РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016Справа № 910/21150/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Шкоденко Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Французької компанії зі страхування зовнішньої торгівлі (COMPAGNIE FRANCAISE D'ASSURANCE POUR LE COMMERCE EXTERIEUR)

до Спільного українсько-німецького підприємства „Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:

1) Компанія "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" (Jas HENNESSY & Co);

2) Компанія "ЕмЕчСіЕс" (MHCS)

про стягнення 713 665,00 євро, що еквівалентно 16 963 168, 33 грн.

за участю представників:

від позивача:Шульга А.В.- представник за довіреністю б/н від 24.05.2016 р.
від відповідача:Домашенко О.Є.- представник за довіреністю б/н від 05.02.2016 р.
від третьої особи-1:не з'явився
від третьої особи-2:не з'явився

В С Т А Н О В И В:

До господарського суду міста Києва звернулась Французька компанія зі страхування зовнішньої торгівлі (COMPAGNIE FRANCAISE D'ASSURANCE POUR LE COMMERCE EXTERIEUR) (далі - Компанія "COFACE") з позовом до Спільного українсько-німецького підприємства „Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - СУНП „Марком") про стягнення страхового відшкодування за договором глобальянсу (страхування) № 292847 G 21 від 26.09.2011 р. на суму 713 665,00 євро, що еквівалентно 16 963 168, 33 грн.

У обґрунтування свої вимог позивач вказує на наявність договору страхування між Компанією "COFACE" та її страхувальниками - Компанією "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" (Jas HENNESSY & Co) і Компанією "ЕмЕчСіЕс" (MHCS), за яким застраховано майнові інтереси останніх у випадку невиконання їх контрагентами зобов'язань за контрактами поставки № АІ-078 від 30.03.2011 року та № АІ-153 від 30.01.2012 року.

У зв'язку з настанням страхового випадку, позивач на виконання умов договору страхування виплатив страхове відшкодування страхувальникам у загальній сумі 713 665,00 євро, що дорівнювало сумі заборгованості, наявної у СУНП „Марком" за вказаними контрактами поставки.

Посилаючись на наявність вини відповідача у настанні страхового випадку (несплати товару) та керуючись ст. 993 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача 713 665,00 євро, що еквівалентно 16 963 168, 33 грн., сплачених в якості страхового відшкодування Компанії "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" та Компанії "ЕмЕчСіЕс".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.11.2015 року до участі у справі було залучено Компанію "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" (далі - третя особа-1) та Компанію „ЕмЕчСіЕс" (далі - третя особа-2) в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Рішенням господарського суду міста Києва від 08.02.2016 року у даній справі, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 року, позов Компанії "COFACE" задоволено, стягнуто зі СУНП „Марком" страхове відшкодування в розмірі 713 665, 00 євро.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.07.2016 року вищевказане рішення господарського суду міста Києва від 08.02.2016 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2016 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.07.2016 р. справу прийнято до провадження суддею Головіною К.І.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що до позивача не перейшло право на виплату страхового відшкодування, оскільки саме третіми особами-1, 2 - Компанією „ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" та Компанією „ЕмЕчСіЕс" за контрактами поставки були порушені зобов'язання з передачі відповідачу належного товару, внаслідок чого цей товар неможливо було реалізовувати в Україні. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третіх осіб-1, 2 у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У минулих судових засіданнях представник зазначених осіб вважав, що позов підлягає задоволенню, оскільки несплата вартості товару відповідачем є страховим випадком, за яким третім особам було виплачене страхове відшкодування, і в порядку суброгації відповідач, як винна особа, має компенсувати вказані витрати страховій компанії.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

26.09.2011 року між Французькою компанією зі страхування зовнішньої торгівлі (COMPAGNIE FRANCAISE D'ASSURANCE POUR LE COMMERCE EXTERIEUR) (страховиком) та групою компаній, що входять до складу MH SNC, зокрема, компаніями JAS HENNESSY & CO та MHCS (страхувальниками), був укладений договір страхування кредиту (глобальянсу) № 292847 G 21 (далі - договір страхування).

За умовами п. 17 цього договору видом застрахованої діяльності є: продаж винограду, вин, спиртних напоїв та пов'язані з цим послуги; країнами покриття є будь-яка країна. Цим же пунктом встановлені гарантовані частки гарантії: для Франції - 100% чистого боргу без ПДВ, для інших країн - 100% чистого боргу із ПДВ.

Предметом даного договору є гарантія продажів проти ризику несплати заборгованості на користь страхувальників, визначених в переліку компаній в додатку № 3 до договору страхування (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 4.1 договору страхування, якщо покупець фінансово неспроможний, страхувальникам сплачується компенсація протягом тридцяти днів після отримання документів, що підтверджують фінансову неспроможність, а також виправдувальних документів щодо боргових вимог останніх.

Згідно з п. 4.2 договору страхування компенсація дорівнює розміру чистого боргу страхувальника в межах розміру агремана (дозволу) із застосуванням гарантованої долі.

Компенсація сплачується, якщо страхувальники відповідають всім умовам, що передбачені у договорі, та якщо страхувальники надали страховику всі виправдувальні документи про боргові вимоги та, якщо треба, про фінансову неспроможність покупця (п. 4.3 договору страхування).

Гарантія набуває юридичної сили у разі наявності спірних заборгованостей страхувальників, що мають відношення до продажу товарів, що входять до області застосування договору, зокрема, при продажі товарів відразу після відправлення товарів на експорт (п. 1.2 договору страхування).

Відповідно до п. 4.4 договору страхування виплата компенсації призводить до придбання Компанією "COFACE" всіх прав кредитора та акцій за розміром боргу, відсотків та допоміжних платежів гарантованої боргової вимоги.

Також у судовому засіданні встановлено, що 30.03.2011 року між Компанією „ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" (постачальник) та Спільним українсько-німецьким підприємством „Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (покупець) був укладений контракт поставки № АІ-078 (далі - контракт-1), відповідно до умов якого постачальник виробляє та здійснює продаж, а покупець купує алкогольні напої (п. 1.1 контракту).

Пунктом 2.1 контракту-1 визначено, що ціни вказуються в додатках на кожну конкретну поставку товару, які є невід'ємною частиною контракту.

Відповідно до п. 3.1 контракту-1 постачальник здійснює поставку товару на умовах поставки FCA Cognac, Франція (Інкотермс-2010). Покупець організовує доставку марок акцизного податку на адресу постачальника за власний рахунок (п. 3.2).

Згідно з п. 4.1 контракту-1 платежі здійснюються наступним чином - покупець сплачує 100 % від вартості товару проти документів. Покупець зобов'язаний, зокрема, отримати за власний рахунок та на свій страх та ризик ліцензії на імпорт та сплатити всі митні платежі, необхідні для імпорту товарів (п. 5.2).

Також 30.01.2012 року між Компанією „ЕмЕчСіЕс" (постачальник) та Спільним українсько-німецьким підприємством „Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (покупець) був укладений контракт поставки № АІ-153 (далі - контракт-2), відповідно до якого постачальник виробляє та здійснює продаж, а покупець купує алкогольні напої (далі - товар) (п. 1.1 контракту-2).

Згідно з пунктом 2.1 цього контракту ціни вказуються в додатках на кожну конкретну поставку товару, які є невід'ємною частиною контракту-2.

Відповідно до п. 3.1 контракту-2 постачальник здійснює поставку товару на умовах поставки EXW Recy, Франція (Інкотермс-2010). Покупець організовує доставку марок акцизного податку на адресу постачальника за власний рахунок (п. 3.2 контракту-2).

Згідно з п. 4.1 контракту-2 платежі здійснюються наступним чином - покупець сплачує 100 % від вартості товару на протязі шестидесяти днів з дати виставлення рахунку.

Відповідач зобов'язаний, зокрема, отримати за власний рахунок та на свій страх та ризик ліцензії на імпорт та сплатити всі митні платежі, необхідні для імпорту товарів (п. 5.2 контракту-2).

Пунктами 8.3 зазначених контрактів-1,2 передбачено, що претензії по якості та кількості поставленого товару можуть бути прийняті не пізніше десяти днів після приймання товару відповідачем на умовах, вказаних у даних контрактах.

Відповідно до ч. 2 п. 10.1 контрактів-1, 2 будь-які розбіжності, що виникли із даного договору чи його похідних та наслідків, і які не можуть бути врегульовані в досудовому порядку сторонами, повинні бути в межах компетенції юрисдикції за юридичною адресою відповідача. Проте, продавець залишає за собою право надати в суд компетентної юрисдикції згідно з юридичною адресою покупця претензії у зв'язку зі стягненням боргів покупця перед продавцем.

Отже, судом встановлено, що договором страхування між позивачем та третіми особами, були застраховані майнові інтереси Компанії "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" та Компанії "ЕмЕчСіЕс" від несплати відповідачем заборгованості за контрактами-1, 2.

У той же час, перевіряючи виконання сторонами умов контрактів-1, 2, у судовому засіданні встановлено, що Компанія "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" та Компанії "ЕмЕчСіЕс" поставили відповідачу - СУНП „Марком" товар загальною вартістю 786 012 євро 60 євроцентів (з яких третя особа-1 - на суму 522 347,60 євро, а третя особа-2 - на суму 263 665,00 євро), що підтверджується рахунками-фактури (інвойсами) від 06.03.2014 року № 560211440 на 9 088 євро без ПДВ, від 06.03.2014 року № 560211441 на 10 736,40 євро без ПДВ, від 06.03.2014 року № 560211439 на загальну суму 243 840, 60 євро без ПДВ, від 05.03.2014 року № 58044636 на загальну суму 261 970, 25 євро без ПДВ, від 24.03.2014 року № 58044770 на 260 377,35 євро.

Разом з тим, відповідач зобов'язання за контрактами поставки зі свого боку виконав неналежним чином, здійснив оплату поставленого товару частково - сплатив на користь Компанії "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" 72 347,60 євро згідно з рахунком № TFMI21 від 24.03.2014 р. Отже, у відповідача виникла заборгованість за контрактами-1, 2 у загальній сумі 713 665 євро, з яких заборгованість перед третьою особю-1 - на суму 450 000,00 євро, перед третьою особою-2 - на суму 263 665,00 євро.

У подальшому страхувальники за договором страхування (треті особи по справі) звернулися до Французької компанії зі страхування зовнішньої торгівлі із заявами про настання страхового випадку для отримання страхового відшкодування, як це передбачено договором глобальянсу № 292847 G 21 від 26.09.2011 року.

Розглянувши звернення Компаній "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" та "ЕмЕчСіЕс" страховик визнав подію (виникнення заборгованості за контрактами-1, 2 у відповідача) страховим випадком та виплатив страхове відшкодування: Компанії „ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" - 450 000, 00 євро, Компанії „ЕмЕчСіЕс" - 263 665,00 євро, що підтверджується платіжними дорученнями № SA447945/2014B25531 від 08.12.2014 року та № SA0H0040/2014B25530 від 08.12.2014 року.

Після перерахування позивачем страхового відшкодування, треті особи-1, 2 склали розписки про суброгацію, в яких підтвердили одержання страхових відшкодувань від страховика та передали позивачу усі права і позови в межах суми застрахованих претензій.

Отже, Компанія "COFACE" вважає, що до неї перейшло право вимоги від відповідача на відшкодування витрат, понесених нею у зв'язку з виплатою страхових відшкодувань за договором страхування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідач під час розгляду справи заперечував правомірність виникнення у позивача права вимоги на страхове відшкодування з тих підстав, що відповідно до п.п. е), g) статті 1.3.1 договору страхування цей договір застосовується лише за умови належного виконання страхувальниками (третіми особами-1, 2) своїх зобов'язань з поставки товару, що зазначеними особами дотримано не було.

Перевіривши такі доводи СУНП „Марком", суд не погоджується з ними, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів цивільного законодавства шкода, завдана майну та особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Якщо дії третьої особи, якими страхувальнику спричинені збитки, є страховим випадком, то у такого потерпілого (страхувальника за договором страхування) є дві можливості відшкодування шкоди: за рахунок безпосереднього заподіювача шкоди або за рахунок відповідальної за його дії особи (страховика) шляхом отримання страхового відшкодування. Право вибору належить самому потерпілому.

Перехід права вимоги від страхувальника до страховика називається суброгацією. Законодавством для суброгації відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України встановлений особливий правовий режим.

При суброгації нового зобов'язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора - потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого.

Отже, суброгація передбачає лише зміну осіб у вже наявному зобов'язанні (зміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. Це означає, що одна особа набуває прав і обов'язків іншої особи у конкретних правовідносинах. У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. Таким чином, при суброгації нового зобов'язання з відшкодування шкоди не виникає, проте право вимоги такого відшкодування переходить від одного кредитора до іншого.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що в даному відбулася заміна кредитора у визначений законом спосіб на користь позивача.

При цьому необхідно зазначити, що оскільки нового зобов'язання з відшкодування шкоди у відповідача не виникло, і у позивача відповідне право вимоги на стягнення страхового відшкодування не виникло, а перейшло в порядку суброгації (ст. 993 Цивільного кодексу України), то даний спір відноситься до компетенції господарських судів України з огляду на положення п. 10.1 контрактів-1, 2, про що йшлося вище.

Також про вказані висновки зазначив Вищий господарський суд України у постанові від 12.07.2016 р. по даній справі, які під час нового розгляду справи враховує господарський суд міста Києва.

У той же час, скасовуючи попереднє судове рішення по даній справі, Вищий господарський суд України зазначив про необхідність перевірки розміру виплати Компанією "COFACE" страхового відшкодування третім особам-1, 2.

Дотримуючись вказівок Вищого господарського суду України та перевіряючи позовні вимоги в цій частині, суд приймає до уваги положення чинного законодавства, згідно з якими при суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування.

Таким чином, розмір страхового відшкодування має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Якщо розрахунок здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування, то при визначенні розміру вимоги страховика, яка підлягає задоволенню, із суми, виплаченої страховиком страхувальнику, виключається виплата, не передбачена договором.

Як вбачається з договору глобальянсу, що розглядається, сторони передбачили порядок розрахування заподіяної шкоди. Так, згідно з п. 4.4 договору страхування виплата компенсації страховиком призводить до придбання ним (позивачем) всіх прав кредитора та акцій за розміром боргу, відсотків та допоміжних платежів гарантованої боргової вимоги.

А відповідно до п. 4.2 договору страхова компенсація дорівнює розміру чистого боргу страхувальників в межах розміру агреману із застосуванням гарантованої долі.

При цьому за визначеннями статті 16 договору страхування боргом (борговою вимогою) є сума рахунку або рахунків, яку покупець винен в межах договорів продажу, що входять до області застосування цього договору. Чистий борг - це чиста боргова вимога, яка складається із залишку на рахунку збитків.

Пунктами 17 та 18 договору страхування визначена гарантована частка України (інших країн), що становить - 100 %, а також поріг агреману (дозволу на виплату), який дорівнює 1 000 000 євро.

Таким чином, на підставі зазначених умов договору, суд встановив, що розмір суми страхового відшкодування, що підлягала виплаті позивачем на користь Компанії "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО", становив 450 000,00 євро (чистий борг 522 347,60 євро - 72 237,60 євро погашеної заборгованості, гарантована частка - 100 %, сума виплати не перевищує поріг агреману 1 000 000 євро).

За такою ж формулою була розрахована сума страхового відшкодування на користь Компанії "ЕмЕчСіЕс" - 263 665,00 євро (263 665,00 євро - чистий борг, гарантована частка - 100 %, сума виплати не перевищує поріг агреману (1 000 000 євро)). Отже, загальна сума страхового відшкодування, яка підлягала виплаті третім особам-1, 2, становила 713 665,00 євро.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач вірно здійснив розрахунок суми страхового відшкодування за договором страхування та, як вже було встановлено, здійснив її виплату. При цьому під час звернення з даним позовом до суду в порядку суброгації за стягненням витрат, понесених за договором страхування, розмір страхового відшкодування не змінився та він відповідає вищезазначеному.

Також відповідач, обґрунтовуючи заперечення проти позову, вказував, що саме третіми особами були порушені умови контрактів-1, 2 в частині поставки товару належного маркування- не було зазначено дату розливу на пляшках після дати отримання відповідачем (імпортером) акцизних марок, внаслідок чого цей товар неможливо було реалізовувати в Україні.

Однак, такі доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки вказані вимоги до маркування поширюються на алкогольні напої вітчизняного виробництва, а не на імпортовану продукцію іноземних виробників, зокрема, Компаній "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" та "ЕмЕчСіЕс". Аналогічні висновки щодо маркування були зроблені у адміністративних справах № 826/2554/15 та № 826/2556/15 за позовами СУНП „Марком", що розглядались Окружним адміністративним судом міста Києва та були долучені до матеріалів справи. Так, зі змісту вказаних судових рішень, вбачається, що саме СУНП „Марком" надав обґрунтування з посиланням на п. 226.9, ст. 226 та п. 222.2 ст. 222 Податкового кодексу України, що для імпортованої алкогольної продукції дата розливу не є датою визначення ставки акцизного податку.

Також, як вбачається з умов контрактів-1, 2 (п. 5.2) на відповідача покладений обов'язок отримати за свій рахунок, і на свій страх і ризик ліцензії на імпорт та виконати всі митні платежі, необхідні для імпорту спірної продукції. Також на відповідача, як імпортера іноземних алкогольних напоїв, покладено виконання вимог щодо маркування спірної продукції акцизними марками (сплати акцизного податку).

Окрім цього, суд враховує, що відповідно до п. 20 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251, контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють територіальні органи Державної фіскальної служби, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - територіальні органи Державної фіскальної служби.

У пункті 17 зазначеного Положення вказано, у що разі порушення порядку маркування ввезених алкогольних напоїв і тютюнових виробів та/або сплати податку не в повному обсязі, товар не допускається до митного оформлення і ввезення його на митну територію України забороняється. У той же час, сам відповідач зазначає, що поставлена йому третіми особами-1, 2 продукція була розмитнена та розміщена на його складі.

Таким чином, наявність марок акцизного збору та правильність застосування ставок акцизного податку щодо спірної продукції були вже перевірені територіальними органами Державної фіскальної служби України під час ввезення такої продукції на митну територію України.

Надану відповідачем електронну переписку з третіми особами стосовно того, що деякі торгівельні мережі відмовляються брати на реалізацію товар без зазначення дати розливу спростовуються наявними у справі доказами.

Також слід зазначити, що згідно з пунктом 8.3 контрактів-1, 2 претензії по якості та кількості поставленого товару можуть бути прийняті не пізніше десяти днів після приймання товару відповідачем на умовах, вказаних в даному контракті. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які претензії та акти експертних установ щодо невірного маркування поставленої третіми особами-1, 2 продукції, які надійшли до третіх осіб в десятиденний строк. У свою чергу, відповідач разом із поставленим товаром отримав сертифікати відповідності, в яких була зазначена інформація про дату розливу.

Ще, як на одну з підстав відмови у задоволенні позову, відповідач послався на п. 4.5 договору страхування, відповідно до якого виплата гарантії призупиняється у разі спору, що впливає на боргові вимоги, до моменту поки права продавця будуть визнані судовим рішенням, яке набрало чинності в країні покупця. При цьому, відповідач вказав на наявність спору щодо боргових вимог за контрактами поставки, що перебуває на розгляді у торговому суді міста Лілль (Франція) - справа за позовом СУНП „Марком" до Компанії "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" та Компанії „ЕмЕчСіЕс" про встановлення обставин за контрактами-1, 2 та відшкодування збитків, внаслідок розірвання цих контрактів.

Разом з тим, суд зазначає, що спір з приводу наявності боргових вимог за контрактами виник між учасниками правовідносин пізніше, ніж було прийнято рішення про сплату страхового відшкодування і фактичної його сплати третім особам, тому суд відхиляє вказані доводи.

Також твердження відповідача про розірвання ним контрактів-1, 2 з третіми особами судом відхиляються, оскільки вказана обставина не має значення для вирішення питання про наявність підстав для виплати страхового відшкодування страхувальникам на час настання страхового випадку та компенсації її страховику.

Відповідно до ст. 33 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

У даному випадку відповідачем не було доведено обставин, які б вказували на наявність підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування третім особам-1, 2.

Як вже зазначалось, згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, позивач виплативши страхове відшкодування третім особам-1, 2 у сумі 713 665,00 євро, отримав право вимоги до СУНП „Марком" (покупця за контрактами-1, 2), як до особи, відповідальної за завдану шкоду внаслідок неналежного виконання останнім своїх зобов'язань за договорами поставки.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги пояснення представників сторін та надані докази, суд дійшов висновку, що позов Компанії "COFACE" про стягнення 713 665,33 євро підлягає задоволенню. При цьому суд враховує, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України (14.08.2015 р.), вказана сума заборгованості в еквіваленті на українську гривню станом на час подачі позову до суду становила 16 963 168,33 грн., а отже, саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

У разі задоволення позову судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України також покладаються на відповідача, у тому числі за розгляд апеляційної та касаційної скарг.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 32 - 35, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Французької компанії зі страхування зовнішньої торгівлі (COMPAGNIE FRANCAISE D'ASSURANCE POUR LE COMMERCE EXTERIEUR) до Спільного українсько-німецького підприємства „Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Компанії "ДЖАС ХЕННЕССІ ЕНД КО" (Jas HENNESSY & Co), Компанії "ЕмЕчСіЕс" (MHCS) про стягнення 713 665,00 євро, що еквівалентно 16 963 168, 33 грн., задовольнити.

Стягнути зі Спільного українсько-німецького підприємства „Марком" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (04053, м. Київ, провулок Нестеровський, буд. 7/9; ідентифікаційний код 14364757) на користь Французької компанії зі страхування зовнішньої торгівлі (COMPAGNIE FRANCAISE D'ASSURANCE POUR LE COMMERCE EXTERIEUR) (зареєстрована в реєстрі комерційних компаній та підприємств м. Нантера під номером 552 069 791 481, місцезнаходження юридичної особи: 12, cours Michelet, La Defense 10, 92800 ПЮТО (PUTEAUX) страхове відшкодування в сумі 713 665 (сімсот тринадцять тисяч шістсот шістдесят п'ять) євро 00 євроцентів, що за курсом Національного банку України станом на 14.08.2015 р. становить 16 963 168 (шістнадцять мільйонів дев'ятсот шістдесят три тисячі сто шістдесят вісім) грн. 33 коп., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 10 листопада 2016 року.

Повний текст рішення підписаний 16 листопада 2016 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя Головіна К.І.