номер провадження справи 20/58/16-34/108/16
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016 Справа № 908/2030/16

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретареві Курочкіній О.О.

За участю представників: від позивача ОСОБА_1, довіреність № 011.11-18 від 21.06.2016р.; від відповідача ОСОБА_2, довіреність б/н від 04.04.2016р.

Розглянув в судовому засіданні матеріали справи № 908/2030/16,

за позовом: Публічного акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 15)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОМЕНЕРГОСПЕЦМОНТАЖ (69005, АДРЕСА_1)

про витребування орендованого майна

Сутність спору:

Публічним акціонерним товариством Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат заявлено позовні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю ПРОМЕНЕРГОСПЕЦМОНТАЖ про витребування орендованого майна, а саме: автомобіля ВАЗ 2107, держ. № НОМЕР_1, інв. № 22376 та автомобіля ВАЗ 2107, держ. № НОМЕР_2, інв. 21936 та повернення Публічному акціонерному товариству Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.08.2016 р. на підставі ст. 64 ГПК України порушено провадження у справі, справі присвоєно номер провадження 20/58/16, справу призначено до розгляду на 15.08.2016 р.

В судовому засіданні 15.08.2016р. оголошено перерву до 29.08.2016р.

В судовому засіданні 29.08.2016р. оголошено перерву до 23.09.2016р.

В судовому засіданні 23.09.2016р. оголошено перерву до 30.09.2016р.

Відповідно до ч. 3 ст. 2-1 ГПК України, Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України № 30 від 26.11.10., в звязку з закінченням повноважень судді Гандюкової Л.П., справу № 908/2030/16 передано на розгляд судді Науменку А.О. згідно протоколу автоматичного розподілу від 04.10.2016р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.10.2016р., справу № 908/2030/16 прийнято до провадження судді Науменка А.О., присвоєно номер провадження 20/58/16-34/108/16, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.10.2016р.

В судовому засіданні 19.10.2016р. оголошено перерву до 02.11.2016р., потім до 16.11.2016р.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Між сторонами був укладений договір оренди майна № 158Д(2013) від 30.04.2013р. Договір припинив свою дію 31.12.2015р. Однак, незважаючи на припинення дії договору, відповідачем (орендарем) орендоване майно позивачеві (орендодавцю) не повернуто. Вимога позивача про повернення майна за вих. № 011-0645 від 14.07.2016р., в звязку з припиненням дії договору, залишена відповідачем без відповіді та виконання, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

23.09.2016р. позивачем подано до господарського суду Запорізької області нормативне обґрунтування позовних вимог за вих. 39юр/2016 від 22.09.2016р., відповідно до якого, заявлені вимоги ПАТ «ЗАлК» обґрунтовує ст. 387 ЦК України, додатково посилаючись на ст.ст. 15, 16, 316, 317, 321, 386, 391, 530, 629, 759, 785 ЦК України, ст.ст. 188, 193 ГК України.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала заявлений позов, просила його задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечила з підстав, викладених у відзиві наданому в судовому засіданні 29.08.2016р., вважає, що договір оренди майна № 158Д(2013) від 30.04.2013р., укладений між сторонами, в силу приписів ст. 764 ЦК України, ст. 284 ГК України був поновлений на строк, який був раніше встановлений договором та підстави для повернення наймодавцеві орендованих автомобілів раніше строку закінчення договору відсутні.

За клопотанням представників сторін, розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

У відповідності до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

30.04.2013р. між Публічним акціонерним товариством Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю ПРОМЕНЕРГОСПЕЦМОНТАЖ (орендар), було укладено договір оренди № 158Д(2013) (далі договір № 158Д(2013).

В подальшому умови договору № 158Д(2013) сторонами змінювались та доповнювались, шляхом укладення додаткових угод до нього, а саме: № 1 від 06.12.2013р., № 2 від 18.08.2014р., № 3 від 19.12.2014р., № 4 від 28.09.2015р.

Згідно п. 1.1 договору № 158Д(2013) (з врахуванням додаткової угоди № 2 від 18.08.2014р.), орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове володіння та користування: автомобіль ВАЗ 2107, держ. номер НОМЕР_1, інв. № 22376; автомобіль ВАЗ 2107, держ. номер НОМЕР_2, інв. № 21936.

Пунктами 2.1, 3.2, 4.2 договору № 158Д(2013) (з врахуванням додаткової угоди № 3 від 19.12.2014р.) передбачено, що майно надається орендарю для використання за його цільовим призначенням з метою здійснення господарської діяльності орендаря. Передача майна в оренду здійснюється відповідними фахівцями сторін за актом прийому-передачі. Термін оренди починається з моменту підписання акту прийому-передачі та діє до 31.12.2015р. Термін оренди може бути змінений за згодою сторін.

Відповідно до пунктів 5.1-5.2 договору № 158Д(2013) (з врахуванням додаткової угоди № 2 від 18.08.2014р.), орендна плата за використання майном складає 1670,00 грн., у т.ч. ПДВ та сплачується орендарем не пізніше 20 числа поточного місяця у 100% розмірі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників сторін, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Правовідносини сторін є господарськими.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою, правочин по даній справі є договором оренди.

У відповідності до ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач виконав свої зобов'язання за договором оренди № 158Д(2013), і передав відповідачу в оренду майно, що підтверджується актами приймання - передачі від 01.05.2013р. та 18.08.2014р. Однак вважає, що договір припинив свою дію 31.12.2015р., у зв'язку із цим, просить суд зобов'язати витребувати у відповідача належне йому майно.

Статтею 387 ЦК України, якою позивач обґрунтовує позовні вимоги, передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідач, в свою чергу, визнає факт користування майном, що є предметом договору оренди № 158Д(2013), однак, зазначає, що оскільки договір не закінчився, підстав щодо повернення майна немає, а отже просить суд в позові відмовити.

За таких обставин, для повного та всебічного встановлення обставин у даній справі необхідним встановлення факту припинення або продовження дії договору оренди № 158Д(2013) від 30.04.2013р., укладеного між сторонами.

За умовами частини 1 статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно п. 10.1. договору № 158Д(2013) (з врахуванням додаткової угоди № 3 від 19.12.2014р.), договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2015р.

Відповідно до статті 764 цього Кодексу, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічний припис міститься у п. 4 ст. 284 ГК України, згідно якої, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 4.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» зі змісту статей 759, 763 і 764 ЦК України, частини другої статті 291 ГК України, частини другої статті 17 та частини другої статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. Відтак якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов'язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

Як свідчать матеріали справи, заперечень орендодавця як до закінчення строку дії договору оренди № 158Д(2013), так і протягом одного місяця після закінчення цього строку на адресу орендаря від орендодавця не надходило.

Лист за вих. № 011-0645 від 14.07.2016р., на який посилається позивач, направлений зі значним спливом строку, встановленого ст. 764 ЦК України, ч. 4 ст. 284 ГК України.

Таким чином, користування майном з боку орендаря після закінчення строку договору оренди за відсутності заперечень орендодавця впродовж встановленого строку тягне поновлення договору оренди на строк, на який договір було укладено раніше.

При цьому, поновлення договору оренди (найму) відповідно до положень ст. 764 ЦК України, ч. 4 ст. 284 ГК України, не пов'язується з волевиявленням сторін. Якими б не були причини, в силу яких орендодавець (наймодавець) впродовж місяця після спливу строку договору не заявив орендарю (наймачеві) про те, що він заперечує проти подальшого використання майна орендарем, така його бездіяльність об'єктивно є юридичним фактом, який разом з продовженням використання майна орендарем після спливу строку використання майна на умовах оренди тягне поновлення договору оренди (найму) на новий строк. З мовчанням як юридичним поступком об'єктивно пов'язується настання цивільно-правових наслідків.

Враховуючи, що на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку позивачем заперечень щодо поновлення договору оренди на новий строк висловлено не було, факт продовження дії договору оренди № 158Д(2013) від 30.04.2013р. є втановленим.

За таких обставин, вимоги позивача про витребування майна, що є предметом договору оренди є передчасними, оскільки зазначений договір в силу приписів ст. 764 ЦК України, ч. 4 ст. 284 ГК України не припинив свою дії і є продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Щодо, обраного позивачем способу захисту, а саме: ст. 387 ЦК України, необхідно зазначити наступне.

Виходячи з договірного (зобов'язального) характеру правовідносин між сторонами щодо передання спірного майна у користування на умовах оренди та наявність спеціальної норми ч.1 ст.785 ЦК України, застосування у даному випадку приписів ст. 387 ЦК України є необґрунтованим, оскільки у разі порушення відповідачем договірного зобовязання щодо повернення майна або строків його повернення, позивач матиме право заявити вимогу про примусове виконання обов'язку в натурі (п.5 ч.2 ст.16 ЦК України) шляхом зобов'язання відповідача повернути предмет оренди, а не про витребування у орендаря цього майна з незаконного володіння.

Твердженням позивача щодо встановлення сторонами, при укладенні договору, окремо від строку дії договору, терміну оренди майна, тобто строку протягом якого орендар має право користуватися майном, і що на цей термін приписи ст. 764 ЦК України, ч. 4 ст. 284 ГК України не розповсюджуються, оскільки він може бути продовжений лише за згодою сторін, судом відхиляється у звязку з наступним.

Відповідно до ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Строк договору є однією із складових його змісту. Протягом строку дії договору сторони мають права і повинні виконувати свої обов'язки, які обумовлені предметом того чи іншого договору. Протягом строку дії договору діє і зобов'язання, взяте на себе сторонами відповідно до умов договору.

Предметом договору оренди за ст. 283 ГК України є передача однією стороною (орендодавцем) другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Продовжуючи дію договору частина 4 ст. 284 ГК України визначає, що продовжується він на такий самий строк і на тих самих умовах.

Таким чином, продовження строку дії договору зумовлює і продовження прав та обовязків сторін, взятих за цим договором, в тому числі, право орендаря на користування майном, що є предметом договору оренди та його обовязок зі сплати орендної плати.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем строків внесення плати за користування майном, слід зазначити наступне.

Неналежне виконання відповідачем умов договору оренди, зокрема, несвоєчасне здійснення оплати за користування майном, само по собі, не може мати правовим наслідком припинення дії договору, а лише може бути підставою для його розірвання.

Відповідно до ч.3 ст. 291 ГК України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.ст.782 ЦК України).

До матеріалів справи не надано доказів розірвання договору оренди, відмови від нього, та доказів його припинення, таким чином у позивача відсутні правові підставі вимагати у відповідача повернення орендованого майна: автомобіля ВАЗ 2107, держ. № НОМЕР_1, інв. № 22376 та автомобіля ВАЗ 2107, держ. № НОМЕР_2, інв. 21936. Тому, до розірвання договору оренди (або припинення його іншим шляхом) позовні вимоги є передчасними.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.11.2016р.

Суддя А.О. Науменко