РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016Справа №910/18136/16

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АКСОР ІНДАСТРІ»

До товариства з обмеженою відповідальністю «САММОВАР»

Про стягнення 28375,00 грн.

Суддя Ковтун С.А.

Представники сторін:

від позивача Шумік Н.М. (за дов.)

від відповідача не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося з товариство з обмеженою відповідальністю «АКСОР ІНДАСТРІ» до товариства з обмеженою відповідальністю «САММОВАР» про стягнення 28375,00 грн..

Позовні вимоги мотивовані відсутністю підстав для знаходження у відповідача вказаних коштів.

Суд своєю ухвалою від 05.10.2016 порушив провадження у справі № 910/18136/16, розгляд останньої призначив на 20.10.2016.

Копія ухвали Господарського суду міста Києва від 29.09.2016, яка надсилалась відповідачу на адресу, вказану у позовній заяві, а саме: вул. Композитора Мейтуса, 4-А, кв. 141, м. Київ, 03191, яка співпадає з місцезнаходженням товариства з обмеженою відповідальністю «САММОВАР» згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно відповідача, повернута до суду не врученою адресату за закінченням строку зберігання поштового відправлення на підприємстві поштового зв'язку.

У зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача суд відклав розгляд справи до 10.11.2016.

Відповідач відзиву на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

08.12.2014 товариство з обмеженою відповідальністю «АКСОР ІНДАСТРІ» (замовник) та товариство з обмеженою відповідальністю «САММОВАР» (автор) уклали договір про створення за замовленням і використання WЕВ-сайт № 08/12-2014 (далі - Договір), згідно з п. 1.1 якого автор зобов'язався створити WЕВ-сайт (далі - твір) у складі комп'ютерної програми, бази даних, тексту, графіки, звуків, відео сюжетів, передати позивачу майнові авторські права на твір, виникнення яких обумовлене фактом його створення, а позивач зобов'язався прийняти носій, на якому зафіксований твір та виплатити відповідачу обумовлену цим Договором винагороду.

Оскільки результатом вищевказаних робіт є певний створений продукт (веб-ресурс у вигляді сайту), який не споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, даний продукт носить матеріалізований результат (міститься на електронному носії інформації), а сам Договір спрямований на регулювання процесу створення даного матеріалізованого результату, Договір за своєю правовою природою є договором підряду, правовідносини за яким регулюються главою 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строк виконання роботи або окремих етапів встановлюється у договорі підряду.

01.12.2015 замовник та автор уклали додаткову угоду до Договору, згідно з якою автор зобов'язався виконати та передати позивачу твір з урахуванням доповнення до технічного завдання від 01.12.2015 на створення веб-сайту (додаток № 2 до Договору). Строк виконання та передачі позивачу твору з урахуванням технічного завдання від 02.03.2015 та доповнення до технічного завдання від 01.12.2015 сторони погодили до 04.02.2016.

Також сторони погодили, що крім винагороди за створення твору, замовник сплачує автору винагороду за виконані та передані замовнику умови доповнення до технічного завдання від 01.12.2015 в розмірі 28375,00 грн., яка виплачується замовником до 16.02.2016.

09.02.2016 позивач перерахував на рахунок відповідача 28375,00 грн..

За твердженням позивача, відповідач не передав твір на створення веб-сайту.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач жодних доказів на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Правим наслідком прострочення боржника є право кредитора відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків, якщо виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора (ч. 3 ст. 612 ЦК України). Право вимагати збитки у випадку, якщо стане очевидним, що робота не буде виконана належним чином. надана замовнику ст. 849 ЦК України.

В даному випадку сплачені кошти як попередня оплата за Договором у розмірі 28375,00 грн. є витратами, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права, що є реальними збитками (ст. 22 ЦК України).

Отже, є обґрунтованими та підлягають задоволенню вимоги позивача до відповідача про стягнення 28375,00 грн..

Наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків станом за період 01.12.2014-30.05.2016, у якому зафіксований борг відповідача перед позивачем у розмірі 28225,00 грн., не є первинним документом або правочином щодо зміни розміру заборгованості, а тому не може бути покладений в основу судового рішення при визначенні суми стягнення.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «САММОВАР» (вул. Композитора Мейтуса, 4-А, кв. 141, м. Київ, 03191, код 39272097) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АКСОР ІНДАСТРІ» (вул. Собінова, 1, м. Дніпро, 49083, код 37806217) 28375,00 грн., 1378,00 грн. судового збору.

Рішення підписано 17.11.2016

Суддя С. А. Ковтун