ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"31" жовтня 2016 р. Справа № 911/3037/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Алко", м. Київ,

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Гостомель,

про стягнення 38 113,06 грн.

Суддя О.В. Конюх

представники сторін:

від позивача: не зявились; від відповідача: не зявились;

СУТЬ СПОРУ:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Алко" звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 01.12.2014 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якому просить стягнути з відповідача 38 113,06 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на виконання умов договору поставки від 12.11.2015 №К-757 поставив, а відповідач прийняв товар згідно видаткової накладної №1ЮАлК005516 від 14.11.2015 на суму 30 105,30 грн. Проте, в порушення умов договору відповідач свої грошові зобовязання належним чином не виконав та за отриманий товар в повному обсязі не розрахувався, в результаті чого за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 27 305,55 грн. Крім того, позивач твердить, що у звязку із простроченням грошового зобовязання з відповідача належать до стягнення проценти за користування чужими грошима у сумі 8 076,95 грн. та штраф в сумі 2 730,56 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.09.2016 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 911/3037/16 та призначено її до розгляду на 10.10.2016.

В судове засідання 10.10.2016р. зявився представник позивача, який подав додаткові документи на виконання ухвали суду від 19.09.2016 та усні пояснення по суті позову, в яких просив суд позов задовольнити. У звязку із неявкою представника відповідача ухвалою суду від 10.10.2016 розгляд справи №911/3037/16 було відкладено на 31.10.2016.

В судове засідання 31.10.2016 представники сторін не зявились. Відповідач в судові засідання 10.10.2016 та 31.10.2016 свого представника не направив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав.

Суд, у відповідності до вимог ст. 64, 87 ГПК України, направляв відповідачу на належну адресу, вказану у позовній заяві, яка відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, копію ухвал господарського суду від 19.09.2016 та 10.10.2016 рекомендованими листами з повідомленням. Копію ухвали про порушення провадження від 19.09.2016 фізична особа - підприємець ОСОБА_1 отримала 24.09.2016 особисто, про що свідчить залучене до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення потового відправлення. Рекомендоване повідомлення з ухвалою суду від 10.10.2016 на адресу суду не повернулось.

Відповідно до розяснень та рекомендацій Пленуму Вищого господарського суду України, викладені в підпункті 3.9.1 пункту 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час та місце розгляду справи у разі виконання судом вимог частини першої ст. 64, ст. 87 ГПК України. За змістом зазначених статей, зокрема, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно підпункту 3.9.2. пункту 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 у випадку незявлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до права суду, передбаченого ст. 75 ГПК України, справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Алко", м. Київ (далі по тексту - ТОВ "Юнайтед Алко") до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, смт. Гостомель (далі по тексту ФОП ОСОБА_1С.), всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

12.11.2015 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та ТОВ "Юнайтед Алко" (постачальник) було укладено договір поставки напоїв № К-757 (далі Договір), відповідно до умов якого:

- постачальник зобов'язується поставляти покупцеві напої партіями відповідно до замовлень останнього, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах даного договору (пункт 1.1 Договору);

- повноваження осіб, які підписують документи про прийняття товару (наприклад, товарно-транспортна накладна, акт прийому-передачі, інший відповідний документ) підтверджується довіреністю, зазначеної в додатку 1 до даного договору (пункт 1.3 Договору);

- документи оформлені відповідно до умов, передбачених п.1.3 цього договору, є належним доказом належного виконання зобов'язання постачальника по поставці товару, погодження асортименту, кількості, ціни товару, а також місця,дату і час поставки уповноваженою особою покупця і прийняття товару покупцем. Покупець зобов'язаний негайно, у термін не більше 12 годин, але в будь-якому випадку не пізніше передачі відповідної партії товару), повідомити постачальника про анулювання наданого права підпису конкретної особи. У разі відсутності такого повідомлення, вважається, що постачальник погодив умови договору і передав товар належній особі (пункт 1.4 Договору);

- приймання всієї партії товару за якістю і кількістю проводиться покупцем в момент передачі товару від постачальника до покупця в порядку і в строки, встановлені законодавством України. Після підписання представником покупця документів про прийняття товару (накладна, товарно-транспортна накладна) претензії по кількості і асортименту поставленого товару постачальником не приймаються (пункт 3.3 Договору);

- термін оплати за отриманий товар: 100% передоплати; відстрочка платежу на 30 календарних днів з дня прийняття товару (пункт 4.3 Договору);

- у разі затримки платежів за прийнятий товар покупець виплачує постачальнику відсотки в розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день користування грошовими коштами постачальника (пункт 4.6 Договору);

- даний договір набуває чинності з дати підписання його сторонами і діє протягом двох років з дати укладення, а за грошовими зобов'язаннями - до їх повного виконання. З дати набрання чинності даного договору попередній аналогічний договір поставки напоїв, а також листи, протоколи з цього питання втрачають свою силу. Сторони керуються умовами цього договору (пункт 6.1 Договору);

- у разі затримки оплати понад 30 календарних днів, покупець зобов'язується додатково до суми боргу сплатити постачальнику штраф у розмірі 10% від суми боргу (пункт 7.5 Договору).

За своєю правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки. Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Інший строк оплати передбачений пунктом 4.3 Договору, яким передбачена відстрочка платежу на 30 календарних днів з дня прийняття товару.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивачем було поставлено відповідачу товар загальною вартістю 30 105,30 грн., а відповідачем такий товар прийнятий, про що свідчить залучена до матеріалів справи копія видаткової накладної №1ЮАлК005516 від 14.11.2015, підписана обома сторонами та скріплена печатками обох сторін, оригінал якої надано для огляду в судовому засіданні 10.10.2016.

Позивач визнає, що відповідач частково оплатив заборгованість в розмірі 2 799,75 грн., на підтвердження чого долучив довідку ТОВ "Юнайтед Алко" №25 від 10.10.2016, в якій відображено, що станом на 10.10.2016 дебіторська заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ "Юнайтед Алко" за договором поставки напоїв №К-757 від 12.11.2015 складає 27 305,55 грн. та зазначено, що оплата проводилась контрагентом шляхом внесення грошових коштів до каси ТОВ "Юнайтед Алко".

Позивачем до матеріалів справи подано копії прибуткових касових ордерів, за якими відповідач здійснював часткові оплати за отриманий товар, всього на суму 2 799,75 грн.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання. Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як н підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин обовязок доведення факту належної оплати за отриманий товар закон покладає на покупця.

Суд двічі ухвалами від 19.09.2016 та від 10.10.2016 зобовязував відповідача подати суду документи, що підтверджують сплату відповідачем грошових коштів за договором поставки напоїв від 12.11.2015 №К-757. Відповідач доказів належного виконання своїх зобовязань за Договором та сплати коштів за поставлений товар в більшому розмірі, ніж визнає позивач, не представив, доказів предявлення позивачу претензій та зауважень щодо кількості, якості та вартості товару, суду не надав, відповідно доводи позивача не спростував.

За таких обставин, сума основного боргу відповідача перед позивачем за видатковою накладною №1ЮАлК005516 від 14.11.2015, строк оплати якої настав, складає 30 105,30 грн. (поставка) 2 799,75 грн. (оплата) = 27 305,55 грн., за таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу підлягає задоволенню повністю в заявленій сумі.

Крім того, посилаючись на ст.ст. 536 та 692 ЦК України, позивач твердить, що з відповідача належать до стягнення проценти за безпідставне користування чужими грошовими коштами в розмірі, передбаченому пунктом 4.6 Договору, а саме 0,1% від суми боргу за кожен день користування грошовими коштами постачальника, що складає 8 076,95 грн.

Верховний суд України у постановах від 24.12.2013 № 3-37гс13 та від 01.07.2014 № 3-31гс14, №3-32гс14 висловив наступну таку позицію.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України застережено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

У розумінні зазначених статей проценти є не відповідальністю, а платою за час користування грошима, що не були своєчасно сплачені боржником.

Згідно з положеннями ст. 549 ЦК України грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобовязання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, є пеня.

За своєю правовою природою проценти за користування чужими грошовими коштами, передбачені договором за кожен день прострочення охоплюються визначенням пені.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язань за договором можуть забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас вимогами п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки, а в силу вимог ч.2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ч.1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов'язання.

У ч.6 ст. 231 ГК України також встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими грошовими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобовязання мало бути виконано. Відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязань припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно до частини 3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Оскільки інший період нарахування пені в Договорі сторонами не встановлено, нарахування пені має розпочатися наступного дня після спливу передбаченого договором терміну оплати та припинитися або в переддень виконання грошового зобовязання або через шість місяців у відповідне число останнього місяця строку після кінцевого строку оплати.

Частина 2 ст. 343 ГК України та ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» обмежує максимальний розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ. У наведених нормах закону прямо вказано про те, що розмір пені не може перевищувати подвійну облікову ставку НБУ, а відповідно до абзацу другого частини 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Таку ж позицію підтримує і Верховний суд України (постанова ВСУ від 24.10.2011р. у справі № 25/187).

Враховуючи вищенаведене, розрахунок належить здійснювати за період з 15.12.2015 по 15.06.2016 та за договірною ставкою 0,1%, оскільки за заявлений період встановлений Постановами правління НБУ розмір подвійної облікової ставки в день є більшим, ніж передбачена договором ставка 0,1% в день.

За таких обставин, виходячи з наступного розрахунку:

підставаФактично сплачено, грн.Сума боргу,грн.Період нарахуванняПеня 0,1%, грн.
Видаткова накладна №1ЮАлК005516 від 14.11.2015р1299,96 (17.02.16)30 105,3015.12.15-16.02.161926,74
499,98 (09.03.16)28 805,3417.02.16-08.03.16604,91
199,94 (11.04.16)28 305,3609.03.16-10.04.16934.08
199,92 (20.04.16)28 105,3811.04.16-19.04.16252,95
199,95 (16.05.16)27 905,4620.04.16-15.05.16725,54
199,98 (18.05.16)27 705,5116.05.16-17.05.1655.41
199,98 (20.07.16)27 505,5318.05.16-15.06.16797,66
всього 27 305,55 5297,29
судом встановлено, що за період з 15.12.2015 по 14.07.2016 належна до стягнення з відповідача на користь позивача пеня становить 5297,29 грн., відповідно вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за прострочення грошового зобов'язання в розмірі 8 076,95 грн. підлягає задоволенню частково в сумі 5297,29 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача штраф, передбачений пунктом 7.5 Договору, в розмірі 2730,56 грн.

Згідно ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

В розумінні частин 1, 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Згідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.

Згідно частини 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Відповідно до частини 2 ст. 231 ГК України можливе одночасне стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобовязань. Чинне законодавство не обмежує право учасників господарських відносин встановлювати одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України (постанова Верховного Суду України від 27.04.2012 у справі №3-24гс12).

Згідно частини 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

За таких обставин, умовою застосування до боржника штрафу є: по-перше, наявність порушення боржником зобовязання, та по-друге, такий штраф за порушення зобовязання має бути передбачений Договором.

Згідно положень пункту 7.5 Договору у разі затримки оплати понад 30 календарних днів, покупець зобов'язується додатково до суми боргу сплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми боргу.

Враховуючи встановлення судом факту прострочення відповідачем ФОП ОСОБА_1 оплати товару більш ніж 30 календарних днів, вимога позивача про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 10% від суми заборгованості 27 305,55 грн. а саме в розмірі 2 730,56 грн. є обґрунтованою, матеріалами справи підтверджується та підлягає задоволенню в заявленій сумі.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши наявні у справі докази, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки позивача, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, законними та такими, що підлягають частковому задоволенню. Суд приймає рішення про стягнення з відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь позивача товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Алко" 27305,55 грн. основного боргу за договором поставки напоїв №К-757 від 12.11.2015, 5297,29 грн. пені та 2730,56 грн. штрафу.

Оскільки спір виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд, у відповідності до третього абзацу першої частини статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору в мінімальному встановленому законом розмірі покладає на відповідача в повному обсязі.

З огляду на вищевикладене, керуючись статтями 12, 22, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Алко" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (08290, Київська область, місто Ірпінь, селище міського типу Гостомель, вулиця Леніна, будинок 131-А, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Алко" (03680, м. Київ, Солом'янський район, проспект Перемоги, будинок №53А, кімната №105, ідентифікаційний код 39496546)

27 305,55 грн. (двадцять сім тисяч триста п'ять гривень п'ятдесят п'ять копійок) основного боргу,

5 297,29 грн. (пять тисяч двісті девяносто сім гривень двадцять девять копійок) пені,

2 730,56 грн. (дві тисячі сімсот тридцять гривень п'ятдесят шість копійок) штрафу,

1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень нуль копійок) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 16.11.2016

Суддя О.В. Конюх