ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.11.2016 Справа № 904/8051/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м. Дніпро

до Комунального підприємства "ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості у розмірі 3 717 269,37 грн. за договором про постачання електричної енергії

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. № 344/1001 від 04.08.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2 представник - дов. № 919/2 від 02.08.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Дніпрообленерго" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, та, з урахуванням заяви від 03.10.2016р. про уточнення позовних вимог від 03.10.2016р., просить стягнути з Комунального підприємства ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА суму заборгованості у розмірі 2 836 748,20 грн., яка складається з:

- заборгованості за спожиту активну електроенергію у сумі 2 334 808,89 грн.;

- 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 38 779,33 грн.;

- 3% річних за прострочення оплати отриманих послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 831,06 грн.;

- інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 12 675,71 грн.;

- пені за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 440 626,07 грн.;

- пені за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації реактивної електричної енергії у сумі 9 027,14 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про постачання електричної енергії № 1040 від 17.02.2014 року в частині своєчасної та повної оплати спожитої електроенергії у період з лютого 2016 року по липень 2016 року.

Позивач 31.10.2016р. надав заяву про уточнення позовних вимог від 27.10.2016р., в якій просить стягнути з відповідача:

- 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 38 779,33 грн.;

- 3% річних за прострочення оплати отриманих послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 831,06 грн.;

- інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 76 646,33 грн.;

- інфляційні втрати через прострочення оплати за отримання послуг пов'язаних з перетіканням реактивної електроенергії в сумі 458,62 грн.;

- пені за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 423 962,28 грн.;

- пені за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації реактивної електричної енергії у сумі 9 119,91 грн.

Ухвалою суду від 31.10.2016р. прийнято зазначену заяву до розгляду.

Позивач в ході розгляду справи підтримав позовні вимоги у повному обсязі та у судовому засідання 15.11.2016р. надав уточнений розрахунок 3% річних.

Відповідач, у відзиві на позов визнав позовні вимоги у сумі 2 836 748,20 грн. та зазначив, що відповідно платіжного доручення №1 від 15.09.2016р. на рахунок комунального підприємства було перераховано 900 000,00 грн. відповідно до договору № 124.

Зазначені кошти в повному обсязі були направлені комунальним підприємством «ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА» на погашення існуючої заборгованості перед ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» за спожиту активну електроенергію та за послуги з перетікання реактивної електричної енергії.

Враховуючи викладене непогашеною залишається заборгованість за спожиту активну електроенергію за період з лютого 2016р. по липень 2016р. в розмірі 2 334 808,89 грн.

Крім того, в ході розгляду справи, відповідач заявив клопотання про зменшення розміру пені на 80 %.

У судовому засіданні 03.10.2016р. оголошувалась перерва до 31.10.2016р.

Ухвалою від 31.10.2016р. продовжено строк розгляду справи до 29.11.2016р.

У судовому засідання 31.10.2016р. оголошувалась перерва до 15.11.2016р.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 15.11.2016р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2014р. Публічним акціонерним товариством "ДТЕК Дніпрообленерго" (далі Постачальник, Позивач) та Комунальним підприємством «ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА» (далі Споживач, Відповідач) укладено договір № 1040 про постачання електричної енергії (далі Договір).

Відповідно до розділу 1.1. Договору, постачальник продає електричну енергію споживачу у точці (точках) продажу електричної енергії для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 28 003,2 кВт, величини якої по обєктах споживача визначені додатком «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії», а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Точка (точки) продажу електричної енергії - межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію, визначена додатками «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» та/або «Загальна схема електропостачання», які є невідємними частинами даного договору.

Під час виконання умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ) (п. 2.1. Договору).

Згідно п. 2.2. Договору постачальник зобовязується виконувати умови договору (п.п. 2.2.1. Договору).

Споживач зобовязується виконувати умови цього договору (п.п. 2.3., 2.3.1. Договору).

Підпунктом 2.3.5. Договору встановлено, що споживач зобовязаний оплачувати постачальнику вартість електричної енергії та інші платежі згідно з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Споживач зобовязаний здійснювати оплату за перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком «Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії» (п.п. 2.3.6. Договору).

Згідно п.п. 3.1., 3.1.1. Договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором.

Пунктом 7.7. Договору встановлено, що на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умовах додатка «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» оформлюються такі документи:

Акт прийняття передавання товарної продукції (форма наведена в додатку до договору);

Акт результатів замірів електричної потужності.

За наявності вводів на різних ступенях напруги та різних системах обліку покази надаються окремо за кожною точкою обліку.

Цей договір набирає чинності з 17.02.2014р. і укладається на строк до 31.12.2014р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (п.п. 9.8., 9.8.1. Договору).

Сторонами підписано Додаток № 3 «Порядок розрахунків» до договору № 1040 про постачання електричної енергії від 17.02.2014р., згідно п. 2 якого споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним та самостійно триманим у постачальника рахунком.

Відповідно до п. 2.1. Додатку № 3 оплата рахунків за активну електричну енергію , за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, 3% річних, індекс інфляції та інші платежі (за надання споживачу додаткових послуг, суми завданих споживачем збитків тощо) згідно з умовами цього договору, здійснюється на рахунки постачальника, вказані у розділі 10 договору, на підставі самостійно отриманих у постачальника рахунків протягом пяти операційних днів з дня їх отримання.

У разі неявки споживача (уповноваженого представника споживача) для отримання рахунків, постачальник направляє рахунки споживачу рекомендованим листом на адресу (юридичну або поштову), що вказана у договорі. У такому разі рахунки вважаються отриманими споживачем з дня їх відправлення.

Рахунки на оплату можуть надаватися споживачу у відповідних структурних підрозділах постачальника, поштовим звязком, курєром, факсимільним звязком, електронною поштою, через персональну сторінку споживача на web-сайті постачальника або іншим способом у порядку, визначеному чинним законодавством та обумовленому відповідним окремо укладеним між постачальником та споживачем договором або додатковою угодою до діючого договору.

Споживач протягом перших трьох днів поточного розрахункового періоду здійснює платіж за резервування обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічної) броні в наступному розрахунковому періоді за тарифами, які діяли на дату оформлення рахунку.

У разі використання споживачем зарезервованого обсягу електричної енергії на покриття аварійної (екологічно) броні, постачальником електричної енергії здійснюється перерахунок його вартості відповідно до тарифів, які діяли в період використання зарезервованого обсягу електричної енергії.

Споживач протягом 30 календарних днів з дати отримання рахунку постачальника здійснює повну оплату вартості електричної енергії, недорахованої внаслідок використання електричної енергії з порушенням ПКЕЕ.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу електричну енергію, що підтверджується Актами про використану електричну енергію, звітами про споживання електроенергії та виставленими рахунками за період з лютого 2016р. по липень 2016р. (а.с. 47-68).

Відповідач за надані послуги розрахувався, однак з порушення строків оплати, внаслідок чого позивач нарахував та просить стягнути з відповідача:

- 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 38 779,33 грн.;

- 3% річних за прострочення оплати отриманих послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 831,06 грн.;

- інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 76 646,33 грн.;

- інфляційні втрати через прострочення оплати за отримання послуг пов'язаних з перетіканням реактивної електроенергії в сумі 458,62 грн.;

- пені за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 423 962,28 грн.;

- пені за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації реактивної електричної енергії у сумі 9 119,91 грн., що і стало причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін суд дійшов висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Підпунктом 4.2.1. Договору встановлено, що за внесення платежів, передбачених пунктом 2.3.5.- 2.3.6 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком «Порядок розрахунків», споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в той період, та 35 річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобовязання за цим договором повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції. Сума пені, 3% річних з простроченої суми, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції зазначаються у розрахунковому документі окремим рядком.

Положеннями ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Розрахунок пені перевірено судом, він відповідає обставинам справи та приписам діючого законодавства, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за прострочення оплати послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії в сумі 9 119,91 грн. за період з 09.04.2016р. по 08.09.2016р. та пені за прострочення оплати по активній електроенергії в сумі 423 962,28 грн. за період з 11.03.2016р. по 02.09.2016р. є обґрунтованими.

В ході судового розгляду справи Відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 80% від заявленої суми, яке обґрунтоване тим, що відповідно до статуту підприємство відповідача створено з метою надійного і безперервного виробництва та забезпечення підприємств, організацій і населення міста Жовті Води тепловою енергією.

Як зазначає відповідач, КП «ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА» є єдиним постачальником теплової енергії в м. Жовті Води, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 571 від 18.10.2010р. Споживачем теплової енергії виробленої КП «ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА» є переважно населення м. Жовті Води (більше 80%), що підтверджується виробничою програмою відповідача на 2016рік затвердженою рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 470 від 20.10.2015р. Відповідно до балансу підприємства дебіторська заборгованість споживачів за теплову енергію станом на 30 червня 2016р. становить 34 786 тис. грн.

Суд з цього приводу зазначає наступне.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 509, статей 526, 629 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Кодексом також передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 Кодексу).

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми, як неустойку, спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Пунктом 1 ст.233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

В даному випадку, зважаючи на те, що підприємство відповідача не є прибутковою організацією, приймаючи до уваги, що заборгованість Відповідачем протягом розгляду справи сплачена у повному обсязі, суд вважає можливим зменшити розмір пені на 50 % та стягнути з відповідача 50% пені за прострочення оплати послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії в сумі 4 559,96 грн. та пені за прострочення оплати по активній електроенергії в сумі 211 981,14 грн.

В частині стягнення пені за прострочення оплати послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії в сумі 4 559,96 грн. та пені за прострочення оплати по активній електроенергії в сумі 211 981,14 грн. слід відмовити.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Перевіривши розрахунки позивача, судом встановлено, що 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію за період з 11.03.2016р. по 08.09.2016р., що підлягають до стягнення становлять 38 673,39 грн., за прострочення оплати отриманих послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії за період з 09.04.2016р. по 08.09.2016р., що підлягають до стягнення становлять 828,78 грн.

В частині 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 105,94 грн. та за прострочення оплати отриманих послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 2,28 грн. слід відмовити.

Щодо вимоги позивача стягнути з відповідача інфляційні втрати через прострочення оплати за отримання послуг пов'язаних з перетіканням реактивної електроенергії в сумі 458,62 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Згідно п. 3.11. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові.

Пунктом 3.12. Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р. встановлено, щоправо позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Заяви про зміну предмета або підстави позову, які відповідають вимогам статей 54 і 57 ГПК, проте подані після початку розгляду господарським судом справи по суті, залишаються без розгляду і приєднуються до матеріалів справи, про що суд зазначає в описовій частині рішення, прийнятого по суті спору (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи).

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК), відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання. При цьому неявка у судове засідання сторін або однієї з сторін, за умови, що їх належним чином повідомлено про час і місце цього засідання, не перешкоджає такому переходові до розгляду позовних вимог, якщо у господарського суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, передбачені частиною першою статті 77 ГПК.

Суд зазначає, що розгляд справи по суті позовних вимог було розпочато 03.10.2016р., що підтверджується протоколом судового засідання від 03.10.2016р. (а.с. 146).

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи), розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

Позивачем при зверненні до суду з позовною завою, не була заявлена вимога про стягнення з відповідача інфляційних втрат через прострочення оплати за отримання послуг пов'язаних з перетіканням реактивної електроенергії

На підставі викладеного в частині стягнення інфляційних втрат через прострочення оплати за отримання послуг пов'язаних з перетіканням реактивної електроенергії в сумі 458,62 грн. слід відмовити

При перевірці розрахунку інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію, суд враховує приписи Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

З врахуванням викладеного, інфляційні втрати через прострочення оплати за активну електроенергію, що підлягають до стягнення за період з квітня по серпень 2016 р. становлять 76 646,33 грн.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з стягненням з відповідача на користь позивача:

- 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 38 673,39 грн.;

- 3% річних за прострочення оплати отриманих послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 828,78 грн.;

- інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 76 646,33 грн.;

- пені за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 211 981,14 грн.;

- пені за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації реактивної електричної енергії у сумі 4 559,96 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог з врахуванням п. 4.3 Пленуму ВСГУ № 7 від 21.02.2013р., відповідно до якого у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що, у зв'язку з останнім уточненням позовних вимог, сума судового збору повинна була складати 8 246,96 грн., тобто переплата складає 47 512,08 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю

З огляду на викладене, позивачу може звернутися до суду з відповідним клопотанням про повернення зайво сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 625 Цивільного кодексу України, 1, 33, 34, 49, 78, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «ЖОВТОВОДСЬКТЕПЛОМЕРЕЖА» (52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. 8 березня, буд, 42, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (49107, м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке шосе, 22, ідентифікаційний код 23359034) 3% річних за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 38 673,39 грн. (тридцять вісім тисяч шістсот сімдесят три грн. 39 коп.), 3% річних за прострочення оплати отриманих послуг по компенсації перетоків реактивної електроенергії у сумі 828,78 грн. (вісімсот двадцять вісім грн. 78 коп., інфляційних втрат через прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 76 646,33 грн. (сімдесят шість тисяч шістсот сорок шість грн. 33 коп.), пені за прострочення оплати за активну електроенергію у сумі 211 981,14 грн. (двісті одинадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят одна грн. 14 коп.); пені за прострочення оплати за отримані послуги по компенсації реактивної електричної енергії у сумі 4 559,96 грн. (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят дев'ять грн. 96 коп.); витрати, повязані зі сплатою судового збору у сумі 8 238,46 грн. (вісім тисяч двісті тридцять вісім грн. 46 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 18.11.2016р.

Суддя ОСОБА_3