ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016 р. Справа № 917/1368/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл", юр.адреса: м.Донецьк, вул.Артики, 1в; поштова адреса: м.Дніпро, вул.Маршала Маліновського, 114

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрторгбуд", вул.Половки, 72, м. Полтава, 36034

про стягнення 574119,08 грн.

Суддя Киричук О.А.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1дов. №5 від 31.12.15 р.

від відповідача: ОСОБА_2, дов. від 25.02.2016р.

Розглядається позовна заява про стягнення заборгованості за договором підряду від 01.08.2013 р. № 01/08 у розмірі 574119,08 грн., з них 313 000,00 грн. основного боргу та 261119,18 грн. 30% річних.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого він просить повернути сплачені кошти та стягнути проценти за користування чужими коштами.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив (вх. № 11319 від 13.09.2016р.).

17.10.2016р. відповідачем надані пояснення по справі (вх. № 12715 від 17.10.2016р.)

18.10.2016р. позивачем надані заперечення на відзив (вх. № 12782 від 18.10.2016р.)

08.11.2016р. відповідачем надані пояснення по справі (вх. № 13860 від 08.11.2016р.), позивачем - пояснення по справі в обгрунтування позовних вимог (вх. № 13813 від 08.11.2016р.).

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням, наведеним у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив за обґрунтуванням, наведеним у відзиві.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.08.2013, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український Рітейл" (далі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрторгбуд" (далі - підрядник, відповідач) був укладений договір підряду № 01/08 (далі - договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених договором, підрядник приймає на себе зобов'язання своїми силами та матеріалами, а також замовника, виконати роботи по реконструкції приміщення супермаркету "Брусничка" за адресою: Донецька обл., м.Горлівка, вулиця Комсомольська, 26 в обумовлений договором строк, а замовник зобов'язується надати підряднику місце для проведення робіт, прийняти та оплатити роботи на умовах договору.

У пункті 11.6. договору сторони визначили, що договір вступає у дію з дня його підписання та діє до 31.12.2013, а в частині розрахунків та гарантійних зобов'язань до повного виконання сторонами своїх обов'язків.

Доказів розірвання або визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

Відповідно до п.2.1. вказаного договору, Підрядник взяв на себе зобов'язання своїми силами та матеріалами, а також матеріалами Замовника, виконати роботи по реконструкції супермаркету «Брусничка» за адресою: Донецька обл., м.Горлівка, вул.Комсомольська 26 в обумовлений дійсним договором строк, а Замовник зобов'язувався надати Підряднику місце для проведення робіт, прийняти та оплатити роботи на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 4.1. договору, загальна сума договору складає 405 000,00 грн., у тому числі ПДВ 67 500 грн. 00 коп. та визначається загальною вартістю виконуваних по договору робіт (узгоджених сторонами в комерційній договірній ціні), а також вартістю обладнання, матеріалів, використовуваних при виконанні робіт та придбаних підрядником за рахунок останнього, які відшкодовуються замовником або оплачуються замовником на умовах предоплати.

Згідно п.п.3.3.4. та 3.3.5. договору замовник зобов"язався після повідомлення підрядника про виконання певного об"єму робіт, забезпечити їх приймання; прийняти виконані роботи належної якості.

Як визначено у пункті 4.4. договору, оплата по договору здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України на розрахунковий рахунок підрядника, зазначений в договорі, в порядку вказаному та узгодженому сторонами графіку фінансування.

Графік фінансування у п.12 договору підряду від 01.08.2013 р. № 01/08 визначений як додаток № 3, відповідно до якого вартість матеріалів - 313 000,00 грн. - замовник зобов"язався оплатити не пізніше 08.08.2013р.

Пунктом 5.1 договору сторони домовились, що «підрядник» виконує роботи відповідно до узгодженого сторонами графіку виконання робіт (додаток № 4); загальний строк виконання «підрядником» робіт за договором складає 45 календарних днів, починаючи з дати здійснення першого платежу, згідно з пунктом 4.4. договору.

Пунктом 6.1 договору сторони узгодили, що «замовник» здійснює поетапне прийняття робіт; по закінченню виконання узгодженого етапу робіт, «підрядник» надає «замовнику» виконані роботи, передає «замовнику» належно оформлену документацію:

- акт здачі-прийняття виконаних робіт, довідку про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3, відомість ресурсів;

- виконавчу документацію згідно з вимогами ДБН (в тому числі: виконавчі схеми, акти прихованих робіт, сертифікати й паспорти якості на використані матеріали й обладнання, санітарно-гігієнічні висновки на матеріали, журнали ведення робіт);

«підрядник» зобов`язується надати кінцевий варіант підписаної документації не пізніше, ніж через 30 календарних днів після закінчення робіт;

в разі відсутності будь-якого із вище перелічених документів, «замовник» не приймає виконані «підрядником» роботи.

Відповідно до п.6.2. договору строк розгляду акту приймання-передачі робіт належної якості складає 5 банківських днів з моменту отримання акту замовником.

Згідно з п.6.3. договору у випадку мотивованої відмови замовника від приймання одного із видів робіт чи робіт у цілому, сторонами складається акт з переліком виявлених недоліків і строків їх усунення.

Підпунктом 7.1.8 договору сторони домовились, що в разі порушення строків виконання робіт «підрядник» зобов`язується за вимогою «замовника» сплатити проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 30% річних від суми отриманої передплати за весь час прострочення.

Відповідно до п.п.7.2.2. договору, у випадку немотивованої відмови замовника від виконання зобов'язань по цьому договору в частині оплати або прийняття виконаних робіт, замовник зобов'язаний на протязі 3-х банківських днів з дня отримання письмової вимоги підрядника, оплатити вартість виконаних робіт по цьому договору.

Позивач вказує, що на виконання умов договору, було перераховано на рахунок Підрядника 20.09.2013 року суму 150000 грн., 23.09.2013 року - 163000 грн., а всього на 313000 грн.

В підтвердження вказаного позивачем надані платіжні доручення № НОМЕР_1 від 20.09.2013р. на суму 150 000,00 грн. та № НОМЕР_2 від 23.09.2013р. на суму 163 000,00 грн.

За даними позивача, в порушення умов п. 5 та п. 6.1. Договору Підрядник не виконав роботи та не надав Замовнику повний комплект документації, у зв"язку з чим 11.04.2016 року Позивач направив Відповідачу вимогу за вих. №276 та №277 про повернення сплаченого на виконання умов договорів, зокрема вимога про повернення 313000 грн. сплачених Позивачем Відповідачу на виконання договору підряду №01/08 від 01.08.2013.

На зазначений лист ТОВ «Укрторгбуд» надало відповідь, якою у задоволенні вимоги про повернення коштів відмовляє, обґрунтовуючи це тим, що роботи були виконані та здані належним чином.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з відповідача 574119,08 грн., з них 313 000,00 грн. основного боргу та 261119,18 грн. 30% річних.

Заперечуючи у відзиві проти позову, відповідач посилається на те, що:

- фактично у його підприємства відсутній борг перед позивачем, навпаки, саме позивач винен відповідачу по договору №01/08 від 01.08.2013 року 180150,20 грн. як недоплату за фактично виконані роботи;

- свої зобов'язання перед позивачем як Замовником підприємство виконало повністю - своїми силами та матеріалами виконали роботи по реконструкції будівлі повністю, вчасно та належним чином;

- позивач безпідставно та необгрунтовано у порушення п.2.1., п.п.3.3.4. та 3.3.5. договору, не прийняв та не оплатив виконані нами роботи.

- акти виконаних робіт позивачу надавались кілька разів, зокрема, у листопаді 2013 року, у квітні 2014 року і у жовтні 2015 року, проте жодного разу позивач актів не повернув, при цьому, зауважень щодо виконаних робіт не заявляв.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб"єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов"язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов"язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, зокрема, з огляду на визначений в договорі його предмет, будівельного, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 розділу ІІІ Книги п'ятої Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до частин 1, 2 ст.875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх; договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (частина 1 статті 843 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.4 ст.879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Частинами 1, 4, ст.882 ЦК України передбачено, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття; передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами; у разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 ЦК України регламентовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем надані належні докази в підтвердження здійснення передоплати у сумі 313 000 грн. 00 коп. на виконання умов договору (платіжні доручення № НОМЕР_1 від 20.09.2013р. на суму 150 000,00 грн. та № НОМЕР_2 від 23.09.2013р. на суму 163 000,00 грн.).

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що свої зобов'язання перед позивачем як Замовником виконав повністю - своїми силами та матеріалами виконав роботи по реконструкції будівлі повністю, вчасно та належним чином, але позивач безпідставно та необгрунтовано у порушення п.2.1., п.п.3.3.4. та 3.3.5. договору, не прийняв та не оплатив виконані нами роботи. Зокрема, відповідачем вказується, що акти виконаних робіт позивачу надавались кілька разів, зокрема, у листопаді 2013 року, у квітні 2014 року і у жовтні 2015 року, проте жодного разу позивач актів не повернув, при цьому, зауважень щодо виконаних робіт не заявляв.

На підтвердження факту виконання робіт відповідачем надані акти виконаних робіт та інші документи, зокрема, що направлені відповідачем згідно опису вкладення у цінний лист від 07.04.2014р., які отримані 23.04.2013р.(а.с. 158-159) (підпис представника за довіреністю на повідомленні про вручення); роздруківка з електронного листа ТОВ "Український Рітейл" від 01.11.2013р., роздруківки з інтернетресурсу щодо відкриття магазинів "Брусничка" в м. Горлівка.

Щодо того, що вказані акти підписані лише представником відповідача та містить відмітку відповідача про відмову від підписання акту з боку позивача суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її, і в разі виявлених в роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробив такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатись на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими ч. 4 ст. 882 ЦК України).

У п.6.3. договору договору сторони передбачили, що у випадку мотивованої відмови замовника від приймання одного із видів робіт чи робіт у цілому, сторонами складається акт з переліком виявлених недоліків і строків їх усунення; у п.п.7.2.2. договору - у випадку немотивованої відмови замовника від виконання зобов'язань по цьому договору в частині оплати або прийняття виконаних робіт, замовник зобов'язаний на протязі 3-х банківських днів з дня отримання письмової вимоги підрядника, оплатити вартість виконаних робіт по цьому договору.

З аналізу зазначених норм права та умов договору вбачається, що оскільки в матеріалах справи наявні акти приймання-передачі виконаних робіт (з доказами направлення на адресу позивача), які не містять підпису представника замовника, однак із позначкою про відмову останнього підписати акт, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів того, що позивач звертався до відповідача з обґрунтуванням мотивів своєї відмови від підписання акту, відсутність даних для визнання актів недійсними, вони є належними доказами на підтвердження вчинення відповідачем дій спрямованих на прийом-приймання виконаних відповідачем робіт в порядку визначеному у розділі 6 договору підряду від 01.08.2013 р. № 01/08.

При цьому судом враховано, що у п. 6 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 № 01-06/374/2013 "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)" зазначено, що відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Зазначене вище, зокрема відсутність будь-яких заяв (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт), також спростовує посилання позивача на те, що відповідачем не виконані та не передані, визначені договором роботи.

Також не знайшло підтвердження посилання позивача на те, що відповідачем не надано доказів надсилання йому саме вказаних актів, оскільки у копії опису вкладення відображено кількість предметів, що надсилалось, а не аркушів, на що вказував позивач. Крім того, позивач при розгляді справи не підтвердив факту надіслання йому відповідачем інших актів приймання передачі, отриманих 23.04.2016р.

Щодо вимог про стягнення 30% річних в сумі 261119,18 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч.6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 6.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013р. №14 визначено, що проценти річних, про які йдеться у частині другій статті 625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 названого Кодексу. Стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов'язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов'язанням сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України).

Системний аналіз законодавства України дає змогу дійти висновку, що проценти за користування грошовими коштами у контексті ст. 536 ЦК України за своєю правовою природою не санкцією або видом відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати, згідно ст. 49 ГПК України, покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 32, 33,43, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 14.11.2016р.

Суддя Киричук О.А.