УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

23.11.2016Справа № 910/21218/16

Суддя Трофименко Т.Ю., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

ОСОБА_2

до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "БАНК "КИЇВСЬКА РУСЬ"Білої І.В.

про визнання рішення недійсним

ВСТАНОВИВ:

Громадяни ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Білої І.В. про визнання недійсними рішень.

Дослідивши матеріали переданої на розгляд суду позовної заяви на предмет наявності правових підстав для прийняття її до провадження, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 р. № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття "обмеження основоположних прав і свобод" від прийнятого у законотворчій практиці поняття "фіксація меж самої сутності прав і свобод" шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визнаючи таку практику допустимою (абзац другий пункту 10 мотивувальної частини).

При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 р. № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Так, в силу ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому, судочинство здійснюється Конституційним Судом України та судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. 125 Конституції України, система судів загальної юрисдикції в Україні будується за принципами територіальності і спеціалізації.

Статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що система судів загальної юрисдикції відповідно до Конституції України будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно ч. 3 зі ст. 22 названого Закону, місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб'єктним складом.

Статтею 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім:

спорів про приватизацію державного житлового фонду;

спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов;

спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін;

спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів;

інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів;

4-1) справи у спорах між господарським товариством та його посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, завданих такою посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю);

5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України;

8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Позовна заява подана громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з посиланням на те, що судом першої інстанції 06.09.2016 було винесено ухвалу про закриття провадження у справі № 815/2768/16 за адміністративним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. про визнання дій протиправними, оскільки відповідно до висновку Верховного Суду України у справі №826/20410/14 (постанова від 15.06.2016) даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства та зазначено, що питання про захист свого права у разі його порушення банком, який перебуває на стадії ліквідації, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно правил підсудності, визначених Господарським процесуальним кодексом України.

Зазначена ухвала залишена без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 05.10.2016 у справі № 825/2768/16.

Слід зазначити, що в постанові Верховного Суду України від 15.06.2016 у справі № 910/20410/14 зазначено, що такого висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 16.02.2016 у справі № 826/2043/15, де вже вирішувалось питання про усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у спорі цієї ж категорії.

У постанові Верховного Суду України від 16.02.2016 р. у справі №826/2043/15 зазначено, що спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, однак позивачем у справі № 826/2043/15 була юридична особа, а саме Управління Пенсійного Фонду України у Васильківському районі Дніпропетровської області, а не фізична особа.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 24.10.2011 р. "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, за певними винятками (пункт 7 частини першої статті 12 ГПК). Зазначені справи відповідно до частини другої статті 4-1 ГПК розглядаються в порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законами України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та "Про банки і банківську діяльність".

Суд зазначає, що Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів, тоді як відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються Законом України від 23.02.2012 № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а тому спір за позовом фізичної особи до банку, відносно якого відкрито ліквідаційну процедуру, не відноситься до юрисдикції господарських судів.

У спорах, пов'язаних з банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджена процедура ліквідації, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними та пріоритетними відносно інших законодавчих актів.

Нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та інших законодавчих актів України до юрисдикції господарських судів України не віднесено спори за позовом фізичної особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності з вимогами до банку, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджена процедура ліквідації.

Крім того, в постанові Верховного суду України від 09.11.2016 року по справі № 6-2309цс16 зазначено про те, що оскільки, позивач (фізична особа) звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

За таких обставин, враховуючи, що позов подано фізичними особами, громадянами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Білої І.В., суд відмовляє в прийнятті позовної заяви оскільки позовна заява з визначеним суб'єктним складом не підлягає розгляду у господарському суді.

Керуючись п. 1 ст. 62 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті позовної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Уповноваженої особи гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" Білої І.В. про визнання недійсними рішень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» щодо визнання листами від 29.04.2016 року нікчемними:

-правочину зі списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_1 в сумі 125 425 доларів США на рахунок НОМЕР_3 з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно Договору поруки « 278-02-5 від 05.02.2015 року;

-правочину зі списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_4 ОСОБА_1 в сумі 60 414,42 доларів США на рахунок НОМЕР_5 з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно Договору поруки №278-02-5 від 05.02.2015 року;

-правочину зі списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_4 ОСОБА_1 в сумі 85 000 доларів США на рахунок НОМЕР_7 з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно Договору поруки №279-02-5 від 05.02.2015 року; правочин зі списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_4 ОСОБА_1 в сумі 81 000 доларів США на рахунок НОМЕР_5 з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом 1111 «Прогресфарм» згідно Договору поруки № 279-02-5 від 05.02.2015 року;

-правочину зі списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_6 ОСОБА_2 в сумі 100 210 доларів США на рахунок НОМЕР_3 з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно Договору поруки №280-02-5 від 05.02.2015 року;

-правочину зі списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_8 ОСОБА_2 в сумі 100 000 доларів США на рахунок НОМЕР_9 з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно Договору поруки №280-02-5 від 05.02.2015 року; правочин зі списання грошових коштів з рахунку НОМЕР_8 ОСОБА_2 в сумі 215 403,64 доларів США на рахунок № НОМЕР_1 з призначенням платежу «списання коштів на погашення заборгованості за кредитом ПП «Прогресфарм» згідно Договору поруки №280-02-5 від 05.02.2015 року.

Суддя Т.Ю. Трофименко