поставки та відшкодування витрат по зверненню стягнення на предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

На виконання умов договору поставки продукції на умовах відстрочення платежів № 8307д-3135 від 15.05.2009 р. відповідачем-2 було поставлено позивачу продукцію, за яку станом на 01.01.2013 р. за позивачем рахувалася заборгованість перед відповідачем-2 у розмірі 1 765 658, 62 грн.

Вказану заборгованість позивачем у повному обсязі було погашено 29.04.2013 р.

У лютому 2015 р. ТОВ „Оптос звернулось в господарський суд Київської області із позовом до ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна про припинення іпотечного договору від 10.07.2012 р. та зобовязання вчинити дії.

Рішенням господарського суду Київської області від 27.04.2015 р. у справі № 911/511/15 за позовом ТОВ „Оптос до ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ТОВ „Бізнес Груп 2, ТОВ „Сандора про припинення договору іпотеки та зобовязання вчинити дії відмовлено у задоволенні позову повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 р. рішення господарського суду Київської області від 27.04.2015 р. у справі № 911/511/15 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.09.2015 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 30.06.2015 р. у справі № 911/511/15 залишено без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 цього ж кодексу обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Суд вважає за необхідне зазначити, що вищевказані обставини були встановлені рішенням господарського суду Київської області від 27.04.2015 р. у справі № 911/511/15 за позовом ТОВ „Оптос до ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, ТОВ „Бізнес Груп 2, ТОВ „Сандора про припинення договору іпотеки та зобовязання вчинити дії.

Отже, суд дійшов висновку, що вищевказані обставини є доведеними і не підлягають доказуванню на підставі ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

28.04.2016 р. позивач звернувся до відповідача-1 із заявою № 22/1 від 22.04.2016 р. про припинення зобовязання за договорами та їх розірвання, у якій повідомив про бажання розірвати договір поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р. та договір про заміну сторони в договорі поставки № 8307д від 15.05.2009 р. і просив повідомити його про можливість підписання угоди про розірвання вищевказаних договорів протягом 7 календарних днів з моменту отримання заяви. Факт направлення позивачем вказаної заяви відповідачу-1 підтверджується фіскальним чеком від 28.04.2016 р. про відправлення цінного листа та описом вкладення до цінного листа від 28.04.2016 р., наявними у матеріалах справи.

28.04.2016 р. позивач звернувся до відповідача-2 із заявою № 27/3 від 27.04.2016 р. про припинення зобовязання за договорами та їх розірвання, у якій повідомив про бажання розірвати договір поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р. та договір про заміну сторони в договорі поставки № 8307д від 15.05.2009 р. і просив повідомити його про можливість підписання угоди про розірвання вищевказаних договорів протягом 7 календарних днів з моменту отримання заяви. Факт направлення позивачем вказаної заяви відповідачу-2 підтверджується фіскальним чеком від 28.04.2016 р. про відправлення цінного листа та описом вкладення до цінного листа від 28.04.2016 р., наявними у матеріалах справи.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд визнати припиненими правовідносини за договором поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р., укладеним між ТОВ „Бізнес Груп 2 та ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна, із всіма змінами та доповненнями у звязку із належним та повним виконанням ним свого обовязку щодо проведення повного розрахунку і сплати грошових коштів за договором поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р., укладеним між ТОВ „Бізнес Груп 2 та ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна, та договором про заміну сторони в договорі поставки № 8307д від 15.05.2009 р., укладеним між ТОВ „Бізнес Груп 2, ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна та ТОВ „Сандора.

З приводу вказаних позовних вимог позивача суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Регулювання відносин, що виникають у звязку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п. 7.6. договору кожна із сторін має право розірвати договір, письмово попередивши другу сторону не менш ніж за один місяць.

Згідно з п. 7.9. договору даний договір вступає в дію з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2009 р., але в будь-якому випадку до кінцевого здійснення розрахунків, включаючи оплату сакцій і неустойки.

Пунктом 7.10.договору передбачено, що договір вважається пролонгованим на тих же умовах на слідуючий календарний рік, якщо за один місяць до закінчення строку його дії, жодна із сторін не направила попередження про його припинення. Це правило застосовується і до послідуючих строків дії договору.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У процесі розгляду справи позивачем у відповідності до ст. ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували розірвання спірного договору поставки у односторонньому порядку чи за згодою сторін або за рішенням суду чи припинення його дії у інші встановлені законодавством порядку і спосіб.

Докази, додані позивачем до позовної заяви, а саме заява № 22/1 від 22.04.2016 р. про припинення зобовязання за договорами та їх розірвання та заява № 27/3 від 27.04.2016 р. про припинення зобовязання за договорами та їх розірвання не є належними доказами, що підтверджують факти розірвання позивачем спірного договору поставки у односторонньому порядку, оскільки такі докази вказують лише на намір позивача розірвати спірний договір поставки за згодою сторін на підставі відповідної угоди про розірвання договору.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 598 цього ж кодексу передбачено, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 цього ж кодексу передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, враховуючи вищевказані положення Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та інших нормативно-правових актів, та за наслідками їх правового аналізу суд вважає, що у період дії чинного договору припинення одного зобовязання сторони за договором шляхом виконання, проведеного належним чином, чи у інший спосіб не є підставою для припинення інших дійсних зобовязань вказаної сторони за таким договором і не є підставою для припинення дії самого договору.

Згідно з ст. 20 Господарського кодексу України держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів.

Кожний субєкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених субєктів захищаються шляхом:

визнання наявності або відсутності прав;

визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших субєктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси субєкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом;

відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів субєктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обовязку в натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських санкцій;

застосування адміністративно-господарських санкцій;

установлення, зміни і припинення господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими законом.

Порядок захисту прав субєктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обовязку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої пятої статті 13 цього Кодексу.

Статтею 13 цього ж кодексу передбачено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою пятою цієї статті, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Отже, із аналізу вищевказаних норм вбачається, що у період дії чинного договору поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р., укладеного між ТОВ „Бізнес Груп 2 та ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна, із всіма змінами та доповненнями до нього, припинення зобовязання позивача щодо оплати у повному обсязі за товар за договором шляхом виконання, проведеного належним чином, не є підставою для припинення інших дійсних його зобовязань за таким договором, у тому числі, зобовязання щодо сплати штрафних санкцій, тощо, і не є підставою для припинення дії самого договору поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що, як було встановлено судом у процесі розгляду справи, у період дії чинного договору поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р., укладеного між ТОВ „Бізнес Груп 2 та ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна, із всіма змінами та доповненнями до нього, припинення зобовязання позивача щодо оплати у повному обсязі за товар за договором шляхом виконання, проведеного належним чином, не є підставою для припинення інших дійсних його зобовязань за таким договором, у тому числі, зобовязання щодо сплати штрафних санкцій, тощо, і не є підставою для припинення дії самого договору поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р., а тому позовна вимога позивача до відповідачів про визнання припиненими правовідносин за договором поставки продукції на умовах відстрочки платежу № 8307д-3135 від 15.05.2009 р., укладеним між ТОВ „Бізнес Груп 2 та ПАТ „Вімм-Білль-Данн Україна, із всіма змінами та доповненнями до нього, є такою, що не ґрунтується на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини, викладені у позовній заяві позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, його позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судові витрати відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову повністю.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення підписаний

21 листопада 2016 р.