РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016Справа №910/12103/16
За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"

до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС"

про стягнення 3901,25 грн.

Суддя Турчин С.О.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Кузьменков М.М. (довіреність № О222-16/3С від 08.11.2016)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" (відповідач) про стягнення 3901,25 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №26685Га/14зп від 03.02.2014 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу транспортного засобу "ГАЗ 24", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована в ПАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" позивач просить стягнути з останнього суму страхового відшкодування у розмірі 3901,25 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.07.2016 (суддя Пригунова А.Б.) порушено провадження у справі № 910/12103/16 та призначено розгляд справи на 15.08.2016.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва Латко І.О. від 04.08.2016 № 04-23/1510 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи №910/12103/16.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справу № 910/12103/16 передано судді Прокопенко Л.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2016 справу № 910/12103/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 21.09.2016.

У судовому засіданні 21.09.2016 судом оголошено перерву до 05.10.2016 на підставі ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва Кривенко О.М. від 28.09.2016 призначено повторний автоматичний розподіл справи, у зв'язку зі звільненням судді Прокопенко Л.В.

В результаті повторного автоматичного розподілу справа №910/12103/16 передана на розгляд судді Турчина С.О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.10.2016 суддею Турчин С.О. прийнято справу № 910/12103/16 до свого провадження та призначено її до розгляду на 25.10.2016.

Представники сторін в судове засідання 25.10.2016 не з'явились.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2016 розгляд справи №910/12103/16 відкладено на 17.11.2016.

09.11.2016 через відділ діловодства суду від Моторно (транспортного) страхового бюро України надійшла витребувана судом інформація.

09.11.2016 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення на відзив відповідача.

Представник позивача в судове засідання 17.11.2016 не з'явився.

Присутній в судовому засіданні 17.11.2016 представник відповідача надав суду документи по справі, проти позову заперечив, надав пояснення щодо своїх заперечень. У своєму відзиві на позов (подано до суду 18.08.2016), заперечуючи позовні вимоги відповідач посилається на наступне: у постанові Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області не зазначено, яким саме транспортним засобом керував ОСОБА_4 під час дорожньо-транспортної пригоди; самостійне визначення ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" обсягу необхідних ремонтних робіт та їх вартості за допомогою програми Audatex без залучення суб'єкта оціночної діяльності суперечить положенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів; при визначенні суми заводної шкоди позивачем не враховано коефіцієнт фізичного зносу; з рахунку на оплату на підставі якого позивачем було виплачено страхове відшкодування не можливо встановити які саме послуги підлягають оплаті та чи пов'язані ці послуги із усуненням наслідків дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, в судовому засіданні 17.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до довідки № 9438499 про дорожньо-транспортну пригоду, 19.09.2014 в м. Мелітополь по вул. Гризодубової, 42 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів "ГАЗ 24", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та "Chevrolet", державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Згідно із вказаною довідкою, дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення водієм транспортного засобу "ГАЗ 24", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 п. 15.7. Правил дорожнього руху України.

Вина ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 07.08.2015, підтверджується постановою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23.09.2014 з урахуванням постанови про виправлення від 21.10.2016 (справа №320/9846/14-п).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

На момент ДТП, на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту №26685Га/14зп від 03.02.2014, укладеного з ПАТ "Мотор-Банк" (страхувальник) майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземного транспортного засобу "Chevrolet", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 були застраховані в позивача (строк дії договору з 01.03.2014 по 28.02.2015).

Відповідно до рахунку №СБА-К-06087 від 23.09.2014 вартість відновлювального ремонту застрахованого у позивача транспортного засобу становить 4901,25 грн.

Згідно із страховим актом №1.001.14.15364/VESKO27414 від 24.09.2014 за вищевказаним страховим випадком позивачем визначено, що до виплати підлягає страхове відшкодування у розмірі 4901,25 грн.

Позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 4901,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням №132170 від 25.09.2014.

Як підтверджено матеріалами справи, станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "ГАЗ 24", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в ПАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС" (відповідач у справі) згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/9874735, термін дії з 14.05.2014 по 13.05.2015).

Вказаним полісом встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, що складає 50000,00 грн. та франшизу у розмірі 1000,00 грн.

Враховуючи те, що цивільна відповідальність осіб, які користуються транспортним засобом "ГАЗ 24", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, з вини водія якого трапилась ДТП, була застрахована в ПАТ "Страхова компанія "ЮНІВЕС", позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 3901,25 грн. (за вирахуванням франшизи у сумі 1000,00 грн.).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Як встановлено судом, у відповідності до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №26685Га/14зп від 03.02.2014, внаслідок настання 19.09.2014 страхового випадку (ДТП) позивачем було виплачено страхове відшкодування в розмірі 4901,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням №132170 від 25.09.2014.

Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Отже, на підставі статей 512, 514 Цивільного кодексу України, страховик стає замість потерпілої особи кредитором у зобов'язанні щодо відшкодування заподіяної шкоди у межах виплаченої суми.

Позивач, виплативши страхове відшкодування страхувальнику (шляхом перерахування коштів на рахунок ремонтної організації), отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдану шкоду у межах фактичних витрат.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність осіб, що користуються транспортним засобом "ГАЗ 24", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у відповідача відповідно до полісу №АС/9874735, обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, є відповідач.

Згідно із ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Як встановлено судом, розмір страхового відшкодування, що підлягав сплаті за договором добровільного страхування наземного транспорту, визначався позивачем на підставі рахунку №СБА-К-06087 від 23.09.2014 виданого ремонтною організацією.

Посилання відповідача на необхідність вирахування коефіцієнту фізичного зносу та здійснення оцінки завданої шкоди визнаються судом необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як встановлено судом вище, правовідносини позивача - ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" і страхувальника - ПАТ "Мотор-Банк" виникли на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, а тому вказані правовідносини не регулюються нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Умовами договору добровільного страхування наземного транспорту №26685Га/14зп від 03.02.2014 передбачено, що сума страхового відшкодування визначається на підставі рахунку СТО (п. 28.11).

За таких обставин, позивач визначив розмір страхового відшкодування на підставі рахунку ремонтної організації без вирахування коефіцієнта фізичного зносу, що узгоджується із умовами договору приписами Закону України "Про страхування".

Виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту, позивач в силу приписів ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" набув права вимоги до відповідача у сумі страхового відшкодування в розмірі 4109,25 грн., тобто у межах фактичних затрат.

При цьому, стаття 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює правовідносини між відповідачем як страховиком та його застрахованою особою, а не між відповідачем як особою, зобов'язаною відшкодувати збитки за винну особу, та позивачем як особою, яка відшкодувала збитки постраждалій особі, що спростовує посилання відповідача на положення даної норми в обґрунтування своїх заперечень щодо необхідності визначення зносу пошкодженого транспортного засобу.

Суд також зазначає, що Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу. Звіт про оцінку транспортного засобу є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України (постанова від 15.04.2015 у справі №3-50гс15) та Вищого господарського суду України (постанови від 26.09.2016 у справі №910/26829/15, від 19.10.2016 у справі № 910/7108/16, від 10.08.2016 у справі №910/1187/16, від 14.09.2016 у справі № 910/3650/16

Враховуючи те, що згідно із положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України "Про страхування", до позивача в межах фактичних затрат перейшло право вимоги до відповідача, оскільки матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на суму 4109,25 грн., суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення страхового відшкодування у межах фактичних затрат.

Разом з тим, суд зазначає, що ПрАТ "Страхова компанія "АХА Страхування" не робило самостійних розрахунків із застосуванням програмного продукту Audatex, а ремонтна калькуляція та рахунок на оплату відновлювального ремонту автомобіля були надані ремонтною організацією ТОВ "Бриллиант Авто".

Крім того, норми Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Закону України "Про страхування" не покладають на позивача обов'язку повідомляти відповідача як страховика винної у ДТП особи про проведення огляду пошкодженого транспортного засобу.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачем на вимогу відповідача було надано останньому фотознімки пошкодженого транспортного засобу (докази електронного листування долучені позивачем до письмових пояснень від 01.11.2016).

Згідно із ч. 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Полісом № №АС/9874735 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50 000 грн., франшиза за даним полісом - 1000,00 грн.

З розрахунку позовних вимог, вбачається, що позивачем здійснено вирахування франшизи у розмірі 1000,00 грн. та заявлено до стягнення 3901,25 грн., у зв'язку із чим, позовні вимоги є обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, обставини справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" про стягнення 3901,25 грн., у зв'язку із чим, суд задовольняє позов повністю.

Судовий збір за розгляд справи у розмірі 1378,00 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "ЮНІВЕС" (03680, м. Київ, вул. Червоноармійська, будинок 72; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, будинок 8; ) суму відшкодування матеріальної шкоди (виплата страхового відшкодування) у сумі 3901,25 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 21.11.2016.

Суддя С.О. Турчин