ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Справа № 909/255/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ОМА-ГАЗ" б/н від 29.07.2016 р.

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.07.2016 р.

у справі № 909/255/16

за позовом : публічного акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк", м.Дніпропетровськ,

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "ОМА-ГАЗ", вул.Б.Хмельницького, Івано-Франківська область,

про стягнення заборгованості за договором від 26.05.2014 в розмірі 337 918,61 грн., з яких:

- 169 597,07 грн.- заборгованість за кредитом;

- 76 503,13 грн.- заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 78 081,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 13 737,33 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом,

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2 представник;

Представнику скаржника розяснено права та обовязки передбачені ст. 20, 22 ГПК України.

В судовому засіданні здійснювалась фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 81-1 ГПК України.

Позивач в судове засідання не з"явився, своїм правом на участь у судовому розгляді не скористався, причин нез"явлення суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, розгляд справи відкладався у зв»язку із неявкою представника позивача.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 19.07.2016р. у справі № 909/255/16 ( колегією суддів у складі: головуючий суддя Малєєва О.В., судді Гриняк Б.П., Шіляк М.А. ) позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "ОМА-ГАЗ" на користь ПАТ Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором від 26.05.2014 в розмірі 337 918,61 грн., з яких 169 597,07 грн. - заборгованість за кредитом, 76 503,13 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 13737,33 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 78 081,08 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також 5 068,78 грн. судового збору.

ТОВ "ОМА-ГАЗ" подано апеляційну скаргу б/н від 29.07.2016 р., в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з»ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які судом визнано встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи. Зокрема, скаржник зазначає, що в рішенні суду відсутні доводи суду щодо відхилення перелічених в апеляційній скарзі умов, що містяться в Умовах та правилах надання банківських послуг позивача, а саме п.1.8.3, п.1.9.3, п.2.7, п.3.6 та п.3.12 та у рішенні не зазначив причини необхідності застосування п.3.2 зазначених умов.

Окрім того скаржник вважає, що судом не надано оцінки Умовам та правилам надання банківських послуг актуальним на 01.05.2014 р..

Також, скаржник вважає, що в порушення вимог чинного законодавства кредитний договір, за яким позивач просить стягнути заборгованість, не укладено в належній письмовій формі, а тому такий договір є нікчемним.

Скаржник посилається також на те, що подана до суду позивачем копія заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не відповідає формі, зразку, встановленому в Умовах, що діяли станом на 26.05.2014р. та не містить всіх істотних умов кредитного договору. Скаржник зазначає, що неможливо визначити, щодо яких саме умов договору сторони дійшли згоди, оскільки Умови та правила надання банківських послуг містять ряд різних договорів, а в заявці не визначено, до якого саме приєднався відповідач. Отже висновки суду щодо укладеності змішаного виду договорів є безпідставними.

Крім того, скаржник вважає, що позивачем при нарахуванні відсотків була застосована невірна відсоткова ставка. Вказує, що умови та правила надання банківських послуг не містять положень про змінну процентну ставку.

ПАТ КБ "ПриватБанк" у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що аргументи, викладені в апеляційній скарзі щодо договірного списання коштів з поточного рахунку відповідача в якості погашення заборгованості за кредитним договором є безпідставними.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника,, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Як вбачається із 26.05.2014р. ТОВ ОМА-ГАЗ підписало заяву на відкриття поточного рахунку 2720 та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг.

Підписавши дану заяву, відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, які знаходяться на сайті банку, Тарифами банку, що разом з даною заявою складають договір банківського обслуговування

Підписавши дану заяву відповідач засвідчив згоду на ведення з ПАТ КБ Приватбанк документообігу, в тому числі підписання угод, договорів, додаткових угод до них, заяв, актів, платіжних та інших документів, як шляхом власноручного підписання, так і шляхом накладення електронного цифрового підпису, отриманого в порядку, передбаченому Умовами та Правилами надання банківських послуг. Своїм підписом приєднався і зобов'язався виконувати умови, викладені в Умовах та правилах надання банківських послуг, ОСОБА_3, договорі банківського обслуговування в цілому.

Відносини між банком та клієнтом можуть вирішуватися, як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією, погодження з банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку чи іншого інтернет/sms ресурс, вказаний банком.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Частиною 2 ст. 184 ГК України визначено, що укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого ст. 181 ГК України.

Згідно зі ст. 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).

За приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Умовами та правилами надання банківських послуг (в редакції, на момент підписання заяви відповідачем) (надалі Умови та правила) визначено, що банк ПАТ КБ Приватбанк, керуючись законодавством України, публічно пропонує широкому та необмеженому колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та правила надання банківських послуг.

При укладенні договорів та угод, або вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до Умов та правил надання банківських послуг (або у формі Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовою або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першої" підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі (п. 3.2.1.1.16 Умов та правил).

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 ЦК України і не випливає із суті кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

За договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 ЦК України). Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором (ч. 4 ст. 1068 ЦК України). Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1069 ЦК України).

В ході розгляду справи в суді першої інстанції судом встановлено, що зважаючи на специфіку порядку укладення публічного договору, відповідач, підписавши заяву від 26.05.2014р., приєднався до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_3 банку, в результаті чого між ПАТ КБ Приватбанк та ТОВ ОМА-ГАЗ в письмовій формі було укладено змішаний договір, який містить елементи як кредитного договору, так і договору банківського рахунку.

У заяві від 26.05.2014р. визначено, що відповідач, підписавши її, приєднався до Умов та правил.

З огляду на викладене, заперечення скаржника щодо неукладення зазначеного договору не беруться до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні та не подані суду апеляційної інстанції заперечення щодо положень цих Умов та правил.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що ТОВ ОМА-ГАЗ був обізнаний та йому були зрозумілі положення договору, якими регулюватимуться правовідносини між банком та підприємством, в тому числі умови кредитування (розділ 3.2.) та кредитного ліміту (п.3.2.1). Зазначені умови передбачають можливість здійснення платежів понад залишок коштів на рахунку в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту та сплаті відсотків та винагороди за ставками (тарифами), які встановлені банком на час здійснення кредитування.

Отже, заперечення скаржника щодо непогодження сторонами істотних умов договору є необґрунтованими. При цьому невідповідність форми заяви позивача типовій формі в силу ст. 204 ЦК України не спростовує правомірність правочину. Дана обставина може бути підставою для оспорювання правочину.

Відповідно до Умов та правил (в редакції на момент підписання заяви від 26.05.2014р.) зміни до цих умов і правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України (п. 1.1.6.1). Зміни, внесені в Умови та правила, діють з моменту їх публікації на сайті, але не пізніше підтвердження змін діями клієнта щодо використання послуг банку (п.1.1.6.4).

Отже, відповідач на момент підписання заяви був обізнаний і погодився, що банк має право вносити зміни в Умови і правила, а позичальник при користуванні послугами банку зобов'язався ознайомлюватися з Умовами і правилами, які є чинними на момент отримання відповідних послуг від банку. У разі незгоди з їх змінами клієнт має право звернутися до банку для розірвання відповідного договору.

Випискою про рух коштів по рахунку підтверджується те, що з 06.04.2015р. відповідач почав використовувати кошти понад залишок на рахунку. Таким чином, почав користуватися кредитним лімітом, який встановлений банком на рахунок ТОВ ОМА-ГАЗ.

В матеріалах справи відсутні заперечення скаржника щодо розміру кредитного ліміту, положень Умов та правил.

З огляду на викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції що відповідач використовував кошти понад залишок на рахунку на умовах, що були визначені Умовами і правилами в редакції станом на 01.04.2015.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, для встановлення в якій саме редакції умови та правила були чинні, діяли на час використання коштів та підлягають застосуванню, судом враховано Умови та правила, які були чинні станом на 01.04.2015р. та розміщені на офіційному сайті ПАТ КБ Приватбанк, які доступні за наступним посиланням: https://privatbank.ua/terms/, повний договір, актуальний станом на 01.04.2015р.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов та правил кредитний ліміт на поточний рахунок (далі - "кредит") надається на поповнення оборотних коштів і здійснення поточних платежів клієнта, в межах кредитного ліміту (далі - "ліміт"). Про розмір ліміту банк повідомляє клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів в межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.

Як вбачається із матеріалів справи, ліміт на поточний рахунок клієнта встановлено в розмірі 200 000 грн. Даний кредитний ліміт ТОВ ОМА-ГАЗ почало використовувати з 06.04.2015р., а також здійснювало проплати на його погашення. Починаючи з 06.05.2015р. відповідач почав безперервно користуватися кредитними коштами і з цього часу на його рахунку постійно існувало дебетове сальдо.

Згідно з п. 3.2.1.1.3. Умов та правил кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків та винагороди.

Як передбачено п. 3.2.1.1.5 Умов та правил кредитний ліміт являє собою суму грошових коштів, в межах якої банк здійснює оплату розрахункових документів клієнта понад залишок грошових коштів на його поточному рахунку. Ліміт розраховується відповідно до затвердженої внутрішньобанківської методикою на підставі даних про рух грошових коштів по поточному рахунку, платоспроможності, кредитної історії та інших показників відповідно до внутрішньобанківськими нормативами і нормативними актами Національного банку України.

Проведення платежів клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання до клієнта до "Умов та правил надання банківських послуг". При порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених "Умов та правил надання банківських послуг", банк на свій розсуд має право змінити умови кредитування, встановивши інший термін повернення кредиту. При належному виконанні зобов'язань, передбачених умовами та правилами надання банківських послуг, за відсутності заперечень за місяць до закінчення терміну обслуговування ліміту, проведення платежів клієнта у порядку обслуговування ліміту може бути продовжено банком на той самий строк (п. 3.2.1.1.8 Умов та правил).

Згідно з п. 3.2.1.1.11. Умов та правил за сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015, періодом безперервного користування кредитом є період часу, протягом якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку. Початком періоду безперервного користування кредитом вважається перший день, починаючи з якого безперервно існувало дебетове сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня. Зменшення або збільшення заборгованості за кредитом в цей період не впливають на зміну дати закінчення періоду безперервного користування кредитом. Датою закінчення періоду безперервного користування кредитом вважається день, по закінченні якого на поточному рахунку зафіксовано нульове дебетове сальдо. Період безперервного користування кредитним лімітом на поточному рахунку - не більше 30 днів, що кореспондується з п. п. 3.2.1.4.1.1 Умов та правил.

Пунктом 3.2.1.1.12 Умов та правил визначено, що для розрахунку відсотків за користування кредитним лімітом встановлюється диференційована процентна ставка. Відсоткова ставка до розрахунку залежить від терміну існування непогашеного залишку по кредиту.

За користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від терміну користування кредитом (диференційована процентна ставка) (п. 3.2.1.4.1 Умов та правил).

За сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015, за користування кредитом у період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку позичальника при закритті банківського дня клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 30 (тридцять) % річних (п. 3.2.1.4.1.2).

Матеріалами справи підтверджується та не спростовується відповідачем, що позичальник почав користуватися кредитом 06.05.2015р., останній день для обнулення дебетового сальдо - 07.06.2015р., який припадає на вихідний день, а тому відповідно до ст. 254 ЦК України переноситься на наступний за ним робочий день 08.06.2015р.. За цей період банком нараховано відсотки за користування кредитним коштами, виходячи з відсоткової ставки 30% річних.

Згідно з п. 3.2.1.4.1.3 Умов та правил за сумами кредиту, отриманими з 01.02.2015, у разі непогашення кредиту впродовж 30 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 31-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань клієнт сплачує банку відсотки за користуванням кредитом у розмірі 60 (шістдесят) % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого терміну повернення кредиту, передбаченого Умовами та правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення, виходячи з 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

При цьому, п. 3.2.1.4.5 встановлено, що дебетове сальдо по поточному рахунку клієнта - це сума грошових коштів, перерахованих банком на підставі розрахункових документів клієнта з його поточного рахунку протягом операційного дня понад його залишку з урахуванням вхідного залишку на початок банківського дня. Під непогашенням кредиту мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (п. 3.2.1.4.1.4).

Умовами та тарифами банку також передбачено сплату комісії за кредитне обслуговування. Зокрема, згідно з п. 3.2.1.4.4. Умов клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п.п. 3.2.1.1.6, 3.2.1.2.3.2, 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому умовами та правилами надання банківських послуг.

Згідно з ст.ст. 11, 509, 526 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору і повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено в ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Аналогічні положення містяться в ст.ст. 173, 175, 193 ГК України. За приписами ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 1 ст. 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 1069 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1054, ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. В ч. 3 ст. 346 ГК України передбачено надання банками кредитів під відсоток.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За приписами п. 1 ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи наведене, судова колегія прийшла до висновку, що матеріалами справи, а саме випискою про рух коштів по рахунку відповідача підтверджується, що банк свої зобов'язання щодо надання кредитних коштів на поточний рахунок клієнта виконав у повному обсязі, а відповідач свої зобов'язання щодо погашення кредиту, сплати відсотків та комісії не виконав.

Згідно з розрахунком позивача станом на 02.03.2016р. заборгованість по поверненню кредиту становить 169 597,07 грн., по відсотках 76 503,13 грн., по комісії 13737,33 грн.

Також, судом першої інстанції правомірно не взято до уваги заперечення відповідача щодо застосування відсоткової ставки в розмірі 30% і необхідності застосовувати ту, яка була чинна на момент підписання заяви, оскільки при укладенні договору відповідач погодився на отримання кредиту по рахунку із застосуванням ставок, чинних на час отримання коштів.

З моменту початку користування кредитними коштами (06.04.2015р.), відповідачу нараховувалися відсотки за користування коштами у розмірі 30% річних, по яких ТОВ ОМА-ГАЗ здійснювало оплати, зокрема, 01.06.2015р. позичальником було погашено заборгованість по відсотках за користування кредитним коштами в повному обсязі, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку.

Отже, відповідач своїми діями - здійсненням банку платежу по погашенню заборгованості по відсотках, фактично схвалив і прийняв умову щодо визначення диференційованої відсоткової ставки в розмірі, передбаченому в п. 3.2.1.4.1.2, п.3.2.1.4.1.3 Умов і правил, в редакції станом на 01.04.2015р. початок місяця, в якому позичальник почав користуватися кредитним коштами, в розмірі 30% і 60% річних.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у формі пені, яка сплачується боржником у разі порушення зобов'язання.

Пунктом 3.2.1.5.1 Умов та правил визначено, що при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, термінів повернення кредиту, винагороди, клієнт виплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, виходячи із 360 днів у році. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань. Сплата пені здійснюється у гривні.

Як передбачено п. 3.2.1.5.4 умов та правил, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язання здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Як вбачається із розрахунку позивача сума пені, яка підлягає стягненню, становить 78 081,08 грн.

Отже позов підлягає задоволенню в сумі 337 918,61 грн.

Відповідно до вимог ст.4-7 Господарського процесуального кодексу України судові рішення приймаються за результатами обговорення усіх обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто відповідності висновків, викладених у судовому акті, дійсним обставинам справи реалізується також положеннями ст.43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, скаржником належними та допустимими доказами не доведено безпідставність позовних вимог.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення суду прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 19.07.2016р. у справі № 909/255/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у господарський суд Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.