ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" листопада 2016 р.Справа № 916/2306/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ";

до відповідача: ОСОБА_1 відділу м. Одеси;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ"

про стягнення 50211,58грн.;

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_3 за довіреністю;

Від відповідача: не зявився;

Від третьої особи: не зявився;

Суть спору: про стягнення 50211,58грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 відділу м. Одеси 50211,58грн. у тому числі 39239,47грн. пені, 3076,86грн. 3% річних, 7895,25грн. інфляційних збитків.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.08.2016р. порушено провадження у справі та справу призначено до розгляду.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.09.2016р. до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 акціонерне товариство "ОДЕСАГАЗ".

10.10.2016р. за вх.суду№24545/16 позивач звернувся до суду з клопотанням про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.10.2016р. було продовжено строк розгляду справи по 07.11.2016р.

11.10.2016р. за вх.суду№24773/16 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву.

18.10.2015р. за вх.суду№25382/16 позивач надав письмові пояснення.

02.11.2016р. за вх.суду№26643/16 позивач надав до суду письмові пояснення стосовно відзиву відповідача.

08.11.2016р. за вх.суду№27125/16 відповідач звернувся з клопотанням про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

10.11.2016р. за вх.суду№27309/16 позивач звернувся з заявою про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

22.09.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (позивач, Постачальник), ОСОБА_2 акціонерним товариством "ОДЕСАГАЗ" (третя особа, Газорозподільче підприємство) та ОСОБА_1 відділом м. Одеси (відповідач, Споживач) було укладено договір №008409(3)-БТ на постачання природного газу за регульованим тарифом для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів (далі договір) за яким Постачальник постачає газ природний, скраплений або в газоподібному стані газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.2.1. договору 1).

Оплата за постачання природного газу здійснюється грошовими коштами шляхом поточного перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника протягом місяця поставки 100% вартості запланованих обсягів газу (п.5.6. договору 1).

У разі порушення Споживачем строків оплати із Споживача стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми прострочення платежу за кожен день прострочення (пп 7.2.1 п.7.2. договору 1).

Договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу до 31.12.2015р., а у частині оплати за надані послуги до їх повного виконання (п.11.1. договору 1).

30.12.2015р. між сторонами було укладено додаткову угоду №1 якою сторони продовжили термін дії договору до 31.03.2016р.

09.02.2016р. між сторонами було укладено додаткову угоду №2 якою сторони змінили банківські реквізити Споживача.

09.02.2016р. сторони уклали додаткову угоду №3 якою встановили загальну вартість послуг за договором на початку 2016 року у розмірі 120000,00грн. у тому числі ПДВ 20000,00грн.

31.03.2016р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (позивач, Постачальник), ОСОБА_2 акціонерним товариством "ОДЕСАГАЗ" (третя особа, Газорозподільче підприємство) та ОСОБА_1 відділом м. Одеси (відповідач, Споживач) було укладено договір №008409(3)-БО на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (далі договір 2) за яким Постачальник постачає газ природний, скраплений або в газоподібному стані газ Споживачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (п.2.1. договору 2).

Відповідно до п.5.4. договору 2 загальна вартість послуг за договором складає 255870,00грн.

Оплата за природний газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку-фактури (п.5.5. договору 2).

Відповідно до п.11.1. договору 2 договір набирає чинності з дня його підписання та укладається у частині постачання природного газу на термін до 31.12.2016р., а в частині оплати за надані послуги до їх повного здійснення.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору за період з жовтня 2015р. по березень 2016р. він поставив відповідачу природний газ в обсязі 140418куб.м., що підтверджується актами приймання-передачі від 31.10.2015р., 30.11.2015р., 31.12.2015р., 31.01.2016р., 29.02.2016р., 31.03.2016р. (копії актів містяться в матеріалах справи) однак відповідач за поставлений природний газ розрахувався несвоєчасно та не в повному обсязі в результаті чого у відповідача утворилася заборгованість у сумі 254786,09грн., яка 31.07.2016р. погашена за рахунок коштів, сплачених за договором від 31.03.2016р.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором щодо своєчасної оплати поставленого газу, позивач нарахував останньому 39239,47грн. пені, 3076,86грн. 3% річних, 7895,25грн. інфляційних збитків.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 39239,47грн. пені, 3076,86грн. 3% річних, 7895,25грн. інфляційних збитків.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, посилаючись на те, що сума договору відповідачем сплачена у повному обсязі.

Відповідач, посилаючись на ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, вказує на те, що за відсутності заборгованості за отримання природного газу сумою оскаржуваних штрафних санкцій збагачено кредитора ТОВ "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" за рахунок боржника військової установи ОСОБА_1 відділу м. Одеси, а відповідно збагачено рахунки комерційного підприємства за рахунок державного бюджету.

Крім того відповідач посилаючись на ч.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, зазначає, що при стягненні коштів з державного бюджету,а саме пені, 3% річних та інфляційних збитків зачіпають економічні державні інтереси, а саме інтереси військової установи.

Відповідач зазначає, що оскільки сума договору сплачена у повному обсязі та збитки у позивача відсутні, що є підставою для відмови в позові у повному обсязі.

Враховуючи викладене. відповідач просить відмовити у позові у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобовязання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що 22.09.2015р. між сторонами було укладено договір №008409(3)-БТ на постачання природного газу за регульованим тарифом для установ та організацій, що фінансуються з державного і місцевих бюджетів за яким позивач постачав газ природний, скраплений або в газоподібному стані газ відповідачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб відповідача, а відповідач зобов'язався оплачувати позивачу вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. 30.12.2015р. між сторонами було укладено додаткову угоду №1 якою сторони продовжили термін дії договору до 31.03.2016р. 09.02.2016р. між сторонами було укладено додаткову угоду №2 якою сторони змінили банківські реквізити відповідача. 09.02.2016р. сторони уклали додаткову угоду №3 якою встановили загальну вартість послуг за договором на початку 2016 року у розмірі 120000,00грн. у тому числі ПДВ 20000,00грн.

31.03.2016р. між сторонами було укладено договір №008409(3)-БО на постачання природного газу для споживачів, що не є побутовими (далі договір 2) за яким позивач постачає газ природний, скраплений або в газоподібному стані газ відповідачеві в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб відповідача, а відповідач оплачує позивачу вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.5.4. договору загальна вартість послуг за договором складає 255870,00грн. Оплата за природний газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом перерахування на розрахунковий рахунок Постачальника 100% вартості запланованих обсягів газу на підставі рахунку-фактури.

Судом встановлено та не заперечується сторонами основна заборгованість за поставлений природний газ була сплачена відповідачем 31.07.2016р. у звязку з чим станом на день розгляду справи у відповідача відсутня заборгованість за договором №008409(3)-БТ від 22.09.2015р.

Щодо стягнення з відповідача пені у сумі 39239,47грн.. 3% річних у сумі 3076,86грн. за період з 11.11.2015р. по 24.11.2015р. та з 11.02.2016р. по 30.07.2016р. та інфляційних збитків у сумі 7895,25грн. за період з 01.03.2016р. по 31.05.2016р. слід зазначити наступне.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, виходячи з матеріалів справи, відповідач виконав свої зобовязання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 229 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського Кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За приписами ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, субєкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

За приписами ст. 230 Господарського кодексу України учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання штрафні (господарські) санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня). Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок позивача та здійснивши власний розрахунок за допомогою програми "Законодавство" зазначає, що розмір пені за період з 11.11.2015р. по 24.11.2015р. та з 11.02.2016р. по 30.07.2016р. складає 39148,98грн., розмір 3% річних за період з 11.11.2015р. по 24.11.2015р. та з 11.02.2016р. по 30.07.2016р. складає 3076,84грн.

Розрахунок інфляційних збитків позивачем здійснений вірно.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" підлягають частковому задоволенню у сумі 50121,66грн. у тому числі 39148,98грн. пені, 3076,84грн. 3% річних, 7895,84грн. інфляційних збитків.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, ст.ст. 82 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" - задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 відділу м. Одеси (65014, м. Одеса, вул. Єврейська, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" (65003, м. Одеса, вул. Одарія, 1, р/р 1 в ПАТ "КБ "Центр", МФО 380742, ) 39148/тридцять дев'ять тисяч сто сорок вісім/грн. 98коп. пені, 3076/три тисячі сімдесят шість/грн. 84коп. 3% річних, 7895/сім тисяч вісімсот девяносто пять/грн. 84коп. інфляційних збитків, 1378/одна тисяча триста сімдесят вісім/грн. судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 116 ГПК України.

3. В позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "ОДЕСАГАЗ-ПОСТАЧАННЯ" в частині стягнення з ОСОБА_1 відділу м. Одеси 90,49грн. пені та 0,02грн. 3% річних відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 21 листопада 2016 р.

Суддя Л.В. Степанова