УХВАЛА

14.11.2016Справа № 910/28462/15

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" /заявник/ у справі № 910/28462/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ"

до Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство "Національний спортивний комплекс "Олімпійський"

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Трест "Київміськбуд-3"

про стягнення 4725091,09 грн.

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін:

від позивача: Мольченко В.Г. (за довіреністю);

від відповідача-1: Клименко О.А. (за довіреністю).

від третьої особи-1: не з'явились;

від третьої особи-2: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" 4725091,09 грн., з яких: 2515326,10 грн. основний борг, 258538,87 грн. - 3% річних та 1951226,12 грн. збитки від інфляції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 року у справі № 910/28462/15 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" 2 515 326,10 грн. основного боргу, 258 538,87 грн. - 3% річних, 1 951 226,12 грн. збитки від інфляції та судовий збір.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 року рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 року скасовано частково стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Київміськбуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" 2 515 326,10 грн. основного боргу, 220 694,71 грн. - 3% річних, 1 951 226,12 грн. збитків від інфляції, 70 308,70 грн. 70 коп. судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 14.09.2016 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 26.07.2016 року у справі №910/28462/15 та рішення Господарського суду міста Києва від 14.01.2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями справу №910/28462/15 передано судді Цюкалу Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 року суддею Цюкало Ю.В. розгляд справи призначено на 07.11.2016 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2016 року відкладено розгляд справи на 14.11.2016 року.

03.10.2016 року позивач звернувся до суду із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу та обліковуються на його рахунках в банківських або інших кредитно-фінансових установах в межах суми позову - 4 725 091,09 грн. та 70 876,37 грн. судових витрат.

В обґрунтування заявником зазначено, що відповідно до даних ЄДРСР винесено низку судових рішень про стягнення значної суми заборгованості з відповідача, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення у справі, крім того, останнім протягом всього розгляду справи вчинялися дії, спрямовані на затягування вирішення відповідного спору.

Дослідивши вказану заяву, заслухавши представників сторін, суд її відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів щодо забезпечення позову" особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (пункт 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування заходів щодо забезпечення позову").

Враховуючи те, що забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується вжиття певного заходу до забезпечення позову, а судові рішення, якими з відповідача стягуються грошові кошти (до того ж без відомостей щодо стану їх виконання) та, як вважає заявник, затягування вирішення спору у справі, такими доказами не являються, не встановивши також фактів навмисного штучного погіршення власного фінансового стану з боку відповідача, суд дійшов висновку, що достатні підстави вважати, що невжиття заходів до забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду відсутні, що зумовлює відхилення відповідної заяви позивача.

Керуючись ст.ст. 66-68, 86 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, суд,

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "СБМУ" у справі № 910/28462/15 відмовити.

Суддя Ю.В. Цюкало