ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Справа № 922/2992/16

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н. В., суддя Медуниця О.Є.,

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю представників:

позивача не зявився

відповідачів не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал", м. Полтава (вх. №2890 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.16 у справі № 922/2992/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал", м. Полтава

до Державного прідприємства "Харківський автомобільний завод", м. Харків

про стягнення 4 779,70 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06.09.2016 р. у справі № 922/2992/16 (суддя Хотенець П.В.) позовну заяву з доданими до неї документами повернуто позивачу на підставі пунктів 3, 6 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, справу направити до господарського суду Харківської області.

11.11.2016 позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому просив розглянути апеляційну скаргу без участі представника позивача, а також повідомив, що він підтримує апеляційну скаргу.

11.11.2016 відповідач надав до суду клопотанням про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю забезпечити участь в призначене судове засідання сого уповноваженого представника.

У відповідності до частини 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом пятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, беручи до уваги, що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, та зважаючи на стислі строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, колегія суддів відхиляє клопотання відповідача та вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін.

Розглянувши апеляційну скаргу та докази по справі на її підтвердження, їх юридичну оцінку в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "МАРКС. КАПІТАЛ", м. Полтава звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Державного підприємства "Харківський автомобільний завод", м. Харків, в якому просить суд стягнути з відповідача 4779,70 грн. збитків в порядку регресу.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до господарського суду в обґрунтування позову подано ксерокопії документів, які не засвідчені належним чином, суд першої інстанції дійшов висновку про порушенням вимог статті 36 Господарського процесуального кодексу України та п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації, а отже наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду відповідно до пункту 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем в порушення вимог пункту 2 статті 57 Господарського процесуального кодексу України не подано належних доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, оскільки вважав, що копія опису вкладень та копія фіскального чеку надані позивачем не є належними доказами направлення відповідачеві позовної заяви з доданими до неї документами на адресу відповідача. В звязку з чим, суд першої інстанції дійшов також висновку про повернення позовної заяви на підставі пункту 6 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України.

Однак колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам процесуального права з огляду на наступне.

Так, ст. 57 ГПК України визначає документи, що додаються до позовної заяви, у тому числі відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів (2); сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі (3); обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (4).

У відповідності до п. З ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Як вбачається з наведеної норми, позовна заява може бути повернута судом у випадку незазначення в позовній заяві обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми.

Проте, долучення до позовної заяви не засвідчених належним чином документів не може вважатися підставою для повернення позовної заяви, оскільки в ст. 63 ГПК України така підстава не зазначена. Крім того, у відповідності до ст. 65 ГПК України в порядку підготовки справи до розгляду у випадку необхідності суд зобов'язує позивача виконати певні дії, зокрема, надати оригінали чи належним чином засвідчені копії документів, доданих до позовної заяви.

Виходячи з приписів ст. 32 ГПК України у випадку сумніву в їх вірогідності чи дійшовши висновку про недостатність таких доказів, суду надано право витребувати додаткові докази. Тому в даному випадку суд першої інстанції не мав законних підстав для повернення позовної заяви без розгляду на підставі п. З ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Щодо посилання судом першої інстанції на Уніфіковану систему організаційно-розпорядчої документації, то дане посилання є недоречним, оскільки цей стандарт поширюється на організаційно-розпорядчі документи -постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо (пункт 1.1). А позовна заява за своєю правовою природою є процесуальним документом, який складається відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що невиконання вимог п. 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації є підставою для повернення позовної заяви, є необґрунтованими, а також такими, що не відповідають вимогам господарсько-процесуального законодавства.

Дана правова позиція викладена Вищим господарським судом України від 20.08.2008 року у справі № 05-5-26/6418.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви позивачем було додано копію опису вкладення у цінний лист та копію фіскального чеку № НОМЕР_1 від 02.09.2016 року (а.с. 50, 51), з яких вбачається, що на адресу Державного підприємства «Харківський автомобільний завод» (61034, м. Харків, вул. Цементна, 2) було направлено позовну заяву від 01.09.2016 року № 615 з додатками.

Відповідно до постанови Судової палати у Господарських справах Верховного Суду України від 04.11.2003 року квитанція видана відділенням поштового зв'язку є доказом відповідно до ст. 32 ГПК. У разі сумніву щодо вірогідності, чи дійшовши висновку про недостатність такого доказу, суду надано право витребувати додаткові докази.

Також, відповідно до п. 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» суд не вправі повернути позовну заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи.

Отже, надані позивачем копія фіскального чеку та копія опису вкладення у цінний лист, видані поштовим відділенням та завірені представником позивача, є належними доказами направлення відповідачеві позовної заяви з доданими до неї документами у відповідності до вимог ст. ст. 56, 57 ГПК України.

Разом з цим, варто зауважити, що суд першої інстанції у разі сумніву щодо вірогідності, чи дійшовши висновку про недостатність вищезазначених доказів, а саме копій опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку мав також право витребувати у позивача оригінали вищевказаних документів.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду та безпідставно послався на п. 3 та п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин, ухвала господарського суду Харківської області від 06.09.16 у справі № 922/2992/16 прийнята з порушенням норм процесуального права, вона необґрунтована, не відповідає обставинам справи, яким суд не надав відповідну правову оцінку, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. 1, 4 ст. 104, ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал", м. Полтава задовольнити.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 06.09.16 у справі № 922/2992/16 скасувати.

Справу № 922/2992/16 направити на розгляд до господарського суду Харківської області для подальшого розгляду.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Головуючий суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.

Суддя Медуниця О.Є.