КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"22" листопада 2016 р. Справа №902/878/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Пантелієнка В.О.

Остапенка О.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.10.2016

у справі № 902/878/16 (суддя Марченко О.В.)

за позовом ОСОБА_2

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Михайлівський" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк "Михайлівський"

про визнання рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2016 відмовлено у прийнятті позовної заяви.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.10.2016.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Розглянувши апеляційну скаргу позивача та додані до неї документи, колегією суддів встановлено, що вказана скарга подана з порушенням ч. 3 ст. 94 ГПК України, тобто заявником не надано доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

В обґрунтування звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги в даній справі, скаржник зазначив, що відносини між сторонами з приводу відкриття банківського рахунку підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», у зв'язку з чим підлягають до застосуванню норми статті 22 вказаного Закону, якою передбачено звільнення від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням прав споживачів.

Вказані доводи позивача колегія суддів вважає помилковими та не приймає в якості обґрунтування звільнення від сплати судового збору у даній справі з огляду на наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями).

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік осіб, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Вказаним Законом не встановлено пільги щодо сплати судового збору для осіб, які звертаються до суду на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з договору банківського вкладу, укладений між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Втім, Конституційний Суд України вирішив: в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. (рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 у справі № 1-26/2011 від 10 листопада 2011 року).

Отже, з огляду на викладене та враховуючи, що спірні правовідносини між сторонами виникли із договору банківського вкладу, позивач не звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги в даній справі відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» та Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 належить не приймати до розгляду та повернути.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Колегією суддів встановлено, що апеляційну скаргу подано з пропуском п'ятиденного строку та без клопотання про відновлення цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, Господарським судом міста Києва оскаржуване судове рішення прийнято 27.10.2016, тобто останнім днем апеляційного оскарження є 01.11.2016.

ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою 10.11.2016, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском встановленого ч. 1 статті 93 ГПК України п'ятиденного строку. Проте, клопотання про відновлення такого строку скаржником не заявлено та про причини пропуску строку апеляційному господарському суду не повідомлено.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 86, п. 3, 4 ч. 1 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 27.10.2016 у справі № 902/878/16 не приймати до розгляду і повернути скаржнику.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді В.О. Пантелієнко

О.М. Остапенко