ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Справа № 911/1001/16

Господарський суд Київської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Щоткін О.В., судді: Конюх О.В., Кошик А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Мікол, м. Київ

до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю САТП 1003

2. Дочірнє підприємство ГЛАСС ТІМ

3. Товариство з обмеженою відповідальністю ВКФ САЛД

4. Фізична особа ОСОБА_1

про стягнення 8 938 734,12 грн.

за участю представників:

позивач 1) ОСОБА_1, предст. за дов. від 01.03.2016;

2) ОСОБА_2, предст. за дов. від 01.03.2016;

відповідач ОСОБА_3 предст., дов. № 1.23-46 від 08.09.2015;

третя особа 1 ОСОБА_2, предст. за дов. від 16.05.2016;

третя особа 2 ОСОБА_2, предст. за дов. від 16.05.2016;

третя особа 3 ОСОБА_2, предст. за дов. від 19.05.2016 № 78-ю;

третя особа 4 ОСОБА_1, особисто.

ТОВ «Юридичне бюро «Сова» - ОСОБА_4 предст., дов. від 11.10.2016;

суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю Мікол (позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовними вимогами до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (відповідач) про стягнення 8 938 734,12 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору підряду №7.1-843/2013 від 05.12.2013 щодо виконання будівельно-монтажних робіт, у звязку з чим просить стягнути з останнього 4 679616,42 грн. суми боргу та нарахованих на вказану суму 349 304,60 грн. пені, 3 737 141,67 грн. інфляційних нарахувань, 213 852,06 3% річних.

13.04.2016 відповідачем подано письмовий відзив на позов, в якому останній проти заявленого позову заперечив та зазначив, що 15.10.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Мікол» з Товариство з обмеженою відповідальністю САТП 1003 укладено договір цесії від 15.10.2014 року на суму 1614963,09 грн.; з Дочірнім підприємство ГЛАСС ТІМ укладено договір цесії від 15.10.2014 року на суму 1 440 051, 33 грн.; з Товариством з обмеженою відповідальністю ВКФ САЛД укладено договір цесії від 15.10.2014 року на суму 1 211 710,52 грн.; з Фізичною особо ОСОБА_1 укладено договір цесії від 15.10.2014 року на суму 212 059,96 грн. Всього на загальну суду 4 478 784, 90 грн., а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Ухвалою суду від 25.04.2016 року було залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача вищезазначених осіб та зобовязано надати письмові пояснення по суті спору та оригінали (для огляду), належним чином завірені копії для залучення до матеріалів справи договорів цесії, розгляд справи відкладено на 23.05.2016.

20.05.2016 на адресу суду від третіх осіб надійшли витребувані судом документи та пояснення, з яких вбачається, що 05.02.2015 вищезазначені договори цесії 15.10.2014 були розірвані за взаємною згодою сторін (копії угод суду наявні в матеріалах справи), а тому договори цесії вважаються розірваними починаючи з 05.02.2015 (п.2 Угоди про розірвання).

Ухвалою господарського суду Київської області від 23.05.2016 продовжено строк вирішення спору та розгляд справи відкладено на 24.06.2016.

Ухвалами суду від 24.06.2016, 11.07.2016, 29.07.2016, 05.08.2016, у звязку зі спільними клопотаннями позивача та відповідача, розгляд справи неодноразово відкладався. Зокрема і з підстав надання додаткових доказів з приводу укладення позивачем з іншими юридичними особами договорів цесії.

На підставі ухвалою суду від 11.08.2016 справу № 911/1001/16 прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Щоткін О.В., судді Бабкіна В.М., Кошик А.Ю. та призначено до розгляду на 22.09.2016.

Ухвалою суду від 22.09.2016 розгляд справи було відкладено на 11.10.2016.

11.10.2016 на адресу суду позивачем подано клопотання про заміну неналежного позивача ТОВ «Мікол» на ТОВ «Юридичне бюро «Сова». Також позивачем в порядку ст. 78 ГПК України подано заяву про відмову від частини позовних вимог, зокрема від стягнення пені в розмірі 349 304,60грн. та від стягнення 134 698,74 грн. судового збору.

11.10.2016 через канцелярію суду відповідач подав власний розрахунок 3% річних та інфляційних, відповідно до якого їх розмір становить 254 431, 13 грн. та 2 643 983, 19 грн.,а з урахуванням суми основного боргу до стягнення підлягає 7 578 030,74 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридичне бюро «Сова» та Державне підприємство обслуговування повітряного руху України подали на затвердження до суду мирову угоду, підписану повноважними представниками сторін, в якій відповідач погоджується із сумою боргу в розмірі 7 578 030,74 грн. та гарантує її погасити протягом 5 банківських днів з моменту затвердження угоди судом.

На підставі повторного автоматизованого розподілу, у звязку з перебуванням судді Бабкіної В.М. у відпустці, справу № 911/1001/16 прийнято для подальшого розгляду колегією суддів у складі: головуючого судді Щоткіна О.В., суддів Конюх О.В. та Кошика А.Ю. та призначено до розгляду на 25.10.2016.

З метою дослідження поданих клопотань та заяви про затвердження мирової угоди, в судовому засіданні 25.10.2016 оголошувалась перерва до 15.11.2016.

15.11.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридичне бюро «Сова» та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України подано повторно заяву про затвердження мирової угоди, з тексту якої вбачається, що сума боргу визнана відповідачем та яку гарантує останній погасити становить 7 537 451, 67 грн.

В судовому засіданні позивач, відповідач та ТОВ «Юридичне бюро «Сова» подані раніше клопотання підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 82 ГПК України, рішення приймається судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно з ч. 1 статті 85 ГПК України, прийняте рішення оголошується господарським судом у судовому засіданні після закінчення розгляду справи.

Враховуючи те, що дослідження доказів, яких достатньо для повного, всебічного та обєктивного розгляду спору закінчено, колегія суддів керуючись нормами статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 15.11.2016 року оголосила вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін суд,-

встановив:

05 грудня 2013 року між Державним підприємством обслуговування повітряного руху України (Украерорух, підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІКОЛ» (замовник) був укладений договір підряду № 7.1-843/2013, відповідно до умов якого позивач зобовязаний був у 2013 - 2014 роках виконати будівельно-монтажні роботи на обєкті «Аеродромно - диспетчерська вежа з комплексом будівель та споруд та подальшої їх експлуатації для обслуговування комплексу обєктів аеропорту (аеродромна частина міжнародного аеропорту Харків) по вул. Ромашкіна, 1 у м. Харкові» відповідно до проектної документації, а Відповідач - прийняти роботи та оплатити їх на умовах укладеного Договору.

Відповідно до умов договору, позивачем були виконані роботи на суму у травні 2014р. на суму 2 202 213,60 грн., а в серпні 2014 року на суму 4 679 616,42 грн., що підтверджується відповідними ОСОБА_3 форми КБ-2в та Довідками про вартість виконаних робіт форми КБ-3. Всього робіт було виконано на загальну суму 6 881 830,02 грн.

28.05.2014 року між позивачем і відповідачем була підписана Угода про зарахування зустрічних однорідних вимог, виходячи з якої сума заборгованості по даному Договору зменшилась на суму 2 202 213,0 грн. Тобто, з дати підписання даної Угоди сума заборгованості відповідача перед позивачем склала 4 679 616,42 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню в розмірі 349304,602 грн., інфляційні 3 737 141, 67 грн. та 213 852, 06 грн. 3% річних.

Як зазначалось вище, в матеріалах справи знаходяться подані позивачем клопотання про заміну неналежного позивача ТОВ «Мікол» на ТОВ «Юридичне бюро «Сова», у звязку з укладеним договором цесії; заява про відмову від частини позовних вимог, а також спільна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридичне бюро «Сова» та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про затвердження мирової угоди в сумі 7 537 451, 67 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає першочергово розглянути питання правонаступництва позивача з метою зясування правомірності звернення до суду Товариства з обмеженою відповідальністю «Мікол».

Так, згідно ч.1 ст. 1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За таких обставин, закон зобовязує позивача при зверненні до господарського суду довести наявність свого права і факт його порушення або оспорення з боку зобовязаної особи відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2014 року між ТОВ «Мікол» (цедент) та ТОВ «Юридичне бюро «Сова» (цесіонарій) було укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 26-05/2014, відповідно до умов якого цедент відступає цесіонарієві, а цесіонарій набуває права вимоги, належне цедентові, і стає кредитором в частині права вимоги за договором підряду № 7.1-843/2013 від 05.12.2013 між цедентом та Державним підприємством обслуговування повітряного руху України на загальну суму 4 679 616,42 грн. (основне зобовязання), а також право вимоги неустойки, інфляційних та 3% річних.

З урахуванням викладеного слідує, що особою, яка мала право вимоги за договором підряду на момент подачі позову (24.03.2016) було ТОВ «Юридичне бюро «Сова», а не позивач.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 25 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Однак, слід зазначити, що заміна сторони її правонастуником у порядку правонаступництва можлива у випадку, коли сторона вибула із спірного правовідношення після порушення провадження у справі. Якщо ж у процесі розгляду справи суд зясовує, що позов подано особою, яка вибула з спірного правовідношення до подання позову і порушення провадження у справі, суд не має права замінити такого позивача його правонаступником, а такій особі слід у позові відмовити.

Однак, слід зазначити, що заміна сторони її правонастуником у порядку правонаступництва можлива у випадку, коли сторона вибула із спірного правовідношення після порушення провадження у справі. Якщо ж у процесі розгляду справи суд зясовує, що позов подано особою, яка вибула з спірного правовідношення до подання позову і порушення провадження у справі, суд не має права замінити такого позивача його правонаступником, а такій особі слід у позові відмовити.

Зважаючи на те, що позивач вибув із спірних правовідносин на підставі договору цесії від 01.09.2014 до подання позову та до порушення провадження у справі, його заміна в порядку ст. 25 ГПК України неможлива, у звязку з чим в клопотанні ТОВ «Мікол» про заміну його на правонаступника ТОВ «Юридичне бюро «Сова» слід відмовити.

Таким чином, оскільки права позивача на момент звернення до суду з позовом не були порушені відповідачем, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 25, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дата підписання повного тексту рішення 23.11.2016

Головуючий суддя О.В. Щоткін

Суддя О.В. Конюх

Суддя А.Ю. Кошик