ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року Справа № 904/4253/16

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий (доповідач), судді Васищак І.М. і Студенець В.І.

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний продукт", смт Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області (далі - ТОВ "Рідний продукт"),

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2016 та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.09.2016

зі справи № 904/4253/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агросс", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області (далі - ТОВ "Агросс" ),

до ТОВ "Рідний продукт"

про стягнення заборгованості за правочином у сумі 196 884,97 грн.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Постойко Ю.П., Галенко М.В.,

відповідача - Кадерова Ю.М.

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Позов було подано про стягнення: 176 800 грн. основного боргу; 1 511,28 грн. - 3% річних; 7 956 грн. "інфляційних витрат"; 10 617,69 грн. пені у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань щодо оплати за договором поставки від 03.01.2014 №03/01 (далі - Договір).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2016 (суддя Мельниченко І.Ф.), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 (колегія суддів у складі: Білецька Л.М., - головуючий, Верхогляд Т.А. і Парусніков Ю.Б.): з ТОВ "Рідний продукт" стягнуто на користь ТОВ "Агросс": 176 800 грн. основного боргу; 1 511, 28 грн. - 3% річних; 7 956 грн. "інфляційних витрат"; 2 794 грн. судового збору; в частині стягнення 10 617,69 грн. пені відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України ТОВ "Рідний продукт" просить скасувати оскаржувані рішення та постанову попередніх судових інстанцій, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Скаргу мотивовано порушенням і неправильним застосуванням господарськими судами у вирішенні спору норм матеріального і процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Суди попередніх інстанцій у розгляді справи виходили з таких обставин та висновків.

ТОВ "Агросс" (постачальник) та ТОВ "Рідний продукт" (покупець) укладено Договір, за умовами якого:

- постачальник зобов'язується в порядку та строки, зазначені в договорі, передати товар у власність покупцю у відповідній кількості, відповідної якості та по узгодженій ціні, а останній зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених даним договором (пункт 1.1);

- кількість, найменування, асортимент та ціна товару, що поставляється, зазначаються в специфікаціях, узгоджених сторонами, та накладних на товар (пункт 1.2);

- форма оплати вартості поставленого товару - безготівковий розрахунок, за допомогою перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 2.1);

- оплата здійснюється покупцем на умовах відстрочки платежу, яка складає 15 банківських днів з моменту поставки товару, на підставі виставлених постачальником рахунків, за умови надання постачальником усіх документів, передбачених договором ( пункт 2.2);

- покупець має право затримати оплату вартості поставленого товару, якщо накладні на товар, податкові накладні або інші товаросупроводжувальні документи на цей товар не відповідають вимогам, що передбачені "діючим" законодавством і цим договором, або містять помилки чи невідповідності та строк, протягом якого помилки чи невідповідності будуть виправлені, або документи будуть приведені до належного стану у відповідності до чинного законодавства та передані покупцю (пункт 2.4);

- постачальник зобов'язується здійснити поставку товару на базисних умовах поставки у відповідності з правилами Інкотермс у редакції 2000 року (пункт 3.1);

- постачальник зобов'язується в момент передання товару надати: податкову, видаткову, товарно-транспортну накладні, підписані повноважними особами і скріплені печаткою постачальника, та документи, які підтверджують якість товару, інші документи, передбачені законодавством України (пункт 3.5);

- якість поставленого товару по даному договору повинна підтверджуватися: сертифікатом відповідності (при умові обов'язкової сертифікації); висновком державної санітарно-гігієнічної експертизи; посвідченням якості; іншими передбаченими законом документами. Документи, які підтверджують якість товару, повинні бути передані постачальником при укладанні договору або направлені разом з партією товару у відповідності з чинним законодавством України в оригіналах або копіях, засвідчені уповноваженою особою постачальника і завірені його печаткою (підпункти 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3, 4.2.4 пункту 4.2);

- якщо товар, що постачається, згадується в пункті 1 Порядку декларування змін оптово-відпускних цін, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2007 №1222 (далі - Порядок), постачальник зобов'язаний дотримуватися цього порядку. У випадку недотримання постачальником вимог цього Порядку покупець має право не приймати або не оплачувати поставлений товар до моменту належного виконання постачальником вимог цього Порядку (пункт 4.8);

- у разі несвоєчасної оплати поставленого товару покупець сплачує пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діє в період прострочення, від вартості неоплаченого або несвоєчасно оплаченого товару, за кожен день прострочення.

На виконання умов Договору ТОВ "Агросс" 07.03.2014 та 07.04.2014 поставило ТОВ "Рідний продукт" товар на загальну суму 176 800 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи податковими, товарно-транспортними та видатковими накладними. Доказів оплати поставленого товару в сумі 176 800 грн. ТОВ "Рідний продукт" суду не надано.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з такого.

Позивач 07.03.2014 та 07.04.2014 поставив товар на загальну суму 176 800 грн., доказів виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати поставленого товару не подано.

Встановлена пунктом 2.2 Договору відстрочка платежу на 15 банківських днів з моменту поставки партії товару сплинула в березні та квітні 2014 року.

Тому позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу в розмірі 176 800 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача стосовно передчасності звернення позивача з вимогою про сплату вартості товару в сумі 176 800 грн. (оскільки останнім не надано відповідачу засвідчену копію декларації підвищення оптово-відпускної ціни) суд першої інстанції визнав такими, що не заслуговують на увагу, оскільки документального підтвердження порушення позивачем вказаного в пункті 4.8 Порядку відповідачем надано не було. Обов'язок щодо надання відповідачеві (покупцю) завіреної копії декларації підвищення оптово-відпускної ціни ні Порядком, ані умовами Договору не передбачено.

Згідно з наданим позивачем розрахунком сума 3% річних за загальний період з 10.02.2016 по 23.05.2016 складає 1511,28 грн.; сума інфляції за період з березня 2016 року по квітень 2016 року складає 7 956 грн.

Зазначені суми суд першої інстанції визнав обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню.

Вимоги позивача щодо стягнення пені за період з 10.02.2016 по 23.05.2016 у сумі 10617,69 грн. суд першої інстанції визнав такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України розмір нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Оскільки поставка товару відбулася 07.03.2014 та 07.04.2014, прострочення в оплаті поставленого товару, враховуючи пункт 2.2. Договору, мало місце в березні та квітні 2014 року, тому нарахування пені повинно було припинитися у жовтні 2014 року.

Залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд додатково зазначив таке.

Виконуючи умови Договору, позивач 07.03.2014 та 07.04.2014 здійснив поставку товару відповідачу на загальну суму 176800 грн., про що свідчать накладні, копії яких залучені до матеріалів справи.

Відповідач не спростовує факт отримання ним товару і не відмовляється від нього. Доводи відповідача зводилися тільки до посилань на ненадання декларацій підвищення оптово-відпускної ціни, при цьому факт поставки і отримання товару відповідачем підтверджувався, але здійснення розрахунку він вважав передчасним тільки через відсутність у нього документів.

Позивачем відповідачу засвідчені копії декларацій підвищення оптово-відпускної ціни не надавалися.

Пунктом 3.5 Договору визначено перелік документів, які мають бути передані постачальником покупцеві в момент передачі товару. Декларація підвищення оптово-відпускної ціни серед них не вказана.

ТОВ "Рідний продукт" не подало відповідних доказів недотримання постачальником порядку декларування (актів перевірки, застосування штрафних санкцій за порушення цінової політики тощо).

Крім того, посилаючись на статтю 666 Цивільного кодексу України, суд апеляційної інстанції зазначив, що правовим наслідком непередачі покупцем документів, що стосуються товару та підлягають передачі разом з ним, у даному випадку копій декларацій підвищення оптово-відпускної ціни товару, не може бути відмова від оплати поставленого товару, а тільки право покупця відмовитися від договору і повернути товар продавцеві, чого покупцем здійснено не було. ТОВ "Рідний продукт" дійсно вжило заходів щодо витребування документів від ТОВ "Агросс" (листи ТОВ "Рідний продукт", які неодноразово надсилалися на адресу ТОВ "Агросс" та містили вимоги щодо належного виконання умов договору та надання відповідачу декларацій про зміну оптово-відпускної ціни), але в кінцевому підсумку товар ним прийнятий і спожитий, а тому відсутні правові підстави звільняти відповідача від оплати за товар.

Стосовно відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені судом апеляційної інстанції зазначено, що річна позовна давність, встановлена пунктом 1 частини другої статті 258 Цивільного кодексу України щодо цієї вимоги, на момент звернення з позовом спливла.

Причиною подання касаційної скарги стала незгода ТОВ "Рідний продукт" із задоволенням позову зі справи.

Відповідно до приписів ЦК України:

- зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525, 526);

- договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629);

- за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 712);

- покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692);

- покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (частина друга статті 692);

- якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання (частина перша статті 666);

- якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару, не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві (частина друга статті 666).

З огляду на відповідні законодавчі приписи та з урахуванням встановлених обставин справи суди попередніх інстанцій, встановивши: що ТОВ "Агросс" поставило ТОВ "Рідний продукт" товар, і це підтверджується податковими, видатковими та товарно-транспортними накладними; що відповідач не заперечує факту отримання товару; що докази виконання відповідачем зобов'язань з оплати поставленого товару не подані; що відповідач не відмовився від Договору та не повернув товар позивачу; наявність існування основної заборгованості та прострочення виконання грошового зобов'язання; сплив позовної давності за вимогами про стягнення пені, - дійшли не спростовуваного доводами касаційної скарги висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з ТОВ "Рідний продукт" на користь ТОВ "Агросс": 176 800 грн. основного боргу; 1 511, 28 грн. - 3% річних; 7 956 грн. "інфляційних витрат".

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для стягнення основного боргу, 3% річних та інфляційних не спростовують. Переважно відповідні доводи стосуються з'ясування обставин, вже встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі. Проте касаційна інстанція згідно з частиною другою статті 1117 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Визначених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваних судових рішень не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.06.2016 та

постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 зі справи № 904/4253/16 залишити без змін, а касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рідний продукт" - без задоволення.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Васищак

Суддя В. Студенець