У х в а л а

11 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України Жайворонок Т.Є., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_1 про повернення сплаченої суми судового збору,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року до Верховного Суду України надійшла заява ФОП ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору в розмірі 860,25 грн згідно квитанції від 24 грудня 2013 року № 650_888_1/691.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ухвалою Вищого господарського суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 909/122/13-г ФОП ОСОБА_1 було надано строк для усунення недоліків заяви: зобов'язано сплатити судовий збір на належний рахунок. Кошти, які були сплачено за квитанцією № 650_888_1/691, Вищий господарський суд України ФОП ОСОБА_1 не повернув.

За змістом положень ч. 2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об'єктів та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Пунктом 5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 вересня 2013 року № 787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податку, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили.

Таким чином, питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується тим судом, який розглядав справу.

Оскільки справа ФОП ОСОБА_1 не розглядалася Верховним Судом України, заява про повернення судового збору має бути розглянута Вищим господарським судом України.

Ураховуючи наведене, Верховний Суд України позбавлений процесуальної можливості у вирішенні питання щодо повернення ФОП ОСОБА_1 сплаченого судового збору в розмірі 860,25 грн згідно квитанції від 24 грудня 2013 року № 650_888_1/691.

Отже, в прийнятті заяви ФОП ОСОБА_1 про повернення сплаченої суми судового збору слід відмовити.

Керуючись п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, ст. 44 Господарського процесуального кодексу України, ст.ст. 7, 9 Закону України «Про судовий збір»,

у х в а л и в:

Відмовити у прийнятті заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про повернення сплаченої суми судового збору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду України Т.Є. Жайворонок