ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Справа № 4/246

Вищий господарський суд України у складі: суддя Палій В.В. - головуючий (доповідач), судді Васищак І.М. і Селіваненко В.П.

розглянув касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

на ухвалу господарського суду міста Києва від 01.09.2016

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2016

за заявою публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,

про зміну способу виконання рішення

у справі № 4/246

за позовом Державного комітету України з державного матеріального резерву (правонаступник - Державне агентство резерву України, далі - Комітет), м. Київ,

до публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Товариство), м. Київ,

про зобов'язання повернути матеріальні цінності та стягнення штрафних санкцій.

Судове засідання проведено за участю представників сторін:

позивача - Свірська Н.П. предст. (дов. від 05.10.2016)

відповідача - не з'явився

За результатами розгляду касаційної скарги Вищий господарський суд України

ВСТАНОВИВ:

Комітет звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства про зобов'язання повернути матеріальні цінності та стягнення штрафних санкцій.

Рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.2004 зі справи № 4/246, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.03.2004 позов задоволено частково: зобов'язано Товариство повернути до Комітету природний газ в кількості 1496,442 млн. куб. метрів на суму 419 495 490,80 грн.; стягнуто з Товариства 1000,00 грн. державного мита та 118,00 грн. витрат на інформаційні послуги.

19.10.2004 на виконання рішення суду видано накази.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.01.2005 зі справи № 4/246, яку залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 04.08.2005, відстрочено виконання судового рішення у даній справі в частині зобов'язання Товариства повернути природний газ в кількості 1496,442 млн. куб. метрів на суму 419 495 490,80 грн., до 31.06.2005.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.02.2006 зі справи № 4/246 у задоволенні заяви Комітету про зміну способу і порядку виконання рішення, шляхом стягнення з Товариства вартості природного газу у розмірі 419 495 490,80 грн., відмовлено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.09.2007 зі справи № 4/246 заяви Товариства та Комітету про зміну способу виконання рішення задоволено. Змінено спосіб виконання рішення у справі № 4/246 в частині зобов'язання Товариства повернути до Комітету природний газ в кількості 1496,422 млн. куб. метрів на суму 419 495 490,80 грн.; стягнуто з Товариства на користь Комітету 50 000 000,00 грн. в рахунок повернення 178 361 218,00 куб. метрів природного газу; зобов'язано Товариство повернути Комітету природний газ в кількості 1 318 080 782,00 куб. метрів на загальну суму 369 495 490,80 грн. У решті рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2004 зі справи № 4/246 залишено без змін. Наказ господарського суду міста Києва від 19.10.2004 зі справи № 4/246, яким зобов'язано Товариство повернути Комітету природний газ визнано таким, що не підлягає виконанню.

16.05.2008 видано накази з урахуванням ухвали господарського суду міста Києва від 06.09.2007 зі справи № 4/246.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.07.2009 зі справи № 4/246, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.10.2009 та постановою Вищого господарського суду України від 11.02.2010, заяву Товариства про зміну способу виконання рішення (в частині зобов'язання Товариства повернути Комітету природний газ в кількості 1 318 080 782,00 куб. метрів на загальну суму 369 495 490,80 грн.) на стягнення з Товариства на користь Комітету 369 495 490,80 грн., залишено без задоволення.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 02.02.2016 зі справи № 4/246, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.04.2016 та постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016, здійснено заміну кредитора згідно наказу суду від 16.05.2008 у справі № 4/246, а саме Комітету на його правонаступника - Державне агентство резерву України.

Товариство звернулося до господарського суду міста Києва із заявою (вих. від 30.05.2016 № 14/2-952В) про зміну способу виконання рішення у справі № 4/246 в частині зобов'язання Товариства повернути Комітету природний газ в кількості 1 318 080 782,00 куб. метрів на загальну суму 369 495 490,80 грн., на стягнення з Товариства на користь Державного агентства резерву України його вартості - 369 495 490,80 грн. Заяву мотивовано тим, що спірні обсяги газу Товариству в ході ліквідації ДАХК "Укргаз" фактично не передавалися; у 2016 році не передбачено придбання Товариством обсягів газу поза обсягами, необхідних для забезпечення потреб побутових споживачів, релігійних організацій, виробників теплової енергії; зміна способу виконання рішення призведе до фактичного виконання рішення суду у справі № 4/246.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.09.2016 зі справи № 4/246, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2016 у задоволенні заяви Товариства про зміну способу виконання рішення відмовлено.

Судові акти попередніх інстанцій мотивовані тим, що Товариство зобов'язане повернути до Державного агентства резерву України саме матеріалі цінності - природний газ; єдиною підставою для відшкодування вартості природного газу, а не його повернення, є рішення Кабінету Міністрів України про таке відшкодування, проте рішення Кабінету Міністрів України відсутнє. Крім того, боржник пропонує здійснити відшкодування вартості природного газу у сумі, яка існувала на момент винесення рішення у справі № 4/246, а не на час фактичного повернення (виконання рішення); відсутність обсягів природного газу для виконання судового рішення не є винятковою обставиною та такою, що робить неможливим виконання рішення суду.

У касаційній скарзі до Вищого господарського суду України Товариство просить судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати та прийняти нове рішення про задоволення заяви Товариства про зміну способу виконання рішення. Скаргу мотивовано прийняттям оскаржуваних судових актів з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Сторони відповідно до статті 1114 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) належним чином повідомлені про час і місце розгляду скарги.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представника Державного агентства резерву України, Вищий господарський суд України дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги з урахуванням такого.

Відповідно до частини першої статті 121 ГПК України (в редакції, чинній станом на час звернення Товариства із заявою до суду та на час розгляду заяви Товариства судами попередніх інстанцій) при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Наприклад, зміна способу виконання рішення можлива шляхом видозмінення зазначеної у рішенні форми (грошової чи майнової) виконання, тобто за відсутності у боржника присудженого позивачеві майна в натурі або грошових коштів, достатніх для покриття заборгованості.

Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Звернення стягнення на кошти за відсутності у боржника майна здійснюється у випадку, коли стягувачу присуджено майно, визначене родовими ознаками. За відсутності індивідуально визначеного майна, присудженого позивачу (за результатами розгляду віндикаційного позову), зміна способу виконання рішення шляхом звернення на кошти неможлива, оскільки в такому разі захист порушеного права власника майна повинен здійснюватися шляхом подання позову про стягнення збитків у вигляді вартості майна та доходів, які власник міг би одержати за весь час володіння таким майном (підпункт 7.1.3 пункту 7 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України").

Як встановлено судами попередніх інстанцій, договір від 03.06.1999 № юр-7/554-99 був укладений Комітетом та Товариством з метою повернення природного газу до державного резерву в рахунок погашення заборгованості ДАХК "Укргаз", яка виникла у зв'язку із відпуском природного газу з державного резерву з порушенням установленого порядку.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про державний матеріальний резерв" запаси державного резерву незалежно від його місцезнаходження, а також підприємства, установи і організації та інші об'єкти, що входять до системи державного резерву, і земельні ділянки, на яких вони розміщені, є державною власністю і не підлягають приватизації та іншим видам відчуження. Передача майна, необхідного для забезпечення зберігання матеріальних цінностей державного резерву і закріпленого за цими підприємствами, установами і організаціями, у тому числі в оренду, здійснюється на підставі рішення Кабінету Міністрів України, іншого майна - на підставі рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного матеріального резерву, відповідно до законодавства.

Статтею 12 Закон України "Про державний матеріальний резерв" передбачено, що державний резерв матеріальних цінностей є недоторканним і може використовуватися лише за рішенням Кабінету Міністрів України. Відпуск матеріальних цінностей з державного резерву здійснюється: у зв'язку з їх освіженням (поновленням) і заміною; у порядку тимчасового позичання; у порядку розбронювання; для надання гуманітарної допомоги; для ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; у разі настання особливого періоду. Реалізація матеріальних цінностей з державного резерву, що підлягають розбронюванню, здійснюється на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із визначенням, яке міститься у статті 2 Закону України "Про державний матеріальний резерв" позичання матеріальних цінностей з державного резерву - це відпуск матеріальних цінностей з державного резерву на договірних засадах з наступним поверненням до державного резерву тієї ж кількості аналогічних матеріальних цінностей або, у разі неможливості їх повернення, - з відшкодуванням за рішенням Кабінету Міністрів України грошової вартості на час повернення, але не менше, ніж на час відпуску, з наступним спрямуванням одержаних коштів на закладення відповідної кількості матеріальних цінностей.

Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, з урахуванням норм Закону України "Про державний матеріальний резерв", який є спеціальним у правовідносинах, що виникли, Товариство зобов'язане повернути до Державного агентства резерву України саме матеріальні цінності - природний газ у кількості 1 318 080 782,00 куб. метрів. Єдиною підставою для відшкодування вартості природного газу, а не його повернення Державному агентству резерву України, є прийняття відповідного рішення Кабінетом Міністрів України про таке відшкодування, докази прийняття якого відсутні.

За наведених обставин, встановивши, що Товариством не надано жодного належного та допустимого доказу наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення суду у справі № 4/246 або роблять його неможливим, суди попередніх інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні заяви Товариства про зміну способу виконання рішення суду.

Крім того, як вірно зазначено місцевим господарським судом, питання про можливість зміни способу виконання рішення суду за відсутності відповідного рішення Кабінету Міністрів України вже вирішувалося судами у даній справі та встановлено, що оскільки Кабінетом Міністрів України не було винесено рішення про відшкодування Товариством вартості матеріальних цінностей - природного газу в об'ємі 1 318 080 782,00 куб. метрів, то Товариство не має права звертатися до суду з відповідною заявою (постанова ВГСУ від 11.02.2010 зі справи № 4/246).

Визначені законом підстави для зміни або скасування судових актів попередніх інстанцій - відсутні.

Керуючись статтями 1117 - 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста Києва від 01.09.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 28.09.2016 зі справи № 4/246 залишити без змін, а касаційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Суддя В. Палій

Суддя І. Васищак

Суддя В. Селіваненко