УХВАЛА

10.11.2016 справа № 910/27266/15

За заявою малого приватного підприємства Фірма "Ерідон"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

ОСОБА_2

про визнання недійсним договору купівлі-продажу в межах справи

№ 910/27266/15

За заявою малого приватного підприємства Фірма "Ерідон"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)

про визнання банкрутом

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від заявника Денисенко М.Д. - предст. за дов.,

від відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5- предст. за дов.,

Присутні: Реверук П.К. - ліквідатор боржника

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заявник звернувся до суду з заявою про порушення справи про банкрутство фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1), оскільки останній неспроможний сплатити борг.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.10.15 заяву про порушення справи про банкрутство прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання суду на 10.11.15.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.11.15 порушено провадження у справі № 910/27266/15 та призначено наступне засідання на 22.12.15.

Постановою господарського суду міста Києва від 22.12.15 визнано боржника банкрутом та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Реверука П.К.

09.09.16 від малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" надійшла заява про визнання недійсним договору купівлі-продажу в межах справи № 910/27266/15.

Враховуючи викладене вище, розгляд заяви призначено на 11.10.16.

11.10.16 від ліквідатора боржника надійшли пояснення на заяву в межах справи № 910/27266/15.

11.10.16 від ліквідатора боржника надійшло клопотання про витребування доказів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.10.16 відкладено розгляд заяви на 10.11.16.

У судовому засіданні, розглянувши заяву малого приватного підприємства Фірма "Ерідон" про визнання недійсним договору купівлі-продажу в межах справи № 910/27266/15 та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

В поданій заяві мале приватне підприємство Фірма "Ерідон" просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 05.12.14 1/2 частини земельної ділянки загальною площею 0,0614 га. (надалі - земельна ділянка), укладений між колишніми дружиною та чоловіком ОСОБА_1 (надалі - боржник) та ОСОБА_2.

На думку заявника, земельна ділянка була продана за заниженою вартістю, що призвело до неплатоспроможності боржника перед кредиторами.

На підтвердження своїх доводів заявник не надав суду жодних належних доказів.

Представник боржника, у судовому засіданні, надав суду заперечення з додатковими поясненнями на заяву в межах справи № 910/27266/15, в яких зазначив про неможливість її задоволення, у зв'язку з її не обґрунтованістю та просив суд відмовити в її задоволенні.

Оцінюючи подані заявником, ліквідатором боржника та боржником докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин заяви в межах справи № 910/27266/15 в їх сукупності, суд вважає, що подана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень статгі 41 ГПК господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом N 2343-ХП.

Частиною дев'ятою статті 16 ГГІК (виключна підсудність справ) передбачено, що справи у майнових спорах, передбачених пунктом 7 частини першої статті 12 цього Кодексу, розглядаються господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Зазначені норми кореспондуються з положеннями частини четвертої статті 10 Закону N 2343-ХІІ, відповідно до якої суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, тощо.

Системний аналіз положень Закону N 2343-ХП дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону N 2343-ХП мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, а тому правочини (договори) або майнові дії боржника, які були вчинені боржником після порушення справи про банкрутство або протягом одного року, що передував порушенню справи про банкрутство, можуть бути відповідно визнані недійсними або спростовані господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або конкурсного кредитора (частина перша статті 20 Закону N 2343-ХП); за позовом розпорядника майна (частина дев'ята статгі 22 Закону N 2343-ХП); за заявою комітету кредиторів (частина восьма статгі 26 Закону N 2343-ХП); за заявою керуючого санацією (частина п'ята статті 28 Закону N 2343-ХП); за заявою ліквідатора (частина друга статті 41 Закону N 2343-ХП).

З огляду на сферу регулювання Закону N 2343-ХП загалом і за змістом зазначеної норми статті 20, вона є спеціальною по відношенню до загальних, установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ця норма передбачає додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Відповідно до вимог статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлене законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно частин 1, 2, 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити діючому законодавству, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вбачається матеріалів справи:

-земельна ділянка продана за ціною не нижчою ніж її оціночна вартість, що підтверджується звітом про експертну грошову оцінку земельної ділянки, складеного 13.11.14 товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Плюс";

-договір купівлі-продажу був укладений не між суб'єктом підприємницької діяльності і фізичною особою, а між фізичними особами, тобто між чоловіком і дружиною за домовленістю.

Так, за приписами статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З системного аналізу вищевикладеного, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення поданої заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу в межах справи № 910/27266/15.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, суд -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити малому приватному підприємству Фірма "Ерідон" у задоволенні заяви про визнання недійсним договору купівлі-продажу в межах справи № 910/27266/15.

2.Копію ухвали надіслати сторонам та голові комітету кредиторів.

Суддя М.В. Пасько