Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "22" листопада 2016 р. Справа № 906/988/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність №2/16 від 10.10.2016;

ОСОБА_2 - довіреність від 15.11.2016;

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність №1.20/б-285 від 08.02.2016;

ОСОБА_4 - довіреність №1.20/б-1256 від 22.06.2016;

від третьої особи: ОСОБА_5 - довіреність №26/726 від 05.10.2016;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №16"

до Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Виконавчий комітет Житомирської міської ради

про скасування рішення адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.04.2015 № 9-р/к

Спір розглянутий у більш тривалий строк ніж передбачено ч.1 ст.69 ГПК України.

Позивач звернувся до суду з позовом про скасування рішення адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №9-р/к від 29.04.2015 по справі №3.5-24/2015 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу". Витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду від 21.07.2015 до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача залучено Виконавчий комітет Житомирської міської ради.

Ухвалою господарського суду від 17.09.2015 зупинено провадження у справі №906/988/15 до вирішення господарським судом Житомирської області справи №906/1277/15 за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради до Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 26.06.2015 №38 р/к по справі №3.5-40/2015.

03.11.2015 у справі №906/1277/15 за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради до Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 26.06.2015 №38 р/к по справі №3.5-40/2015 господарським судом Житомирської області винесено рішення про відмову у позові (а.с.17-23 т.2), яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.01.2016 (а.с.10-16 т.2) та постановою Вищого господарського суду України від 01.03.2016 (а.с. 6-9 т.2).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 18.10.2016 провадження у справі поновлено та призначено до розгляду.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях до неї (а.с.64-68 т.1).

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили, з підстав зазначених у відзиві та письмових запереченнях (а.с.75-78, 101-102 т.1).

Представник третьої особи (Виконавчий комітет Житомирської міської ради) в судовому засіданні позов підтримав з підстав, з підстав, зазначених у письмовому поясненні (а.с.85-86 т.1).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 29.04.2015 Адміністративною колегією Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення №9-р/к у справі №3.5-24/2015 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" ( а.с.34-37 т.1), відповідно до якого визнано, що КП "ВЖРЕП №16" протягом 2011 - 2014 років та поточного періоду 2015 року займає монопольне становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах відповідної зони обслуговування м.Житомира з частками 100 відсотків відповідно; визнано дії КП "ВЖРЕП №16", які полягають у застосуванні з 01.07.2014 по 02.10.2014 тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з порушенням порядку введення їх в дію, визначеного Законом України "Про житлово-комунальні послуги", порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50, ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку; за вчинення порушення, зазначеного в пункті 2 цього рішення, відповідно до абз.2 ч.2 ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" накладено на КП "ВЖРЕП № 16" штраф у розмірі 68000,00 грн.

Пунктом 4 даного рішення зобов'язано КП "ВЖРЕП №16" у місячний строк з дня одержання рішення припинити порушення, зазначене в пункті 2 цього рішення, шляхом проведення мешканцям житлових будинків, які обслуговує КП "ВЖРЕП №16", перерахунку плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.07.2014 по 02.10.2014 .

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги щодо визнання недійсним рішення адміністративної колегії, вважає, що підприємство не є монополістом на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та не підлягає під дію ст. 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" з огляду на те, що в межах зони обслуговування "КВЖРЕП №16" діє два Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Аконіт" та "Затишок-2", Житлово-будівельний кооператив №1 та Житлово-будівельний кооператив "Космос". Вважає, що дані суб'єкти господарювання не мають будь-яких перешкод для вступу на ринок з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Позивач вважає, що ці обставини достовірно відомі відповідачу, а отже в контексті ст. 35 ГПК України, не підлягають доказуванню.

Додатково зазначив, оскільки позивач не займає монопольного становища з часткою 100% відповідно на ринку надання послуг, то відповідач не може застосовувати до позивача відповідальність передбачену ч.2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Позивач також вважає, що відповідачем неправомірно застосовано до позивача відповідальність за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого у вигляді накладення штрафу у розмірі до 10 % доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Вважає, що відповідачем порушено матеріальні норми ст. ст. 50, 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", оскільки застосовано санкцію, яка не узгоджується з диспозицією п.2 ст.50 вказаного Закону.

Звертаючись з даним позовом позивач також звертає увагу суду, що відповідно до ч.3 ст.31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги. Отже, введення в дію тарифів на послуги підприємства здійснюється рішенням органу місцевого самоврядування - Виконавчого комітету Житомирської міської ради, а не КП "ВЖРЕП №16" ЖМР. Саме в рішенні органу місцевого самоврядування встановлюється дата введення його і, відповідно, тарифів у дію. Зважаючи на те, що оспорюваний тариф встановлений рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.05.2013 №208 та введений в дію після набрання чинності (через 15 днів після дати опублікування - 01.06.2013). Додаток 3 даного рішення передбачав застосування тарифів на житлові послуги з 1 грудня 2013. Рішенням виконкому 10.09.2013 №433 "Про визначення послуги з вивезення побутових відходів окремою комунальною послугою" послугу з вивезення побутових відходів визначено окремою комунальною послугою, що призвело до зміни розмірів тарифів на комунальні послуги. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.09.2014 №401 "Про внесення змін до рішень виконавчого комітет міської ради від 16.05.2013 №№ 191, 193, 195, 197, 201, 202, 203, 205, 206, 208" були перезатвердженні тарифи на послуги з утримання будинків споруд та прибудинкових територій, що встановлені з 1 грудня 2013 року; за виключенням з них складової - послуги з вивезення та утилізації твердих побутових відходів, оскільки дану послугу було виокремлено в окрему комунальну послугу відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 10.09.2013 №433.

Таким чином зазначає, що позивачем застосовуються тарифи встановлені виконавчим комітетом Житомирської міської ради згідно рішення №208 від 16.05.2013 та №401 від 17.09.2013.

Вважає висновки відповідача про те, що КП "ВЖРЕП №16" ЖМР вчинив дії, які полягають у застосуванні з 01.07.2014 по 02.10.2014 тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з порушенням порядку введення їх в дію, визначеного ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" не відповідають обставинам справи.

За таких обставин просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначає, що рішення адміністративної колегії Відділення від 29.04.2015 № 9-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 3.5-24/2015 є обґрунтованим, відповідає обставинам справи та прийняте з дотриманням норм чинного законодавства.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства, тощо.

Згідно зі ст.3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині:

1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції;

2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб'єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб'єктами природних монополій;

3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції;

4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції;

5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності визначені Законом України "Про захист економічної конкуренції", який спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

За змістом ст.7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

- перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом;

- проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Згідно ч.1 ст.12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Відповідно до п.15.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" №15 від 26.12.2011, установлення монопольного (домінуючого) становища суб'єкта (суб'єктів) господарювання включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку. При цьому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об'єкта аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку на підставі інформації, яка може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища.

Підпунктом 15.4 цієї ж постанови роз'яснено, що обов'язок з доведення в суді факту зайняття суб'єктом господарювання монопольного (домінуючого) становища на ринку покладається на Антимонопольний комітет України або його територіальне відділення, яке є стороною у справі. Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції", суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції.

Як вбачається з оспорюваного рішення, а також з письмового відзиву відповідача від 20.07.2015 № 1.20/6-1751 на позовну заяву (а.с. 75-78 т.1), при встановленні факту монопольного становища позивача на ринку відповідачем проведено аналіз ринків, на яких діє підприємство, відповідно до Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України №49-р від 05.03.2002,із урахуванням п.2.2 цієї Методики здійснено аналіз ринків, на яких діє КП "ВЖРЕП №16".

Відповідно до п. 3.1 Методики об'єктами аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища є:

- КП "ВЖРЕП №16"

- послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

При визначенні територіальних (географічних) меж ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на якому діє КП "ВЖРЕП №16", відповідач виходив з того, що у будинках, які перебувають на балансі позивача вказані послуги надає лише позивач, так як саме він визначений виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 10.09.2013 №436 "Про визначення виконавців послуг за результатами проведеного конкурсу на право надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в житловому фонді комунальної власності" за тарифами, встановленими для КП "ВЖРЕП №16" рішенням Виконкому від 17.09.2014 №401.

Таким чином, територіальними (географічними) межами ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначена відповідна зона обслуговування м. Житомира, де знаходяться будинки, що перебувають на балансі КП "ВЖРЕП №16".

Відповідно до п.6.1 Методики бар'єрами вступу на ринок є обставини, що перешкоджають новим суб'єктам господарювання почати конкурувати на рівних із суб'єктами господарювання, що вже діють на певному товарному ринку.

При цьому, згідно п.9.2 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, бар'єрами для вступу потенційних конкурентів на відповідний ринок є, зокрема, адміністративні обмеження, тобто, ті, які встановлені чинним законодавством України.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції чинній на час визначення позивача виконавцем відповідних послуг) визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього Закону в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, належить до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг.

Позивачем та судом встановлено, що саме КП "ВЖРЕП №16" визначене виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №436 від 10.09.2013 (а.с. 249-250 т.1).

Тобто, інші надавачі послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у м.Житомирі, станом на час дослідження ринку фактично не були конкурентами КП "ВЖРЕП №16" на відповідному ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

За таких обставин звертаючись з даним позовом до суду відповідачем не доведено існування на даному товарному ринку конкуренції чи альтернативних джерел отримання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій в розумінні ст.12 Закону України "Про захист економічної конкуренції ".

Таким чином відповідач визначив, що КП "ВЖРЕП №16" протягом 2011-2014 років та поточного періоду 2015 року займає монопольне становище на ринку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у межах відповідної зони обслуговування м.Житомира, де знаходяться будинки, що перебувають на балансі позивача, з частками 100 відсотків, відповідно.

Крім того, слід зазначити, що згідно п.11 ч.1 ст.7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", проведення дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також монопольного (домінуючого) становища, суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних рішень (розпоряджень) віднесено до повноважень названого Комітету. За приписами частини четвертої цієї ж статті здійснення відповідних повноважень іншими органами державної влади не допускається.

Тобто, господарський суд не вправі ні самостійно, ні шляхом призначення судової експертизи визначати наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища позивача на певному товарному ринку.

Висновок про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища може бути здійснено лише за результатами спеціального дослідження, яке включає застосування як структурних, так і поведінкових показників, що характеризують стан конкуренції на ринку, причому застосування структурних показників зумовлюється встановленням об'єктів аналізу, визначенням товарних, територіальних (географічних), часових меж ринку тощо на підставі інформації, що може бути використана для визначення монопольного (домінуючого) становища. Таке дослідження проводиться органом Антимонопольного комітету України в порядку, передбаченому Методикою визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання, про що зазначено вище.

Таким чином, вказаний висновок є підсумком правової оцінки фактичних обставин, встановлених органом Антимонопольного комітету України у проведенні відповідного дослідження згідно з Методикою.

Тому, питання про наявність або відсутність підстав вважати, що КП "ВЖРЕП №16" займав монопольне (домінуюче) становище на певному ринку, є правовим і з'ясовується територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, а господарський суд, розглядаючи справу, в свою чергу, лише перевіряє правильність застосування названим відділенням норм Методики у вирішенні даного питання.

Приписами частини 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", зловживання монопольним (домінуючим) становищем визнається порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що рішення Адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 9-р/к від 29.04.2015 у справі № 3.5-24/2015 в частині визнання дій КП "ВЖРЕП №16", які полягають у застосуванні з 01.07.2014 по 02.10.2014 тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з порушенням порядку введення їх в дію, визначеного Законом України "Про житлово-комунальні послуги", порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50, ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку, є законним та скасуванню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до пп.2 п."а" ст.28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Згідно п.2 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема, встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є одним з видів житлово-комунальних послуг. Порядок формування та затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги визначається ст.31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ч.6 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню (ч.11 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Згідно ч.5 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Згідно п.2 ч.1 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо.

Згідно ч.5 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що в разі зміни цін/тарифів на житлово-комунальні послуги виконавець/виробник не менше ніж за 15 днів до введення їх у дію повідомляє про це споживачів з посиланням на рішення відповідних органів.

Таким чином, Закон України "Про житлово-комунальні послуги" містить чіткий механізм забезпечення збалансованості цін/тарифів на житлово-комунальні послуги та обов'язкового повідомлення споживачів про зміну вартості цих послуг.

Так, рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №208 від 16.05.2013 "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються КП "ВЖРЕП №16", зокрема п.1.2, передбачено встановлення для КП "ВЖРЕП № 16" тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій окремо за кожним будинком згідно з додатками 2, 3 (а.с.39 -40 т.1).

Рішенням виконкому від 10.09.2013 №433 "Про визначення послуги з вивезення побутових відходів окремою комунальною послугою" послугу з вивезення побутових відходів визначено окремою комунальною послугою, тобто, вивезення побутових відходів виведено зі складових тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що призвело до зміни тарифів на зазначені послуги (а.с.104 т.1).

У зв'язку зі зміною розмірів тарифів рішенням виконкому від 10.09.2013 №434 було внесено зміни в додатки 1 та 2 рішень виконкому від 16.05.2013 та виведено зі складової тарифів послугу з вивезення побутових, однак, до додатку 3 вказаних рішень відповідних змін внесено не було (а.с. 41 т,1).

Рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 10.09.2013р. №434 було введено в дію відповідно до приписів ч.5 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

За поясненнями виконавчого комітету Житомирської міської ради у зв'язку із встановленим мораторієм на підвищення тарифів на житлово-комунальні послуги згідно протокольних рішень засідання КМУ від 19.06.2013 №41, від 07.08.2013 №48, КП "ВЖРЕП №16" ЖМР тимчасово не застосовувало тарифи, встановлені додатком 3 рішення виконавчого комітету міської ради "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" від 16.05.2013 №208, відтак позивач до 01.06.2014 використовував тарифи, розраховані виходячи із розміру мінімальної заробітної плати - 1147,00 грн (а.с. 85-86 т.1).

Рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради від 09.07.2014 №268, зобов'язано директора комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 16" Житомирської міської ради застосувати тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що встановлені додатком 3 до рішення виконавчого комітету міської ради від 16.05.2013 №208 (а.с.47 т.1).

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.09.2014 №401 "Про внесення змін до рішень виконавчого комітету міської ради від 16.05.2013 №191, 193, 195, 197, 199, 201, 203, 205, 206, 208" змінені тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, оскільки зі складової тарифу на зазначені послуги було виключено "послугу з вивезення побутових відходів". При цьому пунктом 3 вказаного рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради визначено, що воно набуває чинності через 15 днів з дня його офіційного оприлюднення в друкованих засобах масової інформації (а.с. 48 т.1).

Рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.09.2014 №401 було оприлюднено в газеті "Місто" 18.09.2014 (а.с. 166-167 т.1), а отже, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, встановлені рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 17.09.2014 №401, повинні були застосовуватись не раніше ніж з 03.10.2014.

За таких обставин застосування позивачем тарифів з 01.07.2014 по 02.10.2014 на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій суперечить вимогам ч.5 ст.32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", що призвело до того, що виробник послуг зобов'язав споживачів сплачувати за надані ним послуги за зміненими тарифами без додержання встановленого законом терміну, що, у свою чергу, призвело до ущемлення інтересів споживачів, оскільки споживачі за певний період змушені були безпідставно сплачувати більший розмір коштів внаслідок неправомірно введених тарифів.

Суд не бере до уваги посилання позивача на той факт, що його діями із застосування змінених тарифів з 01.07.2014 ніяким чином не були ущемлені інтереси споживачів, враховуючи наступне.

Згідно п.14 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" №15 від 26.12.2011, для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.

Достатнім є встановлення можливості настання зазначених наслідків у зв'язку з відповідними діями таких суб'єктів господарювання. При цьому, господарським судам необхідно з'ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб'єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.

Отже, матеріалами справи №3.5-24/2015 від 29.04.2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції доведено, що дії КП "ВЖРЕП №16", які полягають у застосуванні з 01.07.2014 по 02.10.2014 тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з порушенням порядку введення їх в дію, визначеного Законом України "Про житлово-комунальні послуги", є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.2 ст.50, ч.1 ст.13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку

Пунктом 2 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, є зловживання монопольним (домінуючим) становищем

Підпунктом 1 частини 2 ст. 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб'єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом.

З матеріалів справи №3.5-24/2015 Адміністративної колегії Житомирського обласного територіального відділення при розгляді матеріалів справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції позивачем встановлено, що згідно з Податковою декларацією з податку на прибуток підприємства за 2014 рік дохід від реалізації товарів (робіт, послуг) підприємства складає 2842,387 тис.грн.

При визначені розміру штрафу відповідачем враховувались наступні критерії:

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем вчинено підприємством вперше;

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції позивачем не визнано;

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції не припинено.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, відповідачем правомірно накладено на позивача штраф у розмірі 68000,00грн за вчинення порушення, визначеного абз.2 ч.2 ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Крім того, оскільки, КП "ВЖРЕП №16" дійсно було вчинене порушення, визначене абз.2 ч.2 ст.52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а саме - застосування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з 01.07.2014 по 02.10.2014 з недотриманням встановленого Законом України "Про житлово-комунальні послуги" порядку введення їх у дію, то Житомирським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України правомірно зобовязано позивача припинити зазначене порушення шляхом проведення мешканцям житлових будинків, які обслуговує КП "ВЖРЕП №16", перерахунку плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.07.2014 по 02.10.2014.

Суд також зауважує, що при розгляді господарським судом Житомирської області справи №906/1277/15 за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради до Житомирського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення від 26.06.2015 №38 р/к у справі № 3.5-40/2015, судом було встановлено обставини, які підтверджують, що дії виконавчого комітету Житомирської міської ради, які полягають у прийнятті рішення від 17.09.2014 №401 "Про внесення змін до рішень виконавчого комітету міської ради від 16.05.13р. №№ 191, 193, 195, 197, 199, 201, 202, 203, 205, 206, 208", яким з 01.06.2014 для мешканців житлових будинків м.Житомира, які обслуговують комунальні підприємства "ВЖРЕП"и м.Житомира, встановлено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій з порушенням чинного законодавства України. Це є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п.7 ст.50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді дій, заборонених ст.17 цього Закону, які полягають у створенні умов "ВЖРЕП"ам м.Житомира для порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень належними та допустимими у справі доказами; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи встановлені судом в ході вирішення спору обставини, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного рішення недійсним на підставі ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача за правилами ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст.82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 25 листопада 2016 року.

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - в справу