ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 листопада 2016 року Справа № 925/2042/13
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Владимиренко С.В. - головуючого,

Демидової А. М.,

Шевчук С.Р.,

перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

"Метро-Інформ"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р.

та рішення господарського суду Черкаської області від 15.04.2016р.

у справі №925/2042/13 господарського суду Черкаської області

за позовом Публічного акціонерного товариства

"Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкаси

до відповідачів: 1. Дочірнього підприємства "Росток-Грифон" Товариства з обмеженою відповідальністю "Еліс-Клуб"

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро-Інформ"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Продінвест"

4. Публічного акціонерного товариства "Амур"

5. Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про стягнення 3322924,15 дол. США, 16460980,97грн. та звернення стягнення на майно

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Продінвест"

до Публічного акціонерного товариства

"Державний експортно-імпортний банк України" в особі філії ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" у м. Черкаси

про визнання іпотечного договору №7208Z11 від 07.07.2008р. недійсним

ВСТАНОВИВ:

Подана 04.10.2016р. касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро-Інформ" не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Частиною 4 статті 111 Господарського процесуального кодексу України передбачений обов'язок скаржника при поданні касаційної скарги (подання) додавати до неї докази сплати судового збору.

Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю "Метро-Інформ" не додано до касаційної скарги доказів сплати судового збору, водночас заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Відповідно до ч.2 ст.44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі ст.8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Заява скаржника про відстрочку від сплати судового збору обґрунтовано посиланням на скрутне фінансове становище та відсутність коштів.

Однак колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" наділяють суд правом на відстрочення сплати судового збору лише за наявності виняткових обставин, з урахуванням того, що в майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, заявник матиме фінансову можливість сплатити розмір судового збору, чого зі змісту клопотання заявленого скаржником не вбачається.

Крім того, відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, всупереч вимогам ст.33 Господарського процесуального кодексу України скаржником не надано жодних доказів на підтвердження можливої наявності необхідних коштів для сплати судового збору у встановленому розмірі протягом періоду ймовірної граничної відстрочки, а саме не довше ніж до ухвалення судового рішення, тобто в межах місячного терміну розгляду касаційної скарги, передбаченого ст.1118 Господарського процесуального кодексу України, що могло би бути вагомою передумовою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Водночас, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 2 ч.3 ст.129 Конституції України та ст.42 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином, як органи державної влади, що утримуються за рахунок держбюджету, так і суб'єкти господарювання та громадяни поставлено законом у рівні умови в частині обов'язку сплачувати судовий збір, у зв'язку з чим, вибіркове надання господарським судом суб'єктивних переваг одним господарюючим суб'єктам перед іншими учасниками судового процесу шляхом звільнення чи відстрочення сплати судового збору призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 111і Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Зважаючи на те, що касаційна скарга не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України, підстав для перегляду постанови апеляційного господарського суду у касаційному порядку не вбачається, а тому скарга підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 86, п. 4 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відхилити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро-Інформ" про відстрочення сплати судового збору.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метро-Інформ" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.09.2016р. та рішення господарського суду Черкаської області від 15.04.2016р. по справі №925/2042/13 повернути скаржнику.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

С.Р. Шевчук