РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016Справа №910/18268/16

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомДепартаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
доКомунального підприємства "ЛІК" м. Києва"
простягнення 2 979 грн 41 коп.
Представники:
від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.10.2016 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з вимогами до Комунального підприємства "ЛІК" м. Києва" про стягнення 2 979 грн 41 коп. заборгованості за договором № 29 від 04.03.2015, в тому числі: 2 742 грн 32 коп. основного боргу, 217 грн 24 коп. пені та 19 грн 85 коп. 3% річних.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм законодавства України та укладеного між сторонами договору № 29 від 04.03.2015 не відшкодував позивачу вартість спожитих комунальних послуг та експлуатаційних витрат за період з 01.06.2015 по 01.10.2016, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 2 742 грн 32 коп. Крім того, у звязку з невиконанням відповідачем свого обовязку з відшкодування спожитих комунальних послуг, позивачем було нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 217 грн 24 коп. пені та 19 грн 85 коп. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2016 порушено провадження у справі № 910/18268/16, розгляд справи призначено на 14.11.2016.

Представник відповідача у судове засідання 14.11.2016 не зявились, клопотань про відкладення розгляду справи не подали, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлений належним чином, за адресами, зазначеними на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України за адресою https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch.

В судове засідання 14.11.2016 зявився представник позивача та надав пояснення по суті спору відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та обєктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 14.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

16.12.2013 між Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендар за договором), Комунальним підприємством "ЛІК" м. Києва" (суборендар за договором) та Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (підприємство за договором) укладено договір суборенди № 33 (далі - договір суборенди), відповідно до умов якого орендар, на підставі листа Департаменту комунальної власності міста Києва від 25.11.2013 № 062/7/12-11257 передає, а суборендар приймає в суборенду нерухоме майно нежитлові приміщення на першому поверсі площею 47,0 кв.м. у будинку 28, літ. А по вул. Турівська, м. Київ для розміщення Комунального підприємства "ЛІК" м. Києва".

Згідно з пунктом 2.1 договору суборенди обєктом суборенди є вбудовані нежитлові приміщення площею 47,0 кв.м., що складаються з приміщення № 6 (площа 17,2 кв.м.), приміщення № 7 (площа 22,4 кв.м.) та прилеглої частини коридору (площа 7,4 кв.м.) і розташовані на першому поверсі адміністративної будівлі по вул. Турівська, № 28, літ. А у Подільському районі міста Києва.

Відповідно до пункту 3.10 договору суборенди вартість комунальних послуг, витрат на утримання прибудинкової території, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванню інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі, покрівлі, фасаду, вивіз сміття, тощо, не входить до складу орендної плати та компенсації витрат орендаря і сплачується суборендарем окремо на підставі договорів, укладених суборендарем з орендарем або організаціями, що надають такі послуги.

У відповідності до пункту 9.1 договору суборенди даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами т його скріплення печатками сторін і діє з 16.12.2013 по 08.07.2016.

За актом приймання-передачі нерухомого майна від 16.12.2013 Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) передав, а Комунальне підприємство "ЛІК" м. Києва" прийняло в суборенду нерухоме майно - нежитлові приміщення площею 47,0 кв.м., які розташовані на першому поверсі адміністративної будівлі по вул. Турівська, № 28, літ. А у Подільському районі міста Києва.

У липні 2014 року відповідач повернув позивачу частину орендованого за договором суборенди № 33 від 16.12.2013 приміщення у загальному розмірі 21,0 кв.м., що підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи, у звязку з чим в орендному користуванні Комунального підприємства "ЛІК" м. Києва" залишились приміщення загальною площею 26,0 кв.м.

04.03.2015 між Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (департамент за договором) та Комунальним підприємством "ЛІК" м. Києва" (підприємство за договором) укладено договір № 29.

Відповідно до пункту 1.1 договору № 29 предметом договору є відшкодування підприємством у 2015 році Департаменту витрат на оплату вартості отриманих комунальних послуг та експлуатаційних витрат в суборендованих підприємством нежитлових приміщеннях на першому поверсі площею 26,0 кв.м. у будинку 28, літ. А по вул. Турівська у м. Києві (згідно з додатком № 1 до цього договору), що знаходяться в орендному користуванні Департаменту у відповідності до договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 1230 від 10.07.2013.

У відповідності до пункту 2.2 договору № 29 відшкодування послуг здійснюється щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Департаменту на підставі рахунків, актів відшкодування послуг, в яких зазначається вартість отриманих послуг, що підлягають відшкодуванню. При цьому, вартість отриманих послуг визначається від загальної кількості та вартості отриманих послуг в цілому, яка визначається відповідно до актів, що постачальники послуг надають Департаменту з урахуванням площі приміщення у відсотках, яку займає підприємство по відношенню до загальної площі будівлі.

Згідно з пунктом 3.2.1 договору № 29 підприємство зобовязане відшкодовувати спожиті комунальні послуги та експлуатаційні витрати Департаменту на підставі виставлених рахунків та актів відшкодування комунальних послуг щомісячно протягом 5 робочих днів з моменту отримання підприємством рахунку та акту відшкодування комунальних послуг, але не пізніше 30 числа поточного місяця.

Впродовж 5-ти робочих днів після отримання рахунку та акту відшкодування комунальних послуг підприємство повинно розглянути його та за відсутності заперечень повернути підписаний примірник акту Департаменту або надати йому письмове мотивоване заперечення, або в разі не підписання та відсутності заперечень підприємством акту відшкодування комунальних послуг вважається підписаним сторонами та означатиме прийняття Департаментом відшкодування спожитих комунальних послуг та експлуатаційних витрат будь-яких зауважень щодо їх обсягів та(або) якості. При цьому Департамент має право вимагати від підприємства виконання обовязків з оплати відшкодування спожитих комунальних послуг та експлуатаційних витрат, а підприємство зобовязане сплачувати послуги відповідно до умов договору.

Положеннями пункту 3.4.9 договору № 29 погоджено, що Департамент зобовязаний щомісячно надавати підприємству рахунок та акт відшкодування комунальних послуг із зазначенням переліку та вартості послуг, що підлягають відшкодування.

У разі наявності заборгованості по відшкодуванню комунальних послуг та експлуатаційних витрат за договором за попередній місяць станом на 29 число поточного місяця підприємству нараховується пеня від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, починаючи з 30 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості (пункт 4.3 договору № 29).

Відповідно до пункту 7.1 договору № 29 даний договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31.12.2015 або до повного виконання сторонами своїх зобовязань. Умови цього договору поширюються на відносини між ними, що виникли у період з 01.01.2015 до дати підписання цього договору і приймаються до виконання підприємством відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України.

Додатком № 1 до договору № 29 від 04.03.2015 сторони погодили перелік та розмір суборендованих відповідачем приміщень, а податком № 2 Розрахунок визначення вартості відшкодування комунальних послуг та експлуатаційних витрат.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № 29 від 04.03.2015, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про відшкодування вартості спожитих послуг.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, за період з 04.03.2015 по 01.10.2016 позивачем було нараховано відповідачу грошові кошти, які відповідач повинен відшкодовувати позивачу за отримані комунальні послуги та експлуатаційні витрати за договором № 29 від 04.03.2015, у загальному розмірі 2 742 грн 32 коп., що відображено у долучених позивачем до позовної заяви копіях рахунків-фактур № 26 від 22.04.2016 на суму 1 154 грн 16 коп., № 27 від 22.04.2016 на суму 659 грн 52 коп. та № 65 від 12.09.2016 на суму 928 грн 64 коп.

Як пояснив позивач акти відшкодування комунальних послуг відповідач отримував за місцезнаходженням позивача. Однак, акти відшкодування комунальних послуг не були підписані відповідачем, оскільки відповідач не зявився для їх отримання.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства не виконав у повному обсязі взяті на себе зобовязання з відшкодування позивачу спожитих житлово-комунальних послуг за договором № 29 від 04.03.2015 за період з 04.03.2015 по 01.10.2016, у звязку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 2 742 грн 32 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обовязку з повної та своєчасної оплати спожитих комунальних послуг за період з 04.03.2015 по 01.10.2016 за договором № 29 від 04.03.2015, вимоги позивача є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами, у звязку з чим позивач має право на стягнення з відповідача заборгованості за спожиті комунальні послуги за період з 04.03.2015 по 01.10.2016 у розмірі 2 742 грн 32 коп.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 217 грн 24 коп. пені та 19 грн 85 коп. 3 % річних, нарахованих за загальний період прострочення з 22.05.2016 по 01.10.2016.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 4.3 договору № 29 у разі наявності заборгованості по відшкодуванню комунальних послуг та експлуатаційних витрат за договором за попередній місяць станом на 29 число поточного місяця підприємству нараховується пеня від суми простроченого платежу у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, починаючи з 30 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 4.3 договору та захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом враховано викладене у пункті 1.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", а саме те, що з огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Судом перевірено розрахунки позивача та встановлено їх правильність та відповідність вимогам умов договору та чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та доведення факту невиконання грошового зобовязання за договором № 29 від 04.03.2015, вимоги позивача про стягнення з відповідача 217 грн 24 коп. пені та 19 грн 85 коп. 3 % річних, нарахованих за загальний період прострочення з 22.05.2016 по 01.10.2016, підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, ст. ст. 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "ЛІК" м. Києва" (03680, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 31, літ. А, ідентифікаційний код 31108609) на користь Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 143, ідентифікаційний код 34926981) заборгованість у розмірі 2 742 (дві тисячі сімсот сорок дві) грн 32 коп., пеню у розмірі 217 (двісті сімнадцять) грн 24 коп., 3 % річних у розмірі 19 (девятнадцять) грн 85 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 66 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 15.11.2016

Суддя Н.Б. Плотницька