РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016Справа №911/2861/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Карго-Транс-Плюс"
простягнення 61 074 грн 00 коп.
Представники:
від позивачане зявився;
від відповідачане зявився,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.09.2016 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго-Транс-Плюс" про стягнення 61 074 грн 00 коп. заборгованості за договором на транспортно-експедиторське обслуговування № 030/ЕХ/16 від 17.08.2015.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 030/ЕХ/16 від 17.08.2015 не виконало взяті на себе зобовязання, у звязку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати наданих послуг щодо перевезення вантажу у розмірі 61 074 грн 00 коп.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.09.2016 позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго-Транс-Плюс" про стягнення 61 074 грн 00 коп. та додані до неї документи направлено за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.09.2016 порушено провадження у справі № 911/2861/16 та справу призначено до розгляду на 19.10.2016.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 05.10.2016 у звязку із прийняттям Верховною Радою України Постанови про звільнення судді Прокопенко Л.В., справу № 911/2861/16 передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями (повторний розподіл) справу № 911/2861/16 передано на розгляд судді Плотницькій Н.Б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 справу № 910/2861/16 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 14.11.2016.

14.11.2016 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду, в тому числі заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Представники позивача та відповідача у судове засідання 14.11.2016 не зявились, представник відповідача клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за адресою, зазначеною на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

У судовому засіданні 14.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та обєктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши надані суду докази та матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

17.08.2015 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (перевізник за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карго-Транс-Плюс" (експедитор за договором) укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування № 030/ЕХ/15, відповідно до умов якого експедитор доручає, а перевізник приймає на себе зобовязання, протягом всього строку дії цього договору, здійснювати міжнародні перевезення вантажів для експедитора автомобільним транспортом.

Даний договір набирає чинності з дати його підписання і діє, доки одна із сторін не заявить в письмовій формі про намір розірвати його. Факсокопія договору має юридичну силу оригіналу

У відповідності до умов договору сторони погодили: маршрут Італія-Україна, дата та адреса завантаження: 21.08.2015 La Malisana S.PA Contrada da Colle Api 100 86100 Compobasso.Italia; дата та місце розвантаження: 25-26.08.2015, Київська обл., с. Щасливе, вул. Демидова, 2; сума фрахта: 2500 євро по курсу НБУ в грн на день розвантаження, СМР входить в вартість; порядок оплати: б/н 10-14 б/д, після отримання оригіналів документів.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором перевезення вантажу.

Статтею 306 Господарського кодексу України встановлено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Відносини, пов'язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами (частина 6 статті 306 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Аналогічні приписи містяться в нормах статей 909, 919 Цивільного кодексу України.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно зі статтею 311 Господарського кодексу України плата за перевезення вантажів та виконання інших робіт, пов'язаних з перевезенням, визначається за цінами, встановленими відповідно до законодавства.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 030/ЕХ/15 від 17.07.2015 було надано відповідачу послуги на умовах, передбачених укладеним між сторонами договором. Факт, обсяги, вартість наданих послуг підтверджується доданими до позовної заяви копіями товарно-транспортної накладної № CMR 045552 та рахунку № 82 від 27.08.2015, виставленого на оплату отриманих послуг.

Судом встановлено, що, відповідно до експрес накладної № 6163 від 31.08.2015, позивачем на адресу відповідача були направлені рахунок № 82 від 27.08.2015 та товарно-транспортна накладна № CMR 045552, які були отримані останнім.

З урахуванням умов договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 030/ЕХ/16 від 17.08.2015 та дати розвантаження товару вартість наданих послуг, згідно з офіційним курсом НБУ, складає 61 074 грн 00 коп.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобовязання по оплаті отриманих послуг, у звязку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем за отримані послуг у розмірі 61 074 грн 00 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не спростовано відповідачем, зокрема відповідачем не надано суду доказів оплати отриманих послуг на суму 61 074 грн 00 коп.

Крім того, позивач звертався до відповідача з претензійним листом від 23.10.2015, яких залишено без відповіді та задоволення.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обовязку з оплати отриманих послуг з перевезення вантажу за договором на транспортно-експедиторське обслуговування № 030/ЕХ/16 від 17.08.2015 та факту наявності заборгованості у розмірі 61 074 грн 00 коп., вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у розмірі 61 074 грн 00 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карго-Транс-Плюс" (04655, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код 39651399) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (90000, Закарпатська обл., Міжгірський р-н, смт Міжгір'я, вул. Корятовича, буд. 20, ідентифікаційний код НОМЕР_1) заборгованість у розмірі 61 074 (шістдесят одна тисяча сімдесят чотири) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 15.11.2016

Суддя Н.Б. Плотницька