ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Справа № 904/3671/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Куровського С.В. - головуючого (доповідача),

Катеринчук Л.Й.,

Ткаченко Н.Г.,

за участю представників:

ТОВ "Автотранспортне підприємство "Максімус" - Шпака В.І. (дов. від 10.04.2014),

ТОВ "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" - Туніки Г.В. (дов. від 08.12.2015),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне

підприємство "Максімус"

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду

від 04.08.2016

та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2016

у справі №904/3671/15 господарського суду Дніпропетровської області

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з

управління активами "ІЗІ ЛАЙФ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне

підприємство "Максімус"

про визнання банкрутом,

встановив:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2016 (суддя Калиниченко Л.М.) долучено до матеріалів справи № 904/3671/15 клопотання №б/н від 26.01.16р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" з додатками.

Кандидатуру арбітражного керуючого Вербицького Олексія Вікторовича, свідоцтво № 692 від 18.04.2013р. - відхилено.

Задоволено заяву арбітражного керуючого Константінова І.М., свідоцтво №1232 від 01.07.13р. про призначення розпорядником майна по даній справі.

Порушено провадження у справі №904/3671/15 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство "Максімус".

Визнано грошові вимоги кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство "Максімус" в сумі 28 872 321, 21 грн.

Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника строком на сто п'ятнадцять календарних днів до 23.05.16р., призначено розпорядником майна боржника ТОВ "Автотранспортне підприємство "Максімус" арбітражного керуючого Константінова Ігоря Михайловича. Встановлено грошову винагороду розпоряднику майна арбітражному керуючому Константінову І.М. у розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень. Сплата грошової винагороди розпоряднику майна здійснюється шляхом її авансування заявником (кредитором).

Зобов'язано розпорядника майна Константінова І.М. вчинити певні дії.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.08.2016 (колегія суддів у складі: Чус О.В., Березкіна О.В., Величко Н.Л.) ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2016 залишено без змін.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Автотранспортне підприємство "Максімус" просить скасувати вказані вище ухвалу суду першої інстанції від 26.01.2016 та постанову суду апеляційної інстанції від 04.08.2016, відмовити ТОВ "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" у порушенні провадження у справі про банкрутство ТОВ "Автотранспортне підприємство "Максімус". В обґрунтування посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а саме, ст.ст. 1, 10, 11, 16, 98, 114 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 43 ГПК України.

ТОВ "Компанія з управління активами "ІЗІ ЛАЙФ" проти вимог касаційної скарги заперечує з підстав, викладених у відзиві на касаційну скаргу, вважає ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2016 та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.08.2016 законними, прийнятими з дотриманням норм матеріального та процесуального права та просить залишити без змін, а касаційну скаргу відхилити.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі Закон про банкрутство).

У ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону про банкрутство заява про порушення провадження у справі про банкрутство подається боржником або кредитором у письмовій формі та повинна містити, зокрема виклад обставин, що є підставою для звернення до суду, а також перелік документів, що додаються до заяви, серед яких: докази того, що сума безспірних вимог кредитора (кредиторів) сукупно становить не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, якщо інше не передбачено цим Законом; рішення суду про задоволення вимог кредитора, що набрало законної сили; відповідна постанова органу державної виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора; докази того, що сума вимог кредитора (кредиторів) не забезпечена повністю заставою майна боржника (за наявності застави).

Отже, кредитор, вимоги якого забезпечені заставою майна боржника, може ініціювати справу про банкрутство лише у випадку, якщо сума його вимог до боржника перевищує вартість переданого в заставу майна, за умови відповідності цих вимог (і в частині їх розміру) приписам ч. 3 ст. 10 Закону про банкрутство.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону про банкрутство перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюється у підготовчому засіданні, яке проводиться у порядку, передбаченому цим Законом.

Встановлення зазначених обставин необхідно, оскільки згідно ч. 7 ст. 16 Закону про банкрутство суд відмовляє в порушенні провадження у справі про банкрутство, якщо вимоги кредитора є повністю забезпеченими майном боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із заявою про порушення справи про банкрутство, ініціюючим кредитором - ТОВ "Компанія з управління активами"ІЗІ ЛАЙФ" вказано, що безспірні вимоги до боржника становлять суму у розмірі 28 872 321, 21 грн., що підтверджуються рішенням господарського суду м.Києва від 14.05.14р. по справі № 34/321, яким з ТОВ "Автотранспортне підприємство"Максімус" стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами"ІЗІ ЛАЙФ" , що діє в інтересах та за рахунок коштів пайового венчурного інвестиційного фонду закритого типу "Гамма" не диверсифікованого виду закритого типу заборгованість за кредитним договором №15-93/17-555/07 від 23.02.2007 у розмірі 30 467 413, 31 грн., з яких: 23 364 626, 99 грн. заборгованості за кредитором, 5 265 249, 02 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитором, 3 600, 00 грн. - заборгованість по сплаті комісійної винагороди, 1595 092, 10 грн. пені, 213 109, 20 грн. - 3% річних, 25 500, 00 грн. - витрат по сплаті державного мита та 236, 00 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, про що 30.07.14р., про що було видано наказ.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що за кредитним договором №15-93/17-555/07 від 23.02.2007 в заставу кредитору ТОВ "Компанія з управління активами"ІЗІ ЛАЙФ" (правонаступник ВАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк") за договорами застави (з відповідними змінами до договорів) було передано майно, яке належить як боржнику, так і іншій особі - майновому поручителю.

Однак, суд першої інстанції ніякої правової оцінки вказаним обставинам не надав, вони були предметом розгляду лише в суді апеляційної інстанції, який встановив, що по кожному із кредитних договорів мало місце забезпечення вимог ініціюючого кредитора ТОВ "Компанія з управління активами"ІЗІ ЛАЙФ" як за рахунок майна, так і майнового поручителя.

При цьому, посилаючись ч. 7 ст. 16 Закону зазначив, що забезпечення вимог кредитора заставою майна майнового поручителя, який не є боржником, не визначено як підставу для відмови у порушенні провадження у справі про банкрутство.

Водночас, судами попередніх інстанцій належним чином не були досліджені обставини щодо встановлення заявлених ТОВ "Компанія з управління активами"ІЗІ ЛАЙФ" сум кредиторських вимог в заяві про порушення справи про банкрутство, а також в заяві з додатковими вимогами до боржника, оскільки не зроблено аналізу договорів про відкриття кредитної лінії та договорів застави, які забезпечують вимоги заставодержателя, не встановлено загальний розмір заборгованості за та розмір заборгованості, що не покривається вартістю заставного майна, перелік та розмір вартості заставного майна, не встановлено чи вживалися необхідні заходи щодо примусового стягнення відповідного майна в порядку виконавчого провадження. В той час як дані обставини є предметом доказування у даній справі, оскільки безпосередньо пов'язані з правами та обов'язками боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається за результатами обговорення усіх обставин справи, а ч. 1 ст. 43 названого Кодексу передбачено всебічний, повний і об'єктивний розгляд в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності. Оскаржені судові рішення таким вимогам не відповідають.

Відповідно до ст. 111-7 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції згідно приписів статей 111-5, 111-7 Господарського процесуального кодексу України, вважає, що оскаржувані ухвала суду першої інстанції від 26.01.2016 та постанова суду апеляційної інстанції від 04.08.2016 підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до місцевого господарського суду.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати викладене, повно та всебічно дослідити всі суттєві обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, перевірити ствердження та заперечення сторін, всім зібраним доказам надати належну оцінку в їх сукупності та вирішити спір відповідно до вимог закону.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11112 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранспортне підприємство "Максімус" задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 04.08.2016 та ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2016 по справі №904/3671/15 скасувати.

Справу № 904/3671/15 направити на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області в іншому складі суду.

Головуючий Куровський С.В.

Судді Катеринчук Л.Й.

Ткаченко Н.Г.