РІШЕННЯ

"15" листопада 2016 р.Справа № 921/540/16-г/4

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

розглянув справу

за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Тверська, 5, Печерський р-н, м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", вул. Гоголя, 1, м.Львів

до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів", вул. Микулинецька, 76, смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область

про cтягнення штрафу в сумі 50 045, 00 грн. за неправильне зазначення маси вантажу у залізничній накладній.

За участю представників сторін:

позивача: начальник юридичного сектору ОСОБА_2, довіреність № 9580 від 25.10.16 р.

відповідача: адвокат ОСОБА_3, договір від 31.10.2016 р.

уповноважений ОСОБА_4, доручення № 696 від 09.11.2016 р.

Суть справи:

В розпочатому судовому засіданні учасникам судового процесу процесуальні права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22, 81-1 ГПК України, розяснено.

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", вул. Тверська, 5, Печерський р-н, м. Київ в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", вул. Гоголя, 1, м. Львів звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" вул. Микулинецька, 76, смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область про cтягнення штрафу в сумі 50 045, 00 грн. за неправильне зазначення маси вантажу у залізничній накладній.

Ухвалою господарського суду від 02 вересня 2016 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду на 06 жовтня 2016 року.

04.10.2016 р. від позивача на адресу суду із супровідним листом №80/ДНЮ від 04.10.2016 року надійшли витребувані судом документи, а саме: копія положення про Регіональну філію "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", копія довіреності від 19.02.2016 р. № 128, копія наказу №76 від 07.06.2016 р. та копія паперової форми електронної телеграми про виявлені розбіжності.

У судовому засіданні, яке відбулося 10.11.2016р., представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить суд позов задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позов б/н від 10.11.2016р., зокрема з огляду на те, що Укрзалізниця не повідомила та не викликала представників відповідача для переважування вантажу та надання їм можливості довантажити вагони, а про складення комерційного акту відповідачу стало відомо лише через 5 місяців після його складення. Крім того, відповідач вважає Комерційний акт АА №062299 від 09.06.2016р. неналежним доказом зазначених у ньому порушень при перевезенні вантажу, оскільки не містить усієї необхідної у таких випадках інформації, а також не підтверджено справність вагону актом загальної форми, що ставить під сумнів справність цистерни при її зважуванні. Також у відзиві відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій до 10 %, з огляду на те, що позивач не зазнав жодних збитків, а товариство знаходиться у важкому фінансовому стані, про що подано відповідні докази, долучені до матеріалів справи.

Представник позивача зазначив, що правилами залізниці не передбачено повідомлення вантажовідправника, оскільки недовантаження вагону не загрожує безпеці руху залізниці.

Представник відповідача просить суд зобов'язати надати позивача докази на підтвердження повірки ваг, якими здійснювалося зважування вантажу.

14.11.2016р. на адресу суду від позивача надійшли додаткові докази по справі на підтвердження заявлених вимог, а саме доказів на підтвердження справності вагонних ваг станції Тернопіль, якими здійснювалося зважування вантажу.

15.11.2016р. через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов, підтриманий його повноваженими представниками у судовому засіданні 15.11.2016р., у якому проти заявлених позовних вимог заперечує, зокрема з огляду на те, що

- в матеріалах справи відсутня пересильна накладна форми ГУ -27-сп, що не дає підстав вважати, що цистерна була в справному стані, як зазначено у комерційному акті;

- залізниця, в порушення умов договору №15 "Про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничні послуги від 29.07.2015р., не повідомила представника вантажовласника про зважування під час перевезення та не надала можливості йому усунути вказане порушення;

- також відповідач звертає увагу суду на відсутність актів загальної форми, що складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, що, на його думку, ставить під сумнів проведення зважування вагонів вантажовласника;

- крім того, відповідач просить зменшити суму штрафних санкцій до 10%, враховуючи, що позивач не поніс фінансових збитків, а також посилається на важке фінансове становище товариства.

Позивач в даному судовому засіданні зазначив, що два акти не може складатися при проведенні перевірки вантажу, складається або акт загальної форми або комерційний акт.

У відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи неодноразово відкладався та оголошувалась перерва (востаннє на 15.11.2016р.). для надання можливості сторонам подати витребувані судом документи та прийняти участь у розгляді справи.

Технічна фіксація (звукозапис) судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та доводи представників сторін, господарським судом встановлено наступне:

- відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

29.07.2015р. між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Львівська залізниця" Тернопільської дирекції залізничних перевезень (надалі - Залізниця) та ОСОБА_1 акціонерним товариством "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" (далі Вантажовласник укладено договір про організацію перевезень і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, яким врегульовано порядок надання Залізницею Вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів та проведенням розрахунків за ці послуги.

07 червня 2016 року відповідач - Публічне акціонерне товариство "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" завантажив вагон №97178511 порошком мінеральним та зі станції Березовиця-Острів регіональної філії «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» відправлено вантаж на станцію Ніжин Південно-Західної залізниці на адресу КП Ніжинська ПШМК.

На вказану відправку складено електронну залізничну накладну №37072733, у якій маса вантажу у вагоні зазначена вантажовідправником становить 71500 кг .

09 червня 2016 року на станції Тернопіль проведено контрольне зважування вказаного вагона та встановлено невідповідність фактичної маси вантажу та маси вантажу, зазначеної у перевізному документі в бік зменшення.

Так, в результаті зважування вагона №97178511 на 150 тонних вагонних вагах станції Тернопіль встановлено, що маса вантажу, зазначена відправником, не відповідає масі контрольного зважування з різницею в 2400 кг в бік зменшення. Люки додатково закріплені. Відповідно до накладної вантажовідправник визначав масу вантажу на автомобільних вагах. Згідно із ст.129 Статуту залізниць України вказані обставини засвідчені комерційним актом АА №062299/10/2 від 09.06.2016р.

На станції призначення Ніжин Південно-західної залізниці на підставі комерційного акту АА №062299/10/2 від 09.06.2016р. було здійснено перевірку вантажу та встановлено, що різниці в масі вантажу проти даних комерційного акту немає (розділ «Є» комерційного акту).

Оскільки в даному випадку вантаж перевозився у спеціальному рухомому складі - цементовозі, а у комерційному акті зафіксовано, що люки додатково закріплені, доступ до вантажу був неможливий, причиною розбіжностей між фактичною масою і масою, зазначеною у залізничній накладній, є неправильне зазначення вказаних відомостей вантажовідправником, тому керуючись, ст.ст. 122, 118 Статуту залізниць України вантажовідправнику - ПАТ "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" нараховано штраф у пятикратному розмірі провізної плати за всю відстань перевезення, що згідно розрахунку позивача становить 50 045грн 00коп.

14.07.2016р. відповідачу була надіслана претензія №13/07-ДНЮ від 13.07.2016 року про добровільну сплату вказаного штрафу, яка залишена ним без розгляду та реагування, у звязку з чим позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з ПАТ "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" 50 045грн штрафу в примусовому порядку.

Оцінивши зібрані у справу докази та дослідивши норми чинного законодавства, що регулюють розглядувані правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, з огляду на таке:

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" №273/96-ВР від 04.07.1996р. (з наступними змінами і доповненнями) визначається, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України (надалі - Статут) та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування... є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначено в ст. 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правил приймання вантажів до перевезення", затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (з наступними змінами і доповненнями), визначається відправником. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобовязаний зазначити в накладній.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 "Правила оформлення перевізних документів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 за № 863/5084 та затверджених Наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (з наступними змінами і доповненнями), своїм підписом підтверджує представник відправника.

Отже, масу вантажу визначає вантажовласник, який і несе відповідальність за достовірність внесених до залізничної накладної відомостей.

Згідно п. 28 "Правила приймання вантажів до перевезення" вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери (а у даному випадку спірний вагон є спеціальним рухомим складом цементвозом), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу.

Наведені вище норми свідчать про те, що залізниця не зобов'язана перевіряти дані, зазначені у накладних фактичним даним при прийнятті вантажу до перевезення.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Пунктом 22 "Правила видачі вантажів" передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Так, при проходженні вагону через станцію Тернопіль Львівської залізниці при переважуванні вагонів на вагонних 150-тоних вагах із зупинкою, розчепленням і перевіркою ваги до і після зважування, було виявлено, що маса вантажу, зазначена у накладній № 370272733 у вагоні № 97178511, зазначена 71500 кг (нетто), фактично ж встановлено, що маса вантажу складає 69100 кг (нетто), що на 2400 кг менше ніж вказано у накладній, про що було складено Комерційний акт АА № 062299/10/2 від 09.06.2016р.

Підставою для покладання на відправника відповідальності згідно ст. 122 Статуту за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст.129 Статуту, щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Згідно ст. 24 Статуту вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п. 5.5 розділу 5 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України.

Згідно з ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену в накладній масу вантажу з відправника стягується штраф в розмірі згідно із ст. 118 Статуту залізниць, що у даному випадку становить 5-кратну провізну плата за всю відстань перевезення.

Провізна плата згідно залізничної накладної №37072733 від 07.06.2016р. у вагоні № 97178511 складає 10 009 грн.

Штраф за неправильно зазначену масу вантажу становить:

10 009 грн. х 5 = 50045,00 грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на зазначені вище норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, для відповідальності вантажовідправника обов'язковою умовою є наявність вини у неправильному зазначенні маси вантажу.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках передбачених ст. 129 Статуту щодо штрафу нарахованого у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем невірно вказані відомості у накладній №37072733 від 07.06.2016р., що і стало підставою для нарахування штрафу в розмірі 5-кратної провізної плати за всю відстань перевезення, що становить 50045,00 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, викладене у відзивах б/н від 10.11.2016р., б/н від15.11.2016р. та підтримане його представником в судовому засіданні, слід зазначити наступне:

- відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Частиною 1 статті 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступень виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Отже, якщо порушення зобов'язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб'єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічна норма міститься й у п. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, за якою господарський суд має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Таким чином, суд має право, виходячи з конкретних обставин справи, зменшити розмір штрафних санкцій, але не звільнити повністю боржника від їх сплати.

При розгляді клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій суд враховує:

- ступінь виконання зобов'язання боржником;

- майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні;

- не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Так, із наданих відповідачем доказів вбачається, що товариство "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" знаходиться в тяжкому фінансовому стані , про що свідчить долучений відповідачем до матеріалів справи баланс (звіт про фінансовий стан) та звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців 2016р.

В даному випадку, позивачем не доведено суду, що йому були спричинені будь-які збитки внаслідок невірно зазначених відомостей про масу вантажу, яка була вказана відповідачем у наведеній вище накладній.

Враховуючи наведене, а також той факт, що відповідач знаходиться у скрутному фінансовому становище, для виправлення якого потрібні час та можливість здійснення фінансових операцій, а накладення штрафу на ПАТ "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів" у розмірі, визначеному позивачем, призведе до поглиблення фінансових проблем товариства, тому суд вважає за доцільне застосувати ст. 233 Господарського кодексу України та задовольнити клопотання відповідача про зменшення суми штрафних санкцій у розмірі 50 045 грн шляхом зменшення розміру штрафу до 25 022 грн, що становить 50% від заявленої суми.

Суд вважає, що вина відповідача у неправильному зазначенні відомостей у накладній є такою, що підтверджена матеріалами справи, але, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, яке судом задоволено, позов підлягає задоволенню частково.

Заперечення відповідача, викладені у відзивах на позов б/н від 15.11.2016р. та б/н від 10.11.2016р., а також його представниками в судових засіданнях, судом оцінюються критично та не приймаються до уваги як такі, що не відповідають встановленим обставинами та матеріалам справи і спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства "Тернопільський комбінат по виробництву шляхово-будівельних матеріалів", вул. Микулинецька, 76, смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область, ідент. код 05398154 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства "Українська залізниця", вул. Тверська, 5, Печерський р-н, м. Київ, ідент. код 40075815 в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" ПАТ "Українська залізниця", вул. Гоголя, 1, м. Львів, ідент. код 40081195 25 022 (двадцять пять тисяч двадцять дві) грн. 50 коп. штрафу та 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. в повернення сплаченого судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після вступу рішення у законну силу.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обовязки, мають право подати апеляційну скаргу через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Повне рішення складено 23.11.2016р.

Суддя Н.М. Бурда