ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

21.11.16 Справа № 909/416/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді Марка Р.І.
суддів Орищин Г.В.
Галушко Н.А.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району, м.Івано-Франківськ, вих. № 11/1421 від 08.11.2016р. (вх. № 01-05/5378/16 від 17.11.16)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2016р.

у справі № 909/416/16, суддя Деделюк Б.В.

за позовом: Військового прокурора Івано-Франківського гарнізону, м. Івано-Франківськ, в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Державної екологічної інспекції у Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ

до відповідача: Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району, м.Івано-Франківськ

про: зобов`язання отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (котельнею) військової частини НОМЕР_1

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2016р. у справі №909/416/16 провадження у справі за позовом військового прокурора Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних відносинах: Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області до Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району про зобов`язання Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (котельнею) військової частини НОМЕР_1 - припинено.

Присуджено до стягнення з Івано-Франківської КЕЧ району на користь Військової прокуратури Західного регіону України 1 378 грн. судового збору.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.10.2016р. у справі №909/416/16 відповідач звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, вих. № 11/1421 від 08.11.2016р. (вх. № 01-05/5378/16 від 17.11.16).

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України, якою встановлено форму і зміст апеляційної скарги, до скарги, зокрема, додаються докази сплати судового збору.

Як вбачається з поданої скаржником апеляційної скарги, ним не дотримано вимог ч.3 ст. 94 ГПК України та не подано доказів сплати судового збору, при цьому, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Частиною 1 ст.4 Закону України Про судовий збір передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до статті 8 Закону України Про державний бюджет України на 2016 рік з 01.01.2016р. мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 1378 грн в місяць.

Положеннями п.п.7 п.2 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір передбачено, що ставка судового збору за подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду становить 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання про відстрочення сплати судового збору, скаржник посилається на важке фінансове становище у зв`язку з арештом коштів апелянта, подаючи на підтвердження запит УДКСУ № 08-04/1707 від 08.08.2016р.

Розглянувши подане скаржником клопотання, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Частина 1 ст. 8 Закону України Про судовий збір, передбачає, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Пунктом 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України визначено, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону України Про судовий збір, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Відповідно до п.3 Інформаційного листа ВГС України від 12.11.2015 р. № 01-06/2093/15 Про деякі питання практики застосування Закону України Про судовий збір (зі змінами та доповненнями, внесеними згідно із Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII) за змістом положень статті 8 Закону питання про відстрочення та розстрочення судом сплати судового збору, зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати з підстав майнового стану сторони вирішується судом в кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження того, що майновий стан сторони перешкоджає сплаті нею судового збору в установленому порядку і розмірі, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу (в тому числі й органів державної влади) перед законом і судом.

При цьому колегія суддів зазначає, що фінансовий стан підприємства це сукупність показників, що відображають наявність, розміщення і використання ресурсів підприємства, реальні й потенційні фінансові можливості підприємства.

Основним джерелом інформації для фінансового аналізу є фінансова звітність підприємства за два останні календарні роки та за останній звітній період. Фінансовий аналіз підприємства складається з таких етапів: оцінка майнового стану підприємства та динаміка його зміни; аналіз фінансових результатів діяльності підприємства; аналіз ліквідності; аналіз ділової активності; аналіз платоспроможності (фінансової стійкості); аналіз рентабельності.

Доказами матеріального становища можуть бути фінансова звітність, в тому числі Форма 1 Баланс; співвідношення загального обсягу кредиторської та дебіторської заборгованості звіт про фінансові результати і дебіторську та кредиторську заборгованість (форма N1-Б); наявність або відсутність грошових коштів на розрахункових рахунках підприємства Форма 2 Звіт про рух грошових коштів; наявність або відсутність основних та оборотних засобів та їх вартість; розмір та вартість інших матеріальних активів підприємства.

Таким чином, підставою для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору є доведеність заявником належними і допустимими доказами обставин, які перешкоджали йому сплатити судовий збір у загальному порядку.

Розглянувши клопотання апелянта та його документальне обґрунтування, колегія суддів дійшла висновку, що поданий скаржником запит УДКСУ № 08-04/1707 від 08.08.2016р не підтверджує важкого матеріального становища скаржника на момент подання апеляційної скарги, оскільки є документом, який лише засвідчує бажання УДКСУ у м. Івано-Франківську одержати інформацію про номер рахунку, КПКВ та КЕКВ, з якого повинно бути проведено виконання стягнення коштів на підставі Наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 14.07.2016р. у іншій господарській справі №909/422/16 щодо стягнення на користь держави в особі Державної екологічної інспекції в Івано-Франківській області шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища. Апелянтом не подано будь - яких інших доказів на підтвердження важкого матеріального становища.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про необгрунтованість доводів скаржника зазначених в клопотанні про відстрочення сплати судового збору зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували обставини, які викладені у ньому, а відтак не знайшла підстав для задоволення поданого клопотання.

За викладених обставин та приймаючи до уваги невідповідність апеляційної скарги вимогам розділу ХІІ ГПК України, суд вважає за необхідне повернути її скаржнику.

Згідно з ч.4 ст.97 ГПК України після усунення обставин, які слугували підставою для повернення апеляційної скарги в порядку п.п.1,2,3 ч.1 ст.97 ГПК України, апеляційна скарга може бути подана повторно.

Керуючись ст.ст. 86, 94, п.3 ч.1 ст. 97 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1.Відмовити у задоволенні клопотання Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району про відстрочення сплати судового збору.

2.Апеляційну скаргу Івано-Франківської квартирно-експлуатаційної частини району на 14 (чотирнадцяти) аркушах повернути скаржнику.

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Орищин Г.В.

Суддя Галушко Н.А.