РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. Справа № 906/684/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Василишин А.Р.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Філіпова Т.Л.

при секретарі Першко А.А.

розглянувши апеляційну скаргу Позивача - спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" на рішення господарського суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року у справі № 906/684/16 (суддя Гансецький В.П.)

за позовом спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу"

до Відповідачів: 1) товариства з обмеженою відповідальністю "Щорсівський гранітний комбінат"; 2)товариства з обмеженою відповідальністю "Стоун Пропертіз Девелопмент"; 3) товариства з обмеженою відповідальністю "Респект - Плюс";

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідачів: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни

про припинення права власності на майно, витребування майна та визнання права власності на майно

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача 1 - Кравець І.В., представник згідно довіреності від 09 вересня 2016 року; Тоцька А.О., представник згідно договору про надання правовової допомоги № 170 від 01 листопада 2016 року;

відповідача 2 - не з'явився;

відповідача 3 - - не з'явився;

третьої особи - не з'явився.

Судом роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України. Заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Спільне підприємство "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" (надалі - Позивач) звернувся з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Щорсівський гранітний комбінат" (надалі - Відповідач 1), до товариства з обмеженою відповідальністю "Стоун Пропертіз Девелопмент" (надалі - Відповідач 2) та до товариства з обмеженою відповідальністю "Респект - Плюс" (надалі - Відповідач 3) про припинення права власності на нерухоме та рухоме майно (згідно зазначеного у позовній заяві переліку майна та відповідно до заяви про уточнення позовних вимог (том 1, а.с.148-159)), витребування цього майна та визнання за Позивачем права власності на це майно. Також у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідачів бере участь приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська Інесса Володимирівна (надалі - Третя особа).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Мотивуючи апеляційну скаргу, апелянт вказав, що на його думку у Відповідача 3 були відсутні дійсні майнові права на отримання сум заборгованості за кредитним договором № 011/06-2/1988 від 28 вересня 2005 року, кредитним договором №012/06-2/436 від 28 вересня 2006 року, а також щодо звернення стягнення на майно за іпотечним договором №7325 від 01 жовтня 2005 року зі змінами та доповненнями, і відповідно, в подальшому не міг здійснювати належним чином відступлення права вимог.

Також апелянт вважає, що Відповідачем 3 було здійснено відступлення прав вимоги Відповідачу 2 недіючих майнових прав, які вже на час підписання договору відступлення права вимоги не дозволяли останньому здійснювати стягнення заборгованості за кредитним договором чи звертати стягнення на нерухоме майно відповідно до договору іпотеки, в тому числі реєструвати право власності на підставі цих документів.

Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки діям приватного нотаріуса Тверської І.В. щодо здійснення реєстрації прав власності на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, оскільки дії даного нотаріуса є такими, що не відповідали вимогам діючого законодавства, а договір купівлі-продажу нерухомого майна є недійсним, оскільки у Відповідача 2 відсутні належні повноваження щодо розпорядження нерухомим майном.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2016 року апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до слухання.

14 листопада 2016 року до Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання Третьої особи про розгляд справи без її участі, у зв'язку із великим навантаженням в роботі.

На виконання вимог суду, викладених в ухвалі суду від 13 жовтня 2016 року Відповідач 1 надіслав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому з підстав, вказаних в ньому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

В той же час, 10 листопада на адресу суду від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки представник Позивача приймає участь у іншому судовому процесі.

В судовому засіданні від 16 листопада 2016 року представники Відповідача заперечили проти доводів, наведених в апеляційній скарзі, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Разом з тим, заперечили щодо клопотання Позивача про відкладення розгляду справи, оскільки вважають, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду спору в даному судовому засіданні.

В судове засідання від 16 листопада 2016 року представники Позивача, Відповідачів 2, 3 та Третьої особи не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

Розглянувши клопотання Позивача про відкладення розгляду справи, колегія апеляційного суду зазначає наступне.

Згідно з пунктом 3.9.2 Постанови Пленуму Пленуму Вищого господарського суду № 18 від 26 грудня 2011 року, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору; господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.); при цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням того, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору і міститься апеляційна скарга Позивача, в котрій висвітлена його позиція, колегія суддів відмовляє в задоволенні клопотанні Позивача про відкладення розгляду справи. При цьому колегія суду взяла до уваги той факт, що ГПК України не обмежена кількість представників сторони, і заявник клопотання міг відрядити для участі в справі й іншого представника.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши представників Відповідача 1, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області без змін, враховуючи наступне.

Як встановлено апеляційним судом та вбачається з матеріалів справи, 28 вересня 2005 року між акціонерним поштово-пенсійним банком "Аваль" (надалі - Кредитор, Іпотекодержатель) та Позивачем укладений кредитний договір № 011/06-2/1988 (надалі - Договір 1), згідно якого передбачено, що Кредитор на положеннях та умовах Договору 1, надає Позивачу кредит в сумі 1 500 000 грн строком до 27 вересня 2006 року включно, із сплатою 20 відсотків річних за відповідним графіком погашення суми кредиту.

Відповідно до пункту 3.4 Договору 1, забезпеченням зобов'язань Позивача по поверненню кредиту за договором є:

а) застава майнового комплексу, що знаходиться за адресою: 11555, Житомирська область, Коростенський район, с.Полісся;

б) особиста майнова порука громадянина Російської Федерації ОСОБА_7.

Договір 1 набуває чинності, в силу дії пункту 9.1 Договору 1, з дати його укладення та діє до часу повного погашення Позивачем заборгованості за кредитом (позичкової заборгованості, відсотків за користування кредитом, штрафів та пені).

01 жовтня 2005 року між вищевказаними сторонами укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки (надалі - Договір іпотеки) на виконання зобов'язань, що випливали з Договору 1 за умовами якого Позивач зобов'язався до 27 вересня 2006 року повернути Іпотекодержателю кредит з загальним лімітом 1 500 000 грн, сплатити проценти за користування ним, згідно умов Договору 1, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених Договором 1 та Договором іпотеки (том 1, а.с.38-44).

Водночас, відповідно до Договору іпотеки Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Позивачем своїх зобов'язань за Договором 1 отримати задоволення за рахунок майна, а саме: єдиного майнового комплексу, який складається з об'єктів рухомого та нерухомого майна загальною площею 6 665,4 кв.м., що знаходяться: за адресою - Житомирська область, Коростенський район, с.Щорсівка, провулок Щорсівський гранітний кар'єр, будинки №4а, №4/1, №5 та №5 а, а також за адресою - Житомирська область, Коростенський район, с.Поліське та складається з нежитлових будівель, рухомого майна та автомобілів.

Сторонами, як визначено пунктом 1.3 Договору іпотеки, оцінено предмет іпотеки в сумі 8 549 809 грн 56 коп.

У пункті 5.4 Договору іпотеки сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки, здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Право застави, відповідно до пункту 6.2 Договору іпотеки, та відповідно і даний договір, припиняє чинність, зокрема, у разі: припинення основного зобов'язання забезпеченого цієї іпотекою; розірвання Договору іпотеки за угодою сторін, яка посвідчується нотаріально; в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Згідно пункту 8.5 Договору іпотеки, відступлення прав за цим Договором іпотеки здійснюється іпотекодержателем без необхідності отримання згоди Позивача, за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за Договором 1.

Відступлення прав Іпотекодержателем за Договором 1 здійснюється за правочином про відступлення прав, який підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законом порядку (якщо така реєстрація була проведена). Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити Позивача про відступлення прав за Договором іпотеки і права вимоги за Договором 1.

Договір іпотеки, як визначено пунктом 8.11, вступає в силу з моменту отримання коштів в рамках кредитної угоди.

13 квітня 20006 року до Договору іпотеки внесені нотаріально посвідчені доповнення стосовно предмету іпотеки, який доповнено додатковими основними засобами, а самі доповнення визнані невід'ємною частиною основного договору іпотеки (том 1, а.с.48,49).

Згідно Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 01 жовтня 2005 року було внесено заборону на відчуження нерухомого майна - майнового комплексу позивача згідно Договору іпотеки (том 1, а.с.46).

Згідно даних Позивача, у період з 20 вересня 2006 року по 27 вересня 2006 року ним було виконано своє зобов'язання з повернення кредитних коштів в сумі 1 500 000 грн у повному обсязі (том 1, а.с.7).

28 вересня 2006 року між Кредитором та Позивачем укладено кредитний договір № 012/06-2/436 (надалі - Договір 2), предметом якого сторони визначили наступне: Кредитор на положеннях та умовах цього Договору 2, відкриває Позивачу кредит у сумі 1 500 000 грн строком до 27 вересня 2008 року із сплатою 19% річних (том 1, а.с.33-37).

Сторони встановили наступний графік погашення кредиту, як визначено пунктом 1.2 Договору 2:

- до 30 квітня 2008 року - 250 000 грн;

- до 30 травня 2008 року - 250 000 грн;

- до 30 червня 2008 року - 250 000 грн;

- до 30 липня 2008 року - 250 000 грн;

- до 30 серпня 2008 року - 250 000 грн;

- 27 вересня 2008 року - остаточне погашення.

Обчислення строку надання кредиту, нарахування відсотків по Договору 2, відповідно до пункту 3.2 Договору 2, сторони встановили, що здійснюється за фактичне число календарних днів користування кредитом. При цьому, відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно.

Позивач зобов'язався відсотки за кредит сплачувати щомісячно платіжним дорученням не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту, що визначено у пункті 6.1 Договору 2. Основна заборгованість за кредитом (позичкова заборгованість) погашається Позивачем у відповідності до графіка погашення заборгованості (додаток № 1 до цього Договору 2), а у випадку, якщо такий не був укладений - не пізніше останнього дня користування кредитом, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору 2.

Забезпеченням Договору 2, як і визначено частиною 2 пункту 3.3 Договору 2, є:

а) нерухоме майно Позивача, що знаходиться за адресою Житомирська обл., Коростенський р-н, с.Щорсівка, провулок Щорсівський гранітний кар'єр, будинки № 4а, № 4/1, № 5 та № 5а, а також за адресою - Житомирська обл., Коростенський р-н, с.Поліське;

б) основні засоби, що знаходяться за адресою - Житомирська обл., Коростенський р-н, с. Щорсівка, провулок Щорсівський гранітний кар'єр, будинок № 5;

в) автотранспортні засоби, що знаходяться за адресою - Житомирська обл., Коростенський р-н, с.Щорсівка, провулок Щорсівський гранітний кар'єр, будинок № 5.

Строк дії Договору 2, згідно пункту 9.1 Договору 2, - з дати його укладання та до часу повного погашення Позивачем заборгованості за кредитом.

Згідно даних Позивача, станом на 11 листопада 2009 року, виникла заборгованість згідно Договору 2 у розмірі 901 418 грн 78 коп. (том 1, а.с.7).

26 січня 2007 року до Договору іпотеки внесені нотаріально посвідчені доповнення, згідно яких пункт 1.1 викладено в наступній редакції: цей Договір іпотеки забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Договору 2, за умовами якого Позивач зобов'язаний до 27 вересня 2008 року повернути Іпотекодержателю кредитну лінію з лімітом 1 500 000 грн, сплатити проценти за користування ними, згідно умов Договору 2, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених Договором 2, та Договором іпотеки. У відповідності до даного Договору іпотеки Іпотекодержатель має право у випадку невиконання Іпотекодавцем своїх зобов'язань за Договором 2 отримати задоволення за рахунок майна, заставленого на нижче вказаних умовах (том 1, а.с.50).

Пункти Договору іпотеки, укладеного між Кредитором та Позивачем , що не зазнали змін, згідно цих доповнень та як визначено приписами пунктом 4, зберігаються в первинній редакції.

Таким чином, з 26 січня 2007 року іпотекою майна Позивача були забезпечені його зобов'язання лише по Договору 2.

11 листопада 2009 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" (надалі - Первісний кредитор) та Відповідачем 3 укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги (надалі Договір - 3), згідно якого Первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з Договором іпотеки та доповнень до нього від 13 квітня 2006 року №2963 та від 26 січня 2007 року № 435, а Відповідач 3 приймає право вимоги, що належне Первісному кредитору за Договором іпотеки (том 1, а с.52-54).

Відповідно до пункту 1.2 Договору 3, що Відповідач 3 приймає права та обов'язки Первісного кредитора в зобов'язаннях, що виникли з основного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення Договору 3.

За передане право вимоги до Позивача, Відповідач 3 сплачує Первісному кредитору суму в розмірі 901 418 грн 78 коп. у строк до 13 листопада 2009 року, що і визначено пунктами 2.1, 2.2 Договору 3.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач 3, посилаючись на Договір 3, звертався до господарського суду Житомирської області з позовом до Позивача про стягнення боргу в сумі 1 192 867 грн, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки, із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, який укладений Кредитором та Позивачем, а саме - на єдиний майновий комплекс, який складається з об'єктів рухомого та нерухомого майна загальною площею 6 665,4 кв.м.

Даним судовим рішенням господарського суду Житомирської області від 12 листопада 2012 року у справі №17/5007/119/11 у задоволенні позову Відповідача 3 відмовлено (том 1, а.с.59-66).

24 липня 2015 року між Відповідачем 3 та Відповідачем 2 укладений договір про відступлення права вимоги (надалі - Договір 4) за Договором іпотеки (том 1, а.с.104 -105).

Пунктом 1 Договору 4 Іпотекодавець відступає, а Відповідач 2 набуває право вимоги за Договором іпотеки з всіма договорами про внесення змін та доповнень до нього, який був укладений між Кредитором та Позивачем 01 жовтня 2005 року.

До Відповідача 2 переходять всі права Відповідача 3 за Договором іпотеки в повному обсязі та на умовах, які існували на момент відступлення права вимоги та належали Відповідачу 3 на підставі Договору 3, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Добролежею Л.Г., включаючи, але не обмежуючись, правом звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки, в тому числі - в позасудовому порядку. Підписанням Договору 4 Відповідач 3 підтверджує дійсність зобов'язань за Договором 3.

За відступлення права вимоги за Договорами 1 та 2, Відповідач 2 сплачує Відповідачу 3 грошову суму в розмірі 901 418 грн.

Пунктом 3.1 Договору 4 визначено, що вартість предмета іпотеки за Договором іпотеки становить 901 400 грн.

30 грудня 2015 року між Відповідачем 2 та Відповідачем 1 укладений договір купівлі-продажу (надалі - Договір 5), згідно умов якого Відповідач 2 передав у власність (продав), а Відповідач 1 прийняв нерухоме майно і оплатив його вартість за ціною та у порядку, передбачених цим Договором 5, а саме: єдиний майновий комплекс (до складу якого входить нерухоме та рухоме майно), який розташований за адресою - Житомирська область, Коростенський р-н, с.Щорсівка, провулок Щорсівський гранітний кар'єр, будинки № 4а, № 4/1, № 5 та № 5а, а також за адресою - Житомирська область, Коростенський р-н, с.Поліське (надалі - нерухоме майно; а.с.205-210).

Відповідно до пункту 2 Договору 5, документом, що підтверджує право приватної власності Відповідача 2 на відчужуване ним нерухоме майно, є Договір іпотеки , посвідчений Добролєжею Л.Г. приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу 01 жовтня 2005 року за реєстровим № 7235. Право власності на нерухоме майно зареєстровано 24 липня 2015 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41195906 від 24 липня 2015 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 23.

Як передбачено та визначено пунктом 7 Договору 5, продаж нерухомого майна вчинено за домовленістю сторін за ціною 316 000 грн., який Відповідач 2 отримав до підписання даного Договору.

Рівненський апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пукнту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора, як визначено приписами статті 514 ЦК України, переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначалося вище в даній судовій постанові, 11 листопада 2009 року між Кредитором та Відповідачем 3 був укладений договір про відступлення права вимоги за Договорами 1, 2 та Договром іпотеки (том 1, а.с.52-54).

11 листопада 2009 року Відповідач 3 повідомив Позивача про відступлення права вимоги і в той же день Житомирська обласна дирекція Кредитора повідомила Позивача про те, що Відповідач 3 повністю виконав свої вимоги по погашенню заборгованості Позивача в загальній сумі 901 418 грн 78 коп. (том 1, а.с.138).

Також, згідно даних Відповідача, 13 листопада 2009 року Відповідач 3 надіслав на адресу Позивача вимогу про погашення боргу в сумі 901 418 грн 78 коп. із попередженням про можливе звернення стягнення на майно боржника згідно чинного законодавства, але дана вимога залишена Позивачем без відповіді.

Водночас, Відповідач 3 надіслав Позивачу повідомлення від 22 квітня 2015 року №22/04-15 (том 1, а.с.114,115) про порушення умов Договору іпотеки, зокрема, про те, що станом на момент направлення даного повідомлення заборгованість Позивача перед Відповідачем 3 в сумі 901 418 грн 78 коп. не погашена.

Також у даному повідомленні Відповідач 3 на підставі частини 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку", статті 6 Закону України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" , повідомив Позивача про те, що Відповідачем 3 обрано спосіб стягнення на предмети іпотеки в позасудовому порядку, а саме шляхом переходу права власності на предмет іпотеки до Відповідача 3 згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається відповідне застереження в пункті 5.4, 6.2 Договору іпотеки.

Крім того, Позивача було повідомлено, що у зв'язку з переходом права власності на предмет іпотеки до Відповідача 3, дана іпотека буде припинена згідно із пунктом 6.2 Договору іпотеки, а зобов'язання за Договорами 1, 2 та Договором іпотеки вважатимуться погашеними.

Водночас у даному повідомленні було зазначено, що відповідно до пункту 8.12 Договору іпотеки, Позивачу був доведений зміст статей 6, 9, 11, 12, 15, 17, 33, 36, 37, 38, 39 Закону України "Про іпотеку", а також про те, що відсутність відповіді Позивача на зазначене повідомлення буде розцінюватись Відповідачем 3 як його згода на реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем.

Факт отримання Позивачем даного повідомлення підтверджується копією відповідного рекомендованого відправлення (том 1, а.с.116).

В силу дії статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Як визначено статтями 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором.

До відносин за кредитним договором, як визначено приписами частини 2 статті 1054 ЦК України, застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відтак, враховуючи вищенаведені норми законодавства, а також враховуючи, що Позивачем не було подано доказів виконання у повному обсязі зобов'язань за кредитним договором, суд дійшов висновку, що у Первісного кредитора та Відповідача 3 було законне право на укладення договору про відступлення права вимоги.

Водночас, як зазначалось вище, оскільки між Відповідачем 3 та Відповідачем 2 було укладено Договір 4 за Договором іпотеки, то відповідно, до Відповідача 2 перейшли всі права та обов'язки іпотекодержателя.

Відповідно до статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, як визначено частиною 1 статті 575 ЦК України.

Згідно статті 1 Закону України "Про іпотеку": іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Цивільним кодексом України встановлено, що правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом, зокрема Законом України "Про іпотеку".

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно частини 1 статті 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Як вже вказувалось вище у даній постанові, відповідно до абзацу 2 пункту 5.4 Договору іпотеки сторони погодили, що звернення стягнення на предмет іпотеки, здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно частини 3 статті 36 Закону України "Про іпотеку", договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно пункту 5.5.3 Договору іпотеки, сторони погодили також, що Іпотекодержатель має право організувати продаж предмету іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу між іпотекодавцем та покупцем.

Відтак, пунктами 5.3.3 та 5.4 Договору іпотеки було визначено спосіб (можливість) задоволення вимог іпотекодержателя у вигляді укладення договору купівлі-продажу.

Таким чином, у зв'язку з наявністю у Позивача боргу за основним зобов'язанням, Іпотекодержатель мав право для задоволення вимог в позасудовому порядку, шляхом укладення договору купівлі-продажу іпотечного майна.

Відповідач 2, як Іпотекодержатель за Договором іпотеки на виконання пунктів 5.5.3 та 5.4. цього Договору іпотеки уклав з Відповідачем Договір купівлі-продажу нерухомого майна від 30 грудня 2015 року (том 1, а.с.205-210). відтак, суд прийшов до висновку, що до Відповідача 2 перейшли усі права та обов'язки Іпотекодержателя.

Як вбачається з матеріалів справи, даний Договір купівлі - продажу був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. та зареєстровано в реєстрі за №935.

Відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про нотаріат" посвідчення правочинів щодо відчуження, іпотеки житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, а також правочинів щодо відчуження, застави транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації провадиться за місцезнаходженням (місцем реєстрації) цього майна або за місцезнаходженням (місцем реєстрації) однієї із сторін відповідного правочину.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, як визначено приписами частини 1 статті 316 ЦК України.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні, що і висвітлено в частині 1 статті 321 ЦК України.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідач - набув право власності у спосіб не заборонений законодавством - на підставі договору купівлі-продажу від 30 грудня 2015 року, а тому є добросовісним набувачем майна в розумінні частини 5 статті 12 ЦК УКраїни.

В той же час на момент прийняття оспорюваного рішення, відстуні рішення про визнання Договору купівлі-продажу недійсним чи про незаконність дій нотаріуса при його укладенні.

Суд констатує, що оскільки рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки Відповідачем 2 не скасовано в судовому порядку, то воно є чинним на даний час (аналогічно є чинним і Договір купівлі-продажу, котрим ніким не оскаржений на момент винесення даної постанови).

А відтак, твердження Позивача, що Третя особа не мала підстав для вчинення нотаріальних та реєстраційних дій є безпідставними та спростовуються усім вищеописаним у даній судовій постанові.

З огляду на все вищевказане у даній судовій постанові, колегія апеляційного суду приходить до висновку, що Позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами наявності підстав для скасування спірної ухвали.

Відповідно до усього вищезазначеного у даній судовій постанові, доводи Позивача, висвітлені в апеляційній скарзі, є безпідставними, спростовуються усім вищеописаним в даній судовій постанові, а тому Рівненський апеляційний господарський суд не бере їх до уваги.

З огляду на усе вищевикладене у даній судовій постанові, Рівненський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвала господарського суду Хмельницької області слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Позивача - без задоволення.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд залишає за Позивачем.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу спільного підприємства "Щорсівський гранітний кар'єр Укооппостачмашу" на рішення господарського суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року у справі № 906/684/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Житомирської області від 22 вересня 2016 року у справі №906/684/16 - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

5. Справу № 906/684/16 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Філіпова Т.Л.