ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.11.2016 Справа № 904/8515/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до Приватного акціонерного товариства "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 212 748,38 грн. за договором субпідряду на виконання робіт по сервісному обслуговуванню обладнання

Суддя Назаренко Н.Г.

Секретар судового засідання Гриценко І.О.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1 представник - дов. б/н від 11.01.2016р.

Від відповідача: ОСОБА_2 представник - дов. № 55 від 10.11.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" суми основного боргу у розмірі 190 507,20 грн., пені 20 393,97 грн., 3% річних 1 847,21 грн. за договором субпідряду на виконання робіт по сервісному обслуговуванню обладнання № КЗГО/245-15Пд від 12.08.2015р.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем договору підряду № КЗГО/245-15Пд від 12.08.2015р. в частині оплати.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив, у відзиві на позов зазначив, що в актах виконаних робіт нема жодних посилань на виконання якої (яких) саме специфікацій вони подаються. А отже і неможливо встановити (ідентифікувати), що вказані акти стосуються саме специфікацій № 1 від 12.08.2015р., №2 від 26.01.2016р. та № 3 від 29.03.2016р. до договору.

Також відповідач зазначає, що у нього був відсутній будь-який обов'язок по сплаті заборгованості за виконані роботи, з огляду на факт прострочення кредитора - позивача, оскільки не доведений факт виконання в повному обсязі зобов'язання по наданню послуг з сервісного обслуговування за договором, а саме надання (отримання) рахунків та податкових накладних на оплату послуг (робіт) з сервісного обслуговування, що чітко передбачено умовами договору.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що нарахування та заявлення до стягнення санкцій у розмірі 22 241,18 грн. є завищеним, не законним та таким, що не відповідає дійсності.

Ухвалою суду від 10.10.2016р. розгляд справи відкладався на 14.11.2016р.

Клопотання про використання засобів технічної фіксації судового процесу при розгляді цієї справи представниками сторін не заявлялись.

В судовому засіданні14.11.2016р. оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2015р. між Публічним акціонерним товариством "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" (надалі підрядник, позивач) та Приватним акціонерним товариством "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" (надалі замовник, відповідач) був укладений договір на виконання робіт по сервісному обслуговуванню обладнання № КЗГО/245-15Пд (надалі - Договір).

21.01.2016р сторони уклали Додаткову угоду № 1 до договору виконання робіт по сервісному обслуговуванню обладнання № КЗГО/245-15Пд від 21.01.2016р.

За умовами п. 1.1. Договору підрядник зобовязується на свій ризик, своїми силами та механізмами, по завданню замовника з матеріалів замовника виконати роботи по поточному та плановому попереджувальному ремонту електричної частини (далі - роботи) технологічного обладнання (далі обладнання), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконання роботи в порядку та в строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 1.2. перелік та обєм робіт вказаний в специфікаціях та регламентах сервісного обслуговування (Додатки № 3, 4, 5 до цього договору), підписаних в двосторонньому порядку, які є невідємною частиною цього договору.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що загальна сума договору складається з сум специфікацій, підписаних сторонами за час дії договору, але в будь-якому разі не може перевищувати 40 млн. грн. з ПДВ.

Оплата замовником виконаних робіт проводиться на протязі 45 календарних днів з дати підписання сторонами актів виконаних робіт, на підставі наданих підрядником рахунків та податкових накладних, якщо інше не передбачено специфікацією (п. 2.5. Договору).

Замовник зобовязується прийняти виконані підрядником роботи по акту приймання-передачі виконаних робіт та оплатити їх, в розмірі та в строки, встановлені цим договором (п.п. 4.2., 4.2.4. Договору).

Підрядник має право отримати оплату за виконані роботи в розмірі та в строки, обумовлені цим договором та додатками до нього (п.п. 4.3., 4.3.1. Договору).

Згідно п. 11.7 Договору в редакції Додаткової угоди договір вступає в силу з моменту його підписання представниками сторін та діє до 31.12.2016р., а в частині виконання зобовязань - до їх повного виконання.

Сторонами підписано специфікації: № 1 від 12.08.2015р., №2 від 26.01.2016р., №3 від 29.03.2016р. до договору на виконання робіт по сервісному обслуговуванню обладнання № КЗГО/245-15Пд від 12.08.2015р. (а.с. 95-97).

Згідно п. 3 зазначених специфікацій встановлено порядок оплати: з відстрочкою платежу 45 календарних днів з моменту підписання акту виконання робіт.

В підтвердження виконання робіт по спірному договору субпідряду позивач та відповідач підписали акти виконання робіт (а.с. 98-107), відповідно до яких роботи виконані в відповідності до Договору, якісно та в строк, претензій які стосуються виконання робіт у сторін Договору нема, акти на передачу основних матеріалів підрядної організації (108-109), акти на оприбуткування матеріалів, конструкцій, деталей, отриманих при розбиранні (демонтажу) основних фондів під час ремонтів, і їх використання (а.с. 110).

Згідно актів виконання робіт, загальна вартість виконаних робіт складає 190 507,20 грн.

Проте, порушуючи умови договору відповідач своєчасно не сплатив прийняті роботи, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 190 507,20 грн., що і стало причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Згідно з ч.1 ст.173 ГК України господарським судом визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно ст.175 ГК України майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст.199 ГК України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За своєю правовою природою договір, укладений між сторонами, має всі ознаки договору підряду.

Згідно із ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу, тобто, законодавець передбачає обов'язкову оплатність договору підряду.

Статтею 854 ЦК України встановлено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

У відповідності до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Позивач зі свого боку виконав господарські зобов'язання за договором судбпідряду у повному обсязі та належним чином, що підтверджується відсутністю будь-яких претензій з боку відповідача та підписаними актами виконаних робіт.

Проте відповідач не розрахувався за виконані роботи за вказаним договором, на дату розгляду справи борг не погасив.

За наведеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 190 507,20 грн. є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основного боргу позивач просить стягнути з відповідача пеню у сумі 20 393,97 грн. та 3% річних 1 813,59 грн. за період з 09.05.2016р. по 15.09.2016р.

Згідно п. 9.6. Договору за порушення строків оплати, передбачених п. 2.5. цього договору, замовник зобовязується сплатити підряднику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період порушення строків, від суми заборгованості. .

Відповідно до частини першої статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною першою статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу, розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ст. 625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки надані позивачем, судом встановлено, що пеня та 3% річних позивачем нараховані не вірно.

Пунктом 2.5. Договору встановлено, що оплата замовником виконаних робіт проводиться на протязі 45 календарних днів з дати підписання сторонами актів виконаних робіт, на підставі наданих підрядником рахунків та податкових накладних, якщо інше не передбачено специфікацією.

Також, згідно п. 3 зазначених специфікацій встановлено порядок оплати: з відстрочкою платежу 45 календарних днів з моменту підписання акту виконання робіт.

На підставі викладеного пеню та 3% річних необхідно нараховувати:

- за ОСОБА_1 №№ 14/03, 15/03, 13/03, 12/03, та 11/03 від 25.03.2016р. з 10.05.2016р. по 15.09.2016р.

- за ОСОБА_1 №№ 16/04, 17/04, 18/04, 19/04, 20/04 від 25.04.2016р. з 10.06.2016р. по 15.09.2016р.

За розрахунками суду пеня за період з 10.05.2016р. по 15.09.2016р. становить 20 045,02 грн. та підлягає до стягнення.

При перевірці розрахунку 3 % річних за період з 10.05.2016р. по 15.09.2016р. судом встановлено, що до стягнення підлягає 1 813,59 грн.

В частині стягнення пені у сумі 348,95 грн. та 3% річних у сумі 33,62 грн. слід відмовити.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом не приймаються з наступних підстав.

1. Щодо неможливості ідентифікувати виконані роботи.

Як вбачається, ОСОБА_1 виконаних робіт, за якими позивач просить стягнути заборгованість, містять посилання саме на спірний Договір №КЗГО/245-15Пд від 12.08.2015р.

Крім того, в даних ОСОБА_1 перелічено ті роботи, які були визначені специфікаціями до Договору №КЗГО/245-15Пд від 12.08.2015р.

2. Щодо ненадання позивачем всіх документів, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.5. Договору оплата замовником виконаних робіт проводиться на протязі 45 календарних днів з дати підписання сторонами актів виконаних робіт, на підставі наданих підрядником рахунків та податкових накладних, якщо інше не передбачено специфікацією.

Як зазначає позивач, разом з актами виконаних робіт він передав відповідачу рахунки на оплату та податкові накладні.

Матеріали справи містять копії як актів виконаних робіт, так і рахунків на оплату та податкових накладних (а.с. 98-130).

Доказів звернення відповідача з вимогою про витребовування зазначених документів відповідач суду не надав.

Крім тог, відповідач міг сплатити основний борг і після порушення провадження у справі, оскільки позивач разом з позовом також направив на адресу відповідача копії вищезазначених документів, про що свідчить опис вкладення до цінного листа (а.с. 11).

Однак, незважаючи на це відповідач протягом розгляду справи доказів оплати боргу суду не надав.

Статтями 33, 34 ГПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справ.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зі стягненням з відповідача суми основного боргу у розмірі 190 507,20 грн., пені 20 045,02 грн., 3 % річних 1 813,59 грн.

В частині стягнення пені у сумі 348,95 грн. та 3% річних у сумі 33,62 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір слід покласти на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4, 22, 25, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85, 87, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "КОРУМ КРИВОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ГІРНИЧОГО ОБЛАДНАННЯ" (50057, Дніпропетровська область, м. Кривий ріг, вул. Заводська, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ЕЛЕКТРОМАШПРОМСЕРВІС" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Димитрова, буд. 71, приміщення 2, ) основний борг у розмірі 190 507,20 грн. (сто дев'яносто тисяч п'ятсот сім грн. 20 коп.), пеню - 20 045,02 грн. (двадцять тисяч сорок п'ять грн. 02 коп.), 3% річних 1 813,59 грн. (одна тисяча вісімсот тринадцять грн. 59 коп.); витрати по сплаті судового збору 3 185,49 грн. (три тисячі сто вісімдесят п'ять грн. 49 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені у сумі 348,95 грн. та 3% річних у сумі 33,62 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення, оформленого

відповідно до вимог ст. 84 ГПК України,

- 18.11.2016р.

Суддя ОСОБА_3