ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.11.2016 Справа № 904/8249/16

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровськ-Авто", м. Дніпро

до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпро

про визнання неправомірними дій

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. № 7 від 04.01.2016р.;

від відповідача: ОСОБА_2, дов. № 10/28-06 від04.01.2016р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Дніпропетровськ-Авто" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить визнати неправомірним дії Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради щодо нарахування позивачу плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за березень, квітень та травень 2016р. в розмірі 20 637 грн. 96 коп.

Позовні вимоги обґрунтовує порушенням відповідачем порядку здійснення відбору проб стічних вод, що призвело до неможливості проведення їх арбітражного аналізу та неправомірного нарахування плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями у вказаному розмірі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов та додаткових поясненнях зазначив, що відбір разової проби стічної води на підприємстві позивача виконано у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, в порядку, визначеному Правилами приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровськ, затверджених рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015р. № 129. При чому відбір проби для проведення арбітражного аналізу 02.06.2015р. представниками позивача ініційовано не було. Вважає, що оскільки позивачем не було ініційовано проведення арбітражного аналізу проби, а також не надано доказів повідомлення відповідача в межах строків зберігання відібраної проби про результат паралельного аналізу, дії КП «Дніпроводоканал» відповідають нормам чинного законодавства. Крім того, зауважує, що позивачем обраний невірний спосіб захисту своїх прав, оскільки само по собі нарахування плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями не створює для позивача правових наслідків, якими, в даному випадку, може бути пред'явлення рахунку для оплати, а не дії відповідача з нарахування такої плати. Просив в позові відмовити.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, у судовому засіданні оголошувалися перерви з 11.10.2016р. по 03.11.2016р., з 03.11.2016р. по 22.11.2016р.

В порядку ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.10.2014р. між Комунальним підприємством Дніпроводоканал Дніпропетровської міської ради (водоканал) та Публічним акціонерним товариством "Дніпропетровськ-Авто" (абонент) укладено договір на надання послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення № 0900 (надалі - Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов'язався надавати позивачу послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення, а позивач зобовязався оплачувати надані послуги.

Згідно п. 9.1 Договору, останній набирає чинності з моменту підписання сторонами та скріплення печатками, і в частині надання послуг діє до 29.10.2017р., а в частині їх оплати - до повного виконання.

За умовами п. 3.15 Договору абонент, на балансі якого знаходяться мережі водовідведення, несе відповідальність за порушення норм щодо кількості та концентрації шкідливих речовин в стічних водах, які скидають до вказаних мереж субабоненти, орендарі, суборендарі.

Допустимі концентрації шкідливих речовин у стічних водах встановлені рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015р. «Про затвердження правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська» та наводяться у додатку № 4 до Договору.

Нарахування проводяться по нормативу плати за очищення 1 куб.м. стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій обсягом скинутих понаднормативно забруднених стічних вод та коефіцієнтом кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми (п. 3.16 Договору).

Відповідно до п. 3.18 Договору для визначення вмісту забруднень у стічних водах використовуються як дані лабораторії водоканалу, так і результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепіднагляду, охорони навколишнього природного середовища або іншими лабораторіями, акредитованими у даній галузі.

Плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь обєм стічних вод, скинутих абонентом протягом календарного місяця, коли було зафіксоване перевищення допустимої концентрації (п. 3.19 Договору).

Умовами п. 7.2.8 на абонента покладений обовязок не перевищувати рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах та нести відповідальність за якісний склад стічних вод.

10.05.2016р. представниками КП "Дніпроводоканал" здійснено виїзд за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Праці, 16 з метою обстеження стану мереж каналізації та відбору проб для контролю якості стічних вод ПАТ „Дніпропетровськ - Авто.

У присутності представника позивача - головного інженера ОСОБА_3 виконано відбір разових проб стічних вод підприємства з метою контролю їх складу та якості. За наслідком відбору проб складено акт відбору проб стічних вод від 10.05.2016р., який підписано повноважними представниками позивача та відповідача. (а.с.21).

У п. 4 вказаного акту зроблено примітку про паралельне відібрання проби для аналізу в незалежній лабораторії.

За результатом вимірювань, проведених у період з 10.05.2016р. по 16.05.2016р., лабораторією відповідача по контролю якості стічних вод підприємств, яка атестована на проведення вимірювань у сфері поширення державного метрологічного нагляду (свідоцтво про атестацію № 57, видане 24.12.2012р., чинне до 24.12.2017р.), складено протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод, відібраних 10.05.2016р. на об'єкті ПАТ "Дніпропетровськ - Авто" у контрольному колодязі - проба № 7 (а.с. 25).

Результати вимірювань показали перевищення допустимої концентрації (ДК) за наступними показниками: хлориди (162,20 мг/дм3 замість допустимої 130,23 мг/дм3), азот амонійний (>39 мг/дм3 замість допустимої 9,31 мг/дм3), ХСК (505,00 мгО/дм3 замість допустимої 387,50 мгО/дм3), БСК5 (263,00 мгО/дм3 замість допустимої 155,00 мгО/дм3), залізо загальне (4,74 мг/дм3 замість допустимої 1,17 мг/дм3), ортофосфати (10,68 мг/дм3 замість допустимої 7,59 мг/дм3).

Листом № 3630/5901 від 24.05.2016р. відповідач повідомив позивача про встановлення перевищення допустимих концентрацій по хлоридам, азоту амонійному, ХСК, БСК5, ортофосфатам і залізу, та порушення Правил прийому стічних вод, направивши на адресу позивача протокол вимірювань показників складу та властивостей стічних вод (а.с. 24, 25).

21.06.2016р. позивач направив на адресу відповідача листа від 15.06.2016р. № 157, в якому повідомив Водоканал про результати проведеного Дніпропетровською гідрогеолого-меліоративною експедицією паралельного аналізу, за наслідками якого складено протокол № 79 від 18.05.2016р., та у звязку із незгодою з результатами аналізу, проведеного КП «Водоканал», просив провести арбітражний аналіз проби.

Як зазначає позивач, Водоканал залишив вказане звернення ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» без відповіді, проте 08.07.2016р. на адресу підприємства надійшов лист відповідача від 30.06.2016р. № 4624/24-14, в якому останній зазначив приписи, виконання яких необхідне для усунення виявлених Водоканалом порушень та надав розрахунок величини плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за березень, квітень та травень 2016р., розмір якої склав 20 637 грн. 96 коп.

12.08.2016р. позивач повторно надав відповідачу листа від 11.08.2016р. № 205 з вимогою провести арбітражний аналіз проби стічних вод, відібраної 10.05.2016р.

Позивач вважає, що нарахування відповідачем плати за скид понаднормативних забруднень у сумі 20 637 грн. 96 є необґрунтованим та незаконним, оскільки відбір проб було виконано відповідачем із порушенням Правил приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровськ, затверджених рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015р. № 129, а саме: не здійснено відбір арбітражної проби для виконання арбітражного аналізу, у звязку із наявністю розбіжностей в основному аналізі, виконаному відповідачем та паралельному аналізі проби стічних вод, здійсненого на вимогу позивача незалежною акредитованою лабораторією.

За вказаних підстав позивач вважає, що дії КП "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради щодо нарахування позивачу плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за березень, квітень та травень 2016р. в розмірі 20 637 грн. 96 коп. порушують права останнього та повинні бути визнані судом неправомірними, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991р. № 1264-ХП (із змінами та доповненнями), державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

За змістом ст. 15 цього Закону місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції, зокрема, забезпечують реалізацію екологічної політики України, здійснюють контроль за дотриманням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, а також здійснюють інші повноваження відповідно до цього закону та інших законів України.

Відповідно до п.п. 5 п. а) ст.. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішення питань водопостачання, відведення та очищення стічних вод, а також здійснення контролю за якістю питної води належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. № 37 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.04.2002р. за № 403/6691) затверджено Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України (далі - Правила № 37), відповідно до п. 2.1. яких водоканали мають право: контролювати якість, кількість та режим скиду стічних вод підприємств; представляти підприємствам у встановленому порядку рахунки за скид понаднормативних забруднень із застосуванням коефіцієнта кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень, при порушенні як цих Правил, так і місцевих Правил приймання; здійснювати раптовий (у будь-яку годину доби), не погоджений з підприємством заздалегідь відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються. Порядок та періодичність відбору проб визначається в місцевих Правилах приймання.

Разом з тим, згідно з п. 2.4. Правил № 37, підприємства зобов'язані: виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги; дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках Підприємства; оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників тощо.

Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 129 від 19.02.2015р. на підставі Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених Державним комітетом будівництва, архітектури та житлової політики України, інших нормативних документів, затверджено Правила приймання та скиду (водовідведення) стічних вод підприємств у систему каналізації м. Дніпропетровська (далі - Правила № 129), а також Інструкцію про порядок відбору проб для контролю якості стічних вод підприємств.

Відповідно до п.п. 2.1.6. Правил № 129 водоканал має право здійснювати позаплановий (в будь-яку годину доби), непогоджений з підприємством заздалегідь, відбір проб для контролю за якістю стічних вод, що скидаються та застосовувати на підставі результатів контролю (при виявленні порушень Правил приймання та умов договору на надання послуг водопостачання та водовідведення) відповідні заходи. Присутність представника підприємства при відборі проб обов'язкова.

Згідно з п.п. 2.4.4. та 2.4.8. Правил № 129 підприємства зобов'язані: дотримуватись встановлених кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках; забезпечувати можливість проведення уповноваженими представниками водоканалу у будь-який час доби обстеження роботи локальних очисних споруд (далі - ЛОС) та контролю за скиданням стічних вод у міську каналізаційну мережу, включаючи надання необхідних документів, визначених цими Правилами приймання та Правилами користування, надавати допомогу при відборі проб стічних вод та вивченні режиму їх скиду.

Пунктом 3.2. Правил № 129 встановлено, що підприємство несе відповідальність за якість стічних вод, які скидає у міську каналізаційну мережу.

При відборі проб на випусках стічних вод підприємство повинно забезпечити присутність своїх представників: відповідальну особу за стан каналізаційних мереж, слюсаря для відкриття кришки колодязя та інших (п. 7.10. Правил № 129).

З метою контролю якості стічних вод підприємств Водоканал здійснює відбір разових (контрольних) проб. Ці проби характеризують склад та властивості стічних вод і відповідальність фактичних концентрацій забруднюючих речовин допустимим. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень (п. 7.11. Правил № 129).

Відбір разових проб стічних вод підприємств виконується уповноваженими представниками водоканалу, що фіксується у актах (Додатки 3, 5), які підписують як представник водоканалу, так і представник підприємства. В акт відбору проб (додаток 5) обов'язково заносяться дані про попередню обробку проби (консервування). Акти складаються у двох примірниках - для водоканалу та підприємства. Обов'язково робиться примітка про отримання підприємством свого екземпляра акту. У разі відмови підписати акт представником підприємства останній підписується представниками водоканалу із зазначенням прізвища представника підприємства, який відмовився підписати акт. Такий акт має юридичну силу і є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень (у разі виявлення перевищення ДК) (п. 7.12. Правил № 129).

За приписами. 7.12 Правил № 129 за призначенням з разової (контрольної) проби виконують основний, паралельний та арбітражний аналізи.

Основний аналіз виконує лабораторія Водоканалу (п.п 7.14.1 Правил № 129).

Паралельний аналіз виконує підприємство у будь-якій лабораторії, атестованої у даній галузі (або у своєї лабораторії за наявності). Проби відбираються з одночасною присутністю представників Водоканалу та підприємства.

В актах (додатки 3, 5) робиться примітка про відбір проб для виконання паралельного аналізу.

Оформлений таким чином акт підписують представники підприємства (включаючи фахівців своєї лабораторії), Водоканалу, які брали участь у відборі проб з зазначенням найменування підприємства, посади, прізвища. Представникові підприємства вручається копія акту. Перший екземпляр залишається у представника Водоканалу (п.п. 7.14.2 Правил № 129).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 10.05.2016р. о 12:10 год. представниками відповідача у присутності представника позивача здійснено разовий відбір проб стічних вод підприємства з метою контролю їх складу та якості та за наслідком відбору проб складено акт відбору проб стічних вод від 10.05.2016р., який підписано повноважними представниками позивача та відповідача. Вказаний акт відбору, зокрема містить інформацію щодо здійснення паралельного відбору проби стічних вод для здійснення аналізів у незалежній лабораторії.

В обґрунтування заявлених позовних вимог та на підтвердження виконання паралельного аналізу проби стічних вод, позивачем до матеріалів справи долучено протокол вимірювання якості зворотної (стічної) води від 18.05.2016р. № 791, складений лабораторією моніторингу вод та грунтів Дніпропетровської гідрогеолого-меліоративної експедиції Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів (свідоцтво про атестацію № 205 видано 25.10.2012р.,чинно до 25.10.2017р., орган з атестації: Де6ржавне агентство з водних ресурсів України).

Відповідно до змісту вказаного протоколу виконане дослідження проби стічної води, відібраної 10.05.2016р., за результатами якого виявлене перевищення допустимої концентрації (ДК) за наступними показниками: хлориди (195,00 мг/дм3 замість допустимої 130,23 мг/дм3), ХСК (420,00 мгО/дм3 замість допустимої 387,50 мгО/дм3), ортофосфати (14,68 мг/дм3 замість допустимої 7,59 мг/дм3). Перевищень допустимої концентрації за показниками азот амонійний, БСК5 та залізо вказаним дослідженням не виявлено (а.с. 23).

Як зазначає позивач, у звязку із виявленими розбіжностями у основному та паралельному аналізи проб, він звертався до відповідача із вимогами провести арбітражний аналіз (листи від 15.06.2016р. № 157, від 11.08.2016р. № 205), проте вказані звернення позивача залишені водоканалом без відповіді та задоволення, арбітражний аналіз проведено не було, у звязку із чим позивач вважає, що результати основного аналізу, виконаного відповідачем, не можуть бути покладені в основу розрахунку плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за спірний період.

За умовами п.п. 7.14.3 Правил № 129, у разі розбіжностей результатів основного та паралельного аналізів у межах похибки методик вимірювання інгредієнтів приймається значення основного аналізу. Якщо розбіжності перевищують похибки, які зазначені у відповідних методиках, проводиться арбітражний аналіз проби.

Арбітражний аналіз проби проводиться лише стосовно тих інгредієнтів, за якими виникли розбіжності.

З цією метою:

- при відборі стічних вод проба маркується та оклеюється паперовою стрічкою, опечатується Водоканалом і зберігається у холодильній шафі Водоканалу від 2-х діб до одного місяця (згідно методик вимірювання інгредієнтів);

- маркувальна паперова стрічка повинна містити наступну інформацію: назва підприємства, дата та час відбору, номер контрольного колодязя, посада, прізвище та підпис представників підприємства та Водоканалу;

- при надходженні проби у лабораторію Водоканалу для її зберігання у журналі реєстрації проб обов'язково робиться запис про цілісність опечатування проби;

- про встановлений факт перевищення результатів аналізів Водоканал повідомляє підприємство факсом або телефонограмою та інформує про остаточну дату розпечатування проби (згідно вимог МВВ) для проведення арбітражного аналізу;

- до відкриття проб підприємство надає на адресу Водоканалу попередню інформацію (факсом або телефонограмою) щодо результатів вимірювання, виконаних своєю або іншою лабораторією;

- відкриття проби для арбітражного аналізу та проведення вимірювань проводиться у присутності представників Водоканалу, підприємства та незалежної лабораторії. Відкриття проби для арбітражного аналізу оформляється відповідним актом згідно з додатком 6.

Матеріалами справи підтверджується звернення позивача до Водоканалу з повідомленням про результати паралельного аналізу проби та вимогою провести її арбітражний аналіз лише 21.06.2016р. та отримання вказаного звернення відповідачем 04.07.2016р. (а.с. 26 на звороті), тобто за межами встановленого п.п 7.14.3 Правил № 129 строку зберігання відібраної проби.

Як встановлено судом та не спростовано позивачем, належних доказів на підтвердження ініціювання проведення арбітражного аналізу проби в межах строків зберігання відібраної проби, а також доказів повідомлення відповідача про результат паралельного аналізу в межах вказаного строку для надання останньому можливості виконати арбітражний аналіз з власної ініціативи ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» до матеріалів справи не надано.

За приписами п. 7.19 Правил № 129 при відсутності результатів паралельного аналізу, незгоді підприємства з порядком виконання арбітражного аналізу чи з застосуванням його результатів, усі розрахунки виконуються за результатами основного аналізу.

Крім того, господарський суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Стаття 20 Господарського кодексу України також передбачає відповідні способи захисту цивільних прав та інтересів шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Системний аналіз вказаних законодавчих норм у сукупності дозволяє дійти висновку про те, що господарюючий суб'єкт має право на судовий захист своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів у спосіб, визначений законом.

Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи даний спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

З матеріалів справи вбачається, що вимогою позивача є визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування позивачу плати за скид стічних вод з понаднормативними забрудненнями за березень, квітень та травень 2016р. в розмірі 20 637 грн. 96 коп.

Порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими; обов'язком позивача, відповідно до ст. 33 ГПК України є доведення в установленому законом порядку наявності факту порушення або оспорювання його прав та інтересів.

Враховуючи викладене, положення ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, суд дійшов висновку, що чинним законодавством України не передбачений такий спосіб захисту цивільного права та інтересу як визнання дій неправомірними. Вказана вимога позивача за своєю правовою природою є вимогою про встановлення факту неправомірності дій відповідача при існуванні договірних відносин між сторонами договору на надання послуг з питного водопостачання та водовідведення.

Розглядаючи таку вимогу, суд не здійснює захист прав та охоронюваних законом інтересів учасників правовідносин.

Визнання дій неправомірними є нічим іншим, як встановленням факту, що має юридичне значення. Цей факт може встановлюватися господарським судом лише при існуванні та розгляді між сторонами спору про право цивільне, його встановлення як елемент оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог. Така вимога є предметом доказування та не може бути предметом спору та самостійно розглядатися в окремій справі.

До того ж, визнання дій відповідача щодо нарахування плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій неправомірними, тобто встановлення господарським судом лише факту, що має юридичне значення, не призведе до відновлення прав ПАТ «Дніпропетровськ-Авто» чи його законних інтересів.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не доведено, що дії відповідача є протиправними та неправомірними.

Також, позивач не довів, яким чином його права або законні інтереси за договором або за законом порушені відповідачем на момент звернення до суду з даним позовом, адже метою судового процесу є саме захист порушених та оспорюваних прав та інтересів особи.

Згідно з п.п. 4.3. п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. № 18, господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові.

В той же час, слід зауважити, що п. 2.3.2 Правил № 129 передбачено право підприємства звертатися до господарського суду з оскарженням неправомірно (на їх погляд) виставлених рахунків, при цьому, позивач з вимогою про оскарження виставленого рахунку не звертався, а отже, заявлена вимога щодо визнання дій відповідача неправомірними не підлягає задоволенню з підстав невірного обрання позивачем способу захисту порушеного права.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що останній не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом своїх прав чи інтересів у належний спосіб, враховуючи при цьому визначені законом способи захисту.

Водночас, господарський суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача від 19.09.2016р. № 242 про забезпечення позову шляхом заборони КП "Дніпроводоканал" вчиняти будь-які дії, направлені на обмеження послуг з водопостачання абоненту ПАТ "Дніпропетровськ-Авто".

Так, позивач обгрунтовує необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову намаганням відповідача припинити водопостачання позивачу, та невжиття таких заходів може призвести до порушення режиму функціонування та аварійних ситуацій на підприємстві позивача, що в подальшому призведе до значних матеріальних збитків.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду. Господарський суд має право вжити, передбачені статтею 67 Господарського процесуального кодексу України, заходи до забезпечення позову, у тому числі, за заявою сторони, яка подала позов.

Згідно п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 21.12.2011 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" із змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013р. № 2 (далі - постанова ВГСУ № 16), відповідно до статті 66 ГПК України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обовязковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими повязується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів зокрема з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Згідно п. 3 постанови ВГСУ № 16, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент предявлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими повязується застосування певного виду забезпечення позову. Проте, позивачем належних доказів наявності таких обставин до матеріалів справи не надано. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість припинення водопостачання через наявність заборгованості по нарахуванням плати за скид понаднормативних забруднень у міську каналізацію, за відсутності виставленого водоканалом рахунку, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст.4, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дати його підписання.

Суддя ОСОБА_4

Повне рішення складено - 24.11.16р.