УХВАЛА

14.11.2016№ 910/19319/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Київської міської ради (далі - Рада), м. Київ,

на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - ВДВС), м. Київ,

у справі № 910/19319/15

за позовом публічного акціонерного товариства «Місто Банк», м. Одеса,

в особі його Київської філії, м. Київ,

до Ради

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за участю представників:

скаржника - Тхорика С.М. (довіреність від 28.09.2016 №225-КМГ-3112);

позивача - не з'явився;

ВДВС - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Місто Банк» (далі - Банк) в особі його Київської філії звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартири №110, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на користь Банку в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 у сумі 702 778,18 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 14.09.2015 позов задоволено повністю; звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №110, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на користь Банку в особі його Київської філії в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 у сумі 702 778,18 грн.; стягнуто з Ради на користь Банка 14 055,56 грн. судового збору.

Рада 29.09.2016 подала суду скаргу на дії старшого державного виконавця ВДВС, яку ухвалою господарського суду міста Києва від 04.10.2016 повернуто Раді без розгляду.

19.10.2016 Рада повторно подала суду скаргу на дії ВДВС, мотивовану тим, що: постановою від 17.06.2016 державним виконавцем відкрито виконавче провадження №51446814 з примусового виконання рішення господарського суду міста Києва від 14.09.2015 та надано боржнику семиденний строк для добровільного виконання рішення суду; 29.08.2016 старшим державним виконавцем ВДВС винесено постанову ВП №51446814 про стягнення з Ради виконавчого збору у сумі 70 277,80 грн.; разом з тим, виконавчий збір стягується на підставі постанови державного виконавця, якщо боржником в установлений строк рішення добровільно не виконано, а державним виконавцем вчинено дії, спрямовані на примусове виконання; оскільки державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо виконання рішення суду, то і відсутні правові підстави для стягнення виконавчого збору.

Таким чином, Рада у скарзі просить суд:

- відновити строк оскарження дій ВДВС як пропущений з поважних причин;

- визнати незаконними дії старшого державного виконавця ВДВС;

- скасувати постанову ВДВС від 29.08.2016 ВП №51446814 про стягнення з Ради виконавчого збору у сумі 70 277,80 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.10.2016 відновлено строк подання Радою скарги на дії ВДВС; прийнято скаргу до розгляду; призначеної її розгляд на 14.11.2016; зобов'язано ВДВС у строк до 05.11.2016 подати суду матеріали виконавчого провадження №51446814 з виконання наказу господарського суду міста Києва від 08.10.2015 зі справи №910/19319/15 для огляду в судовому засіданні; подати копії вказаних матеріалів для приєднання їх до матеріалів справи, а також письмові пояснення по суті скарги Ради.

Станом на 14.11.2016 ВДВС вказаних документів суду не подано.

Представник скаржника у судовому засіданні 14.11.2016 надав пояснення по суті скарги, просив її задовольнити.

Представники позивача і ВДВС у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленням про вручення поштових відправлень за адресами позивача і ВДВС.

Враховуючи приписи частини другої статті 1212 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно до якої неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, господарський суд міста Києва вбачає за можливе розглянути скаргу у даному судовому засіданні за наявними в ній матеріалами.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду скарги, проаналізувавши встановлені фактичні обставини в їх сукупності, заслухавши пояснення представника скаржника, господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність задоволення скарги з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 1212 ГПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби, приватних виконавців щодо виконання судових рішень господарських судів може бути подана стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів, крім рішень виконавця про відкладення проведення виконавчих дій, які можуть бути оскаржені протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За приписами частини другої статті 25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Так, 17.06.2016 державним виконавцем ВДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51446814 з примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 08.10.2015 у справі №910/19319/15, в якій встановлено семиденний строк для добровільного виконання рішення суду.

Згідно із частиною першою статті 27 Закону у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Статтею 32 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Таким чином, на виконання наказу господарського суду міста Києва від 08.10.2016 зі справи №910/19319/15 ВДВС мало звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №110, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на користь Банка в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 у сумі 702 778,18 грн.

Натомість, 29.08.2016 старшим державним виконавцем ВДВС винесено постанову ВП №51446814 про стягнення з Ради виконавчого збору у сумі 70 277,80 грн. у зв'язку із тим, що боржником у наданий на самостійне виконання строк рішення суду не виконано.

Доказів на підтвердження вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання вказаного наказу ВДВС на вимоги ухвали суду від 21.10.2016 не подано.

Таким чином, суд вважає за необхідне дії старшого державного виконавця ВДВС з приводу винесення постанов від 29.08.2016 №51446814 визнати неправомірними.

У пункті 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» зазначено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону У разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» відповідно до статей 45, 46 Закону витрати виконавчого провадження та виконавчий збір стягуються за постановою державного виконавця з боржника, якщо останній не виконав рішення добровільно в установлений для цього строк і воно було виконане примусово.

Як встановлено судом, дій з примусового виконання наказу суду ВДВС не вчинялося, а тому постанова від 29.08.2016 №51446814 про стягнення з боржника виконавчого збору повинна бути визнана недійсною.

Частиною третьою статті 1212 ГПК України встановлено, що за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 86, 1212 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Київської міської ради на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задовольнити.

2. Визнати незаконними дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича.

3. Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 29.08.2016 виконавче провадження №51446814 про стягнення виковначого збору.

Дану ухвалу може бути оскаржено у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Суддя О. Марченко