ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" листопада 2016 р. Справа № 914/1128/16

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:
головуючого-судді: Бойко С. М.,
суддів: Бонк Т.Б.
Якімець Г.Г.
при секретарі судового засідання Фака С.,
за участі представників сторін:
від позивача: Паберівський М.Є. представник (довіреність №30/03 від 30.03.2016 р.);
від відповідача: Свідерський Р.О. представник (довіреність №966від 18.03.2016 р.);

розглянув апеляційну скаргу Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, № 303/23/9/3713 від 01.09.2016
на рішення господарського суду Львівської області від 13.07.2016, суддя Король М.Р.
у справі №914/1128/16
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю ВП ЗВЗ, м. Червоноград Львівської області
до відповідача Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України, м. Львів
про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:
рішенням господарського суду Львівської області від 13.07.2016 в справі №914/1128/16 позов товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» до Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України задоволено повністю. Зобов`язано Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління прийняти вугілля кам`яне марки Г(0-200) в кількості 623 тон (Івано-Франківська-КЕЧ 416 тон та КЕВ м. Хмельницький 207 тон) шляхом підписання актів приймання поставленого вугілля.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що у відповідача відсутні підстави для відмови у прийнятті поставленого позивачем вугілля, оскільки відповідачем належними та допустимими доказами не доведено факту неналежної якості поставленого відповідачем вугілля, не спростовано документів, які підтверджують якість цього вугілля.
Суд першої інстанції зазначає, що позивач правомірно звернувся до суду з позовною вимогою про зобов`язання відповідача прийняти вугілля кам`яне та документально оформити таке прийняття, зважаючи на те, що обов`язок зберігача повернути майно поклажодавцеві кореспондується із обов`язком поклажодавця прийняти таке майно. Також, у зв`язку з відсутністю в договорі зберігання умов про підписання актів приймання-передачі вугілля при його поверненні, місцевий господарський суд, у відповідності до ст.526 ЦК України застосував звичаї ділового обороту в частині необхідності підписання актів приймання-передачі.
В апеляційній скарзі Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України просить скасувати рішення господарського суду Львівської області від 13.07.2016 в справі №914/1128/16 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зазначає що суд першої інстанції порушив законні права сторони в господарському процесі, так як посилання відповідача на позбавлення права належно здійснювати свій захист, оскільки з об`єктивних причин не володіє всіма доказами для обґрунтування своєї правової позиції у зв`язку з розслідуванням слідчим відділом УСБУ в Львівській області кримінального провадження №0000184 залишені судом без уваги. Апелянт вказує, що застосування позовних вимог про вчинення певних дій обмежується виключно правом власника та стосується лише захисту права власності, а тому, враховуючи, що вугілля, яке є предметом спору належить Західному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінню Міністерства оборони України обрання позивачем такого способу захисту є неможливим. Також, скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги докази надані відповідачем, зокрема: результати лабораторних досліджень, проведених вуглехімічною лабораторією ДП «Львіввугілля»; повідомлення слідчого відділу УСБУ в Львівській області в якому підтверджується інформація про неналежну якість вугілля, що є предметом спору.
У відзиві на апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю ВП ЗВЗ просить у задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі залишити без змін з підстав обґрунтованості висновків суду, викладених в оскаржуваному судовому акті. Також, зазначає, що наявність відкритого кримінального провадження не є підставою для зупинення провадження у справі, оскільки ст. 79 ГПК України, визначено вичерпний перелік підстав зупинення провадження в справі.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, додатково зазначив, що спірні правовідносини перейшли у виконавчу сферу, оскільки на виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.05.2015 у справі №914/860/15 та ухвал від 20.10.2015 та від 12.01.2016 про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.05.2015 у справі №914/860/15 відбувалася передача вугілля переданого на зберігання за договором зберігання №11 від 18.12.2014.
Представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, додатково зазначив, що предметом розгляду є спір, який виник щодо якості поставленого вугілля та не свідчить про перехід спірних правовідносин у сферу виконавчого провадження.
Клопотання про зупинення провадження представника відповідача судом апеляційної інстанції відхилено, оскільки в матеріалах справи відсутні докази розгляду іншим судом пов`язаної справи, а відкрите кримінального провадження №0000184 не стосується сторін спору та не є підставою для зупинення провадження у справі.
Розглянувши наявні в справі докази, давши оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та у відзиві на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, що з`явились в судове засідання, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 13.07.2016 в справі №914/1128/16 без змін, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 04.11.2014 року між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» (постачальник) укладено договір №9 (а.с.24-28) (далі договір №9) про закупівлю товарів за державні кошти.
Відповідно до п.1.1. договору №9, постачальник зобов`язується у 2014 році поставити замовникові вугілля кам`яне (марки ГС) (ДКПП 016:2010-05.10.1), зазначений у специфікації, що наведений у додатку 1 до договору, а замовник прийняти та оплатити такий товар.
Згідно з п. 1.2. договору №9, найменування та кількість товару наведено в специфікації (додаток №1 до договору №9).
На виконання вказаного договору №9, сторонами підписано та скріплено печатками специфікацію (а.с.29-30) на постачання вугілля кам`яного (марки ГР), яка є додатком №1 до договору №9.

18.12.2014 року між сторонами укладено договір зберігання №11 (далі по тексту договір зберігання №11) (а.с.31-33), за умовами якого поклажодавець позивач передає, а зберігач відповідач приймає на зберігання протягом строку цього договору вугілля кам`яне (марки ГР) у кількості 13 436 тон та якістю, визначеною договором №9 від 04.11.2014 року (надалі товар).
Пунктом 2.1.4 договору зберігання №11, визначено, що зберігач зобов`язаний повернути товар поклажодавцеві за першою вимогою останнього, але не пізніше терміну, визначеного цим договором.
Відповідно до п. 3.1.2. договору зберігання №11, поклажодавець зобов`язаний прийняти від зберігача товар до закінчення строку цього договору.

У відповідності до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 ЦК України).
Згідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Відповідно до ч.1, 3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до ч.1 ст.936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. В силу положень ч.1 ст.938 ЦК України зберігач зобов`язаний зберігати річ протягом строку, встановленого у договорі зберігання.

Рішенням господарського суду Львівської області від 21.05.2015 у справі №914/860/15, позов першого заступника військового прокурора Західного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України в особі Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління до товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» про зобов`язання виконати умови договору зберігання № 11 від 18.12.2014 р. та про стягнення 156 120,61 грн. заборгованості за Договором про закупівлю товарів за державні кошти № 9 від 04.11.2014 р. задоволено частково.
Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю ВП «ЗПЗ» виконати п.2.14 договору зберігання №11 від 18 грудня 2014 року шляхом повернення Західному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінню вугілля кам`яного (марки ГР) у кількості 9192 тонни, вартістю 10 938 296,16 грн. та якістю, визначеній в специфікації (додаток 1) до договору про закупівлю товарів за державні кошти №9 від 4 листопада 2014 року (належної якості) шляхом його доставки до місць приймання представниками Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління.
Стягнуто з боржника товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» на користь стягувача Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління штраф у розмірі 39 377,87 грн. за неналежне виконання зобов`язань за договором зберігання № 11 від 18 грудня 2014 року.
В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 91 881,68 грн. штрафу відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 23.06.2015 року рішення господарського суду Львівської області від 21.04.2015 року у справі №914/860/15 скасовано в частині стягнення штрафу в сумі 39 377,87 грн.
Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» на користь Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління штраф у розмірі 26 251,91 грн. за неналежне виконання зобов`язань за договором зберігання №11 від 18 грудня 2014 року.
В решті рішення господарського суду Львівської області від 21.04.2015 р. у справі №914/860/15-залишено без змін.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 20.10.2015 року у справі №914/860/15 розстрочено виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.04.2015 року у справі №914/860/15 в частині поставки вугілля за таким графіком: до 30 жовтня 1176 тонн вугілля; до 30 листопада 3978 тонн вугілля; до 20 грудня 4038 тонн вугілля.
Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.01.2016 року, з врахуванням ухвали від 22.03.2016 року, у справі №914/860/15 розстрочено виконання рішення господарського суду Львівської області від 21.04.2015 року у справі №914/860/15 шляхом його доставки до місць приймання представниками Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління в терміни до 31.03.2016 року.

Судом встановлено, що на виконання вищенаведених судових актів, у встановлений судом термін, товариство з обмеженою відповідальністю ВП ЗВЗ (позивач) повернуло Західному територіальному квартирно-експлуатаційному управлінню вугілля кам`яне (марки ГР) у кількості 9192 тони та якістю, визначеною в специфікації до договору про закупівлю товарів за державні кошти №9 від 04.11.2014 року до місць приймання представниками Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління.
Претензій по якості та кількості повернутого вугілля не виникало, тобто відповідач погодився з частково виконаним зобов`язанням за договором зберігання №11 від 18.12.2014 по якості та кількості 9192 тони.

Проте, відповідач не погодився з якістю решти повернутого за договором зберігання №11 від 18.12.2014 вугілля в у кількості 623 тони підрозділу Західного ТКЕУ Івано-Франківській КЕЧ (ОПМС) та підрозділу Західного ТКЕУ КЕВ м. Хмельницький. Івано-Франківською КЕЧ району не підписано акти приймання поставленого вугілля в кількості 416 тон, а КЕВ м. Хмельницький 207 тон. Факт отримання вугілля одержувачами у загальній кількості 623 тони сторонами не заперечується.
Зокрема, листом №30323/4/1412 від 06.04.2016 року Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління повідомило Товариство з обмеженою відповідальністю ВП ЗВЗ про те, що акти на прийняття вугілля не підписано з огляду на наступне.
31.03.2016 року до Західного ТКЕУ надійшли доповіді начальників КЕВ м. Хмельницький та Івано-Франківської КЕЧ (району) про сумнівну якість деяких партій вугілля, відвантаженого протягом лютого - березня 2016 року ТзОВ ВП ЗВЗ. При отриманні партії вугілля в кількості 207 тон на Шепетівському ОПМС, відвантаженому 09.03.16 року на адресу КЕВ м. Хмельницький (накладна №983795), було виявлено значний вміст сторонніх домішок та високу вологу товару. Представниками замовника позивача було повідомлено про даний факт (вих. КЕВ м. Хмельницький №893 від 12.03.16). Оскільки представник позивача не з`явився для участі в продовженні прийому товару, з залізничних вагонів були відібрані проби для подальшого визначення показників якості шляхом лабораторних досліджень. Згідно з результатами лабораторних досліджень хімічної лабораторії з контролю якості палива та олив ТОВ Рівнетеплоенерго від 24.03.16 №03-01/1104/893 зольність аналітичної проби становить 50,6%, загальна волога робочого стану проби - 10,1%. 26.02.2016 року при отриманні вугілля, відвантаженого на адресу Івано-Франківської КЕЧ (району) в кількості 208 тон, представниками СБ України в ході провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000184 від 09.12.2015 року було проведено відбір проби отриманого вугілля. Згідно з наданими на адресу Івано-Франківської КЕЧ (району) результатами лабораторного аналізу проб, зольність сухого стану палива складає 53,6%, загальна волога робочого стану палива - 7,6%. При отриманні партії вугілля в кількості 208 тон 05.03.16 року, відвантаженого на адресу Івано-Франківської КЕЧ (району), якість вугілля викликала сумнів у представників приймаючої сторони.

Враховуючи вищенаведені обставини позивач звернувся з позовом, в обґрунтування якого зазначає, що акти прийняття вугілля безпідставно не підписано структурними підрозділами відповідача, а тому просить суд зобов`язати відповідача прийняти вугілля кам`яне марки (г-0-200) в кількості 623 тон (Івано-Франківська КЕЧ 416 тон та КЕВ м. Хмельницький 207 тон) шляхом підписання актів приймання поставленого вугілля.
У письмових поясненнях №09/11-1 від 09.11.2016 позивач зазначає, що спір, який є предметом розгляду виник щодо якості поставленого вугілля та не свідчить про перехід спірних правовідносин у сферу виконавчого провадження.
Таким чином, між сторонами виник спір щодо якості повернутого позивачем вугілля в кількості 623 тони за поставками від 22.02.2016 та від 01.03.2016 підрозділу Західного ТКЕУ Івано-Франківській КЕЧ (ОПМС) 416 тон, та від 09.03.2016 підрозділу Західного ТКЕУ КЕВ м. Хмельницький 207 тон.

У постанові Верховного Суду України від 18.05.2016 у справі №3-271гс16, зазначено, що відповідно до положень статей 2, 43, 54 ГПК господарські суди розглядають справи за позовами суб`єктів господарської діяльності, фізичних осіб, які такими не є, державних та інших органів, які визначають предмет (матеріально-правову вимогу) та підстави (обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а не самі по собі посилання позивача на певну норму закону) позову. При цьому господарський суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Таким чином, предметом спору є вимога товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» до Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про зобов`язання прийняти вугілля кам`яне марки Г (0-200) в кількості 623 тон (Івано-Франківська КЕЧ 416 тон та КЕВ м. Хмельницький 207 тон) шляхом підписання актів приймання поставленого вугілля. Підставою позову є зобов`язання відповідача належним чином виконати зобов`язання за договором зберігання №11 та прийняти повернуте позивачем вугілля у відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України.
Отже, для правильного вирішення даного спору слід на підставі належних та допустимих доказів встановити якість поставленого вугілля, а також обсяг цивільних обов`язків відповідача (поклажодавця) за умовами договору зберігання та приписами законодавства, а також його відмову в прийнятті товару за умови належного виконання узгодженого зобов`язання зберігачем.

Судами встановлено, що 22.02.2016 року позивачем було поставлено підрозділу Західного ТКЕУ Івано-Франківській КЕЧ (ОПМС) 208 тон вугілля, що підтверджується відповідною накладною (ідентифікація відправки 35 371102). Поставка відбувалася залізницею із станції відправлення Соснівка на станцію призначення Івано-Франківськ, вагони №65363277 (70 тон), №66941030 (69 тон), №67155713 (69 тон).
01.03.2016 року позивачем було поставлено підрозділу Західного ТКЕУ Івано-Франківській КЕЧ (ОПМС) 208 тон вугілля, що підтверджується відповідною накладною (ідентифікація відправки 35 371102). Поставка відбувалася залізницею із станції відправлення Соснівка на станцію призначення Івано-Франківськ, вагони №67363663 (69 тон), №60923810 (70 тон), №60266442 (69 тон), код вантажу 161113.
09.03.2016 року позивачем було поставлено підрозділу Західного ТКЕУ КЕВ м. Хмельницький 207 тон вугілля, що підтверджується відповідною накладною (ідентифікація відправки 35 371102). Поставка відбувалася залізницею із станції відправлення Соснівка на станцію призначення Шепетівка-Подільська, вагони №66780768 (69 тон), №66724881 (69 тон), №67374967 (69 тон), код вантажу 161113.

Як вбачається з актів №1 від 22.02.2016 року, 01.03.2016 року, 09.03.2016 року, підписаних представниками сторін, комісія склала акти про наявність у постачальника ТОВ ВП «ЗВЗ» арбітражної проби вугілля, що було відвантажене споживачам. Відбір цих проб проводився з партій вугілля, з вагонів №65363277 (70 тон), №66941030 (69 тон), №67155713 (69 тон), №67363663 (69 тон), №60923810 (70 тон), №60266442 (69 тон), №66780768 (69 тон), №66724881 (69 тон), №67374967 (69 тон). Вказані арбітражні проби направлено до вуглехімічної лабораторії «Управління технічного контролю якості вугілля і стандартів» ДП «Львіввугілля».
За результатами проведення лабораторних досліджень проб, ВП «Управління технічного контролю якості вугілля і стандартів» ДП «Львіввугілля» було встановлено, що:
1) в лабораторної проби №1101: масова частка загальної вологи на робочий стан вугілля становить 5,2% ГОСТ 11014-81, зольність на сухий стан палива 38,9% ГОСТ 11022-95.
2) в лабораторної проби №1388: масова частка загальної вологи на робочий стан вугілля становить 5,3% ГОСТ 11014-81, зольність на сухий стан палива 38,2% ГОСТ 11022-95;
3) в лабораторної проби №1565: масова частка загальної вологи на робочий стан вугілля становить 5,4% ГОСТ 11014-81, зольність на сухий стан палива 38,1% ГОСТ 11022-95.
Вказані показники відповідають умовам, зазначеним у специфікації на постачання кам`яного вугілля марки ГР, що є додатком №1 до Договору поставки.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору та ДСТУ відповідачем при відправці вугілля було надано одержувачам вантажу Посвідчення про якість вугілля, виробленого/відвантаженого споживачам:
- №22/02-01 від 22.02.2016 року на партію вугілля вагою 831 тони, вагони №66037615 (69 тон), №65285959 (69 тон), №67375709 (69 тон), №66577412 (69 тон), №67890913 (69 тон), №67868331 (71 тонна), №65382301 (69 тон), №67000588 (69 тон), №67850529 (69 тон), №65363277 (70 тон), №66941030 (69 тон), №67155713 (69 тон), відповідно до якого загальна волога робочого стану палива склала 5,2%, зольність сухого стану палива 38,9%;
- №01/03-01 від 02.03.2016 року на партію вугілля вагою 487 тон, вагони №60441474 (70 тон), №66630864 (69 тон), №66765538 (71 тонна), №65734444 (69 тон), №67363663 (69 тон), №60923810 (70 тон), №60266442 (69 тон), відповідно до якого загальна волога робочого стану палива склала 5,3%, зольність сухого стану палива 38,2%;
- №09/03-01 від 10.03.2016 року на партію вугілля вагою 417 тон, вагони №67898932 (70 тон), №67910075 (71 тонна), №66564949 (69 тон), №66780768 (69 тон), №66724881 (69 тон), №67374967 (69 тон), відповідно до якого загальна волога робочого стану палива склала 5,4%, зольність сухого стану палива 38,1%;
Пунктом 7.2., 7.3., 7.10. ДСТУ 7146:2010 «Вугілля кам`яне та антрацит для побутових потреб» встановлено, що вугілля приймають і постачають партіями порядок і періодичність випробування установлюють згідно з ДСТУ 4096. Партію вугілля вважають прийнятою до відправлення якщо від неї відібрано об`єднану товарну пробу згідно з ДСТУ 4096 та оформлено посвідчення якості. Під час укладення договору на постачання вугілля для побутових потреб повинен бути представлений сертифікат генетичних, технологічних та якісних характеристик, що містить основні та додаткові параметри кодифікації вугілля середнього та високого рангів згідно з ГОСТ 30313 та Міжнародною системою кодифікації. Термін дії сертифіката генетичних, технологічних та якісних характеристик чотири роки.
Відповідно п.4.1., 4.2. ДСТУ 4096-2002 «Вугілля буре, кам`яне, антрацит горючі сланці та вугільні брикети» Методи відбору та підготовки проб до лабораторних випробувань відбір об`єднаних проб виконують від кожної партії палива. Відбір проб провадять: від потоку палива в місцях його перепаду або з поверхні транспортувального пристрою; від нерухомого прошарку палива, завантаженого в транспортні засоби.
Пунктом 8.5. ДСТУ 4096-2002 визначено, що у тих випадках, коли неможливо виконати відбір проб від палива, що складується, методами, передбаченими цим стандартом або ГОСТ 11223, допускається відбір проб безпосередньо зі складів палива. Разом з тим, в п.8.6. встановлено, що результати визначення якості за пробами, відібраними зі складу, не можуть використовуватися під час розрахунків за якістю палива.
Відповідно до Акту відбору зразків (проб) №4, представниками КЕВ м. Хмельницький здійснено відбір проби від шару вугілля, що знаходиться на вагонах №66780768, №66724881, №67374967. Вказана партія вугілля була направлена КЕВ м. Хмельницький 09.03.2016 року, 12.03.2016 року було здійснено такий відбір, про що складено односторонній акт №4 від 12.03.2016 р., а відтак факт відбору проби вугілля з вагонів не доведений та не підтверджений належними доказами. В матеріалах справи відсутні докази того, що вагони, які були відправлені 09.03.2016 р., не були розвантажені на момент відбору проб. Крім того, 12.03.2016 року надіслано позивачу лист КЕВ м. Хмельницький №893 від 12.03.2016 року про проведення відбору проб, що унеможливило участь представника позивача у такому відборі.
Актом проведення пробної топки вугілля марки «Г» 0-200 на котельні №12/1, яка розміщена на території військової частини А-3730 Шепетівського гарнізону, у якому зазначено, що комісією у складі представників КЕВ м. Хмельницький з метою визначення якості горіння вугілля та можливості подальшого використання для опалення військового містечка здійснено забір проби вугілля, отриманого 12.03.2016 року від постачальника ТзОВ ВП «ЗВЗ» в кількості трьох вагонів (207 тон). В даному акті викладено висновок, що партію вищезазначеного вугілля сумнівної якості в кількості 207 тон КЕВ м. Хмельницький приймати не може.
У листі В.В. Пік начальника Івано-Франківської КЕЧ району №19/407 від 24.03.2016 року, адресованому позивачу, зазначено, що отримане 26.02.2016 року вугілля не відповідає наданим сертифікатам якості.
Проте, як вбачається із вказаного листа, відбір проби вугілля був проведений представниками СБ України на складі Івано-Франківської КЕЧ району.
У вищевказаному листі також зазначено, що при зовнішньому огляді вугілля, отриманого 05.03.2016 року, якість вугілля викликала сумнів, відтак позивачу 09.03.2016 року було надіслано лист-запрошення №19/296 для участі в проведенні пробної топки, на яку позивач участь повноважного представника не забезпечив. За результатами проведення вказаної пробної топки встановлено, що даним вугіллям неможливо забезпечити необхідний температурний режим в опалювальних приміщеннях. Крім того, 24.03.2016 року в ході провадження досудового розслідування кримінального провадження №0000184 від 09.12.2015 року на складі Івано-Франківської КЕЧ району представниками Івано-Франківської торгово-промислової палати було проведено відбір проби отриманого вугілля для здійснення лабораторного дослідження.
Враховуючи вищенаведене, відповідач у листі №19/407 від 24.03.2016 року повідомив, що вагони з такою якістю вугілля прийматися ним не будуть, відтак просив замінити дане вугілля на якісне.
Згідно тексту вищевказаного листа, відбір проб вугілля, поставлено Івано-Франківській КЕЧ району, здійснювався зі складу вже розвантаженого вугілля. А тому висновки проведених лабораторних досліджень не можуть свідчити про невідповідність якості вугілля характеристикам, які зазначені в посвідченні якості вугілля, оскільки при відборі проб вугілля не дотримано встановленої процедури відбору, а саме проведено відбір зразків з розвантаженого вугілля всупереч вимогам пунктів 6.1, 6.2, 8.5, 8.6 ДСТУ 4096-2002 «Вугілля буре, кам`яне, антрацит, горючі сланці та вугільні брикети. Методи відбору та підготовки проб до лабораторних випробувань», що унеможливлює встановити походження, первинну якість відібраного вугілля та його відправника.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що приймання товару за кількістю та якістю у всіх випадках, не врегульованих цим договором здійснюється відповідно до вимог ГОСТ 1137-64 «Вугілля буре, кам`яне, антрацит, горючі сланці та брикети. Правила приймання за якістю», а також відповідно до умов Інструкції про порядок приймання товару виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю (затвердженої постановою Держарбітражу при раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6) та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення товарів народного споживання за якістю (затвердженої постановою Держарбітражу при раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7) з подальшими змінами та доповненнями, які внесені до них згідно з установленим порядком та нормативно-правовими актами України щодо цього питання.
Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.
Відносини щодо порядку приймання товарів по якості регулюються Інструкцією про порядок прийому продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю», затвердженою постановою Держарбітражу при Раді міністрів СРСР №П-7 від 25.04.1966 року (далі по тексту Інструкція).
Згідно п.16 Інструкції, при виявленні невідповідності якості вимогам стандартів, технічним вимогам, договору чи даним, які посвідчують якість продукції, отримувач призупиняє подальший прийом продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийомі дефектів. Отримувач також зобов`язаний викликати для участі в продовженні прийому товару і складанні двохстороннього акта представника відправника.
Лише у випадку неявки представника відправника у відповідний термін повірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції по якості продукції, експертом бюро товарних експертиз чи представником відповідної інспекції по якості.
Відповідно до п.26 Інструкції, у всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами передбачено відбір проб, особи, що брали участь у прийомі продукції по якості, повинні відібрати проби даної продукції. Відбір проб проводиться чітко у відповідності з вимогами нормативних актів.
Проте, всупереч вищезазначеним вимогам Інструкції, відповідач в день надіслання позивачу повідомлень про запрошення його представника для проведення пробної топки (09.03.2016 року), проведення відбору проб (12.03.2016року) здійснив такі без участі представника позивача (вказаний факт не заперечується жодною із сторін спору), чим порушив процедуру відібрання проб, а також вчинив інші вищезазначені порушення, а відтак, результати проведених досліджень не можуть бути доказами неналежної якості поставленого позивачем вугілля.
Відтак, матеріали справи не спростовують, а посвідчення про якість вугілля, виробленого/відвантаженого споживачам, котрі надані одержувачам вантажу, підтверджують належну якість поставленого позивачем вугілля, що свідчить про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором, а також про безпідставність неприйняття відповідачем вугілля.
Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, з винесенням рішення господарського суду Львівської області від 21.05.2015 у справі №914/860/15 зобов`язальні правовідносини між сторонами не припинилися.
Таким чином, враховуючи положення ч.1 ст. 526 ЦК України та п. 3.1.2. договору зберігання №11 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю ВП «ЗВЗ» до Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України про зобов`язання прийняти вугілля кам`яне марки Г (0-200) в кількості 623 тон (Івано-Франківська КЕЧ 416 тон та КЕВ м. Хмельницький 207 тон) шляхом підписання актів приймання-передачі поставленого вугілля. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, в даному спорі - безпідставне неприйняття відповідачем належним чином виконаного зобов`язання за якістю.
Захист немайнового чи майнового права або законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або утриматися від вчинення певних дій. Отже, вимога позивача до відповідача про зобов`язання вчинити дії та прийняти належної якості товар та підписати акт, який є зовнішньою формою виразу юридично значимої дії та підтверджують факт виконання позивачем зобов`язання, відповідає способам захисту порушеного права.
При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що незважаючи на відсутність в договорі зберігання №11 від 18.12.2014 умов про підписання актів приймання-передачі вугілля, сторони погодили між собою таку умову, як звичай ділового обороту, який неодноразово виконувався при інших поставках вугілля, яке поверталось за договором зберігання №11 від 18.12.2014 та не є предметом даного спору.
В судовому засіданні позивач зазначав, що основною метою звернення з вказаним позовом є припинення дій відповідача (безпідставне неприйняття вугілля), які порушують право позивача на належне виконання умов договору та настання яких зумовить припинення правовідношення за договором зберігання №11 від 18.12.2014.
З цих підстав, твердження відповідача про неможливість застосування такого способу захисту як зобов`язання до вчинення певних дій, оскільки обмежується виключно правом власника та стосується лише захисту права власності, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки позивачем обрано інший спосіб захисту аніж спростовує відповідач.
Окрім того, за змістом ст.16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право іншим способом, що встановлений договором або законом.
Суд першої інстанції в своєму рішенні зазначає, що на підставі укладеного між сторонами договору зберігання, відповідно до ст.ст.11, 509 ЦК України та на підставі рішення господарського суду Львівської області від 21.05.2015 р. у справі №914/860/15 у позивача виник обов`язок повернути, а у відповідача прийняти вугілля кам`яне, яке було передано на зберігання.
Однак висновок суду першої інстанції, в частині твердження, що на підставі рішення господарського суду Львівської області від 21.05.2015 р. у справі №914/860/15 у позивача виник обов`язок повернути, а у відповідача прийняти вугілля кам`яне, яке було передано на зберігання, не відповідає змісту ст.11 ЦК України.
Обов`язок позивача повернути, а у відповідача прийняти вугілля кам`яне, яке було передано на зберігання виникло з договору зберігання та не могло виникнути повторно з рішення господарського суду Львівської області від 21.05.2015 р. у справі №914/860/15. Апеляційний господарський суд зазначає, що з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.
У відповідності до вимог п.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» передбачено, що з урахуванням припису частини другої статті 104 ГПК не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з`ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Таким чином, Львівський апеляційний господарський суд, прийшов до висновку про залишення рішення господарського суду Львівської області від 13.07.2016 у справі №914/1128/16 без змін, а апеляційної скарги Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України - без задоволення.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність покладення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на апелянта (відповідача).
Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
рішення господарського суду Львівської області від 13.07.2016 у справі №914/1128/16 залишити без змін.
Апеляційну скаргу Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України - залишити без задоволення
Місцевому господарському суду видати наказ.
Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий-суддя: Бойко С.М.

Судді: Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

Повний текст постанови виготовлено 14.11.2016 р.