РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2016Справа №910/16388/16

За позовомТовариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"
До Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"
Простягнення 4 651,49 грн.
Суддя Ярмак О.М.

За участю представників:

від позивачаОСОБА_1 (представник за довіреністю від 30.12.2015)
від відповідачане зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 4 312,12 грн, 240,53 грн інфляційного збільшення боргу, 98,54 грн 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.09.2016 за вказаним позовом порушено провадження у справі № 910/16388/16 та призначено розгляд справи на 04.10.2016.

03.10.2016 позивачем подано до суду документи на виконання вимог суду та заяву про зменшення позовних вимог.

Ухвалою від 04.10.2016 судом відкладено розгляд справи на 03.11.2016.

11.10.2016 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву.

За наслідками судового засідання 03.11.2016 судом продовжено строк вирішення спору та оголошено перерву до 08.11.2016.

В судове засідання 08.11.2016 відповідач уповноваженого представника не направив, подавши через відділ діловодства суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі його представника та заперечує проти позовних вимог.

Представник позивача обґрунтував та підтримав заявлені вимоги відповідно до заяви про зменшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача 4 312,42 грн страхового відшкодування в порядку регресу, 173,05 грн інфляційного збільшення боргу, 77,62 грн 3% річних.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

З огляду на наведене вище, заява позивача про зменшення розміру позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, а тому приймається судом до розгляду.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

17.07.2014 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (страховик) та Представництвом «Берлін-Хемі/ОСОБА_2 Україна ГмбХ» (страхувальник) укладено Генеральний договір добровільного страхування наземного транспорту № 207.14.000001 (надалі договір страхування).

Відповідно п. 4 Основної частини договору страхування предметом договору є майновий інтерес, що не суперечить закону, повязаний з володінням, користуванням, розпоряджанням транспортними засобами (ТЗ) та їх додатковим обладнанням (ДО).

Згідно з п. 89 Додатку № 15 до договору страхування застрахованим транспортним засобом визначено автомобіль Scoda Fabia, 2009 р.в., д.р.н. АА6834ІО.

Як підтверджується довідкою № 71934505 про дорожньо-транспортну пригоду, 09.09.2015 в м. Львові на вул. Кирила і Мефодія, 31, мала місце дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участі застрахованого автомобіля Scoda Fabia, д.р.н. АА6834ІО, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля Scoda Octavia, д.р.н. ВС5311ВО, під керуванням водія ОСОБА_4, що спричинила механічні пошкодження обом автомобілям.

ДТП сталася в результаті порушення водієм ОСОБА_4 п.п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Личаківського районного суду м. Львова від 13.11.2015 у справі № 463/5303/15-п, відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За наслідками розгляду заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування, завданого вказаною ДТП, на підставі рахунка № 8 від 10.09.2015, виставленого ФОП ОСОБА_5, на суму 2 443,00 грн, та рахунка-фактури № ГА-007758 від 09.09.2015, виставленого ТОВ «Автомобільний дім «Галич-Авто», на суму 1 869,42 грн, страховиком складено страховий акт № 11.15.1123-1 від 12.10.2015, яким вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 4 312,42 грн.

Згідно із висновками звіту № 1221/15 про оцінку автомобіля Scoda Fabia, д.р.н. АА6834ІО, вартість відновлювального ремонту цього автомобіля складає 5 792,53 грн, а вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ становить 5 016,40 грн.

Як підтверджується платіжними дорученнями № 26571 від 13.10.2015 та № 26570 від 13.10.2015 виплату відшкодування було проведено страховиком в розмірі 2 443,00 грн та 1 869,42 грн. відповідно.

Статтею 27 Закону України Про страхування та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування", здійснивши виплату страхового відшкодування, набуло права потерпілої особи в межах здійсненої виплати, тобто в сумі 4 312,42 грн.

Заявою від 17.11.2015 № 4872/1123 позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування шкоди по полісу АІ/7410002, яка залишилася останнім без задоволення.

Відповідач проти позовних вимог заперечує, з огляду на таке: позивач не надав відповідачу документів на підтвердження вимог заяви про виплату страхового відшкодування, позивач не надав до суду доказів правомірності виплати страхового відшкодування страхувальнику за договором страхування, в матеріалах справи відсутні докази проведення відновлювального ремонту транспортного засобу.

Дослідивши указані доводи відповідача, суд зазначає, що вони не підтверджені належними доказами та спростовуються матеріалами справи, серед яких містяться усі необхідні для задоволення позову докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з матеріалів справи, шкоду було заподіяно застрахованому автомобілю внаслідок експлуатації автомобіля Scoda Octavia, д.р.н. ВС5311ВО.

Оскільки на час скоєння вказаної ДТП (08.10.2015) цивільно-правова відповідальність особи, що експлуатує автомобіль Scoda Octavia, д.р.н. ВС5311ВО, була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) № АІ/7410002 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то відповідач є особою, на яку покладено обовязок з відшкодування шкоди завданої під час експлуатації автомобіля Scoda Octavia, д.р.н. ВС5311ВО, під час спірної ДТП.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу № АІ/7410002 та положення статей 12, 22, 29 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, статей 9, 27 Закону України Про страхування, статей 993, 1192 ЦК України, відповідач повинен відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50 000,00 грн.) без урахування франшизи, яка є нульовою, виходячи із розміру фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування в межах суми, що перейшла до позивача у розмірі 4 312,42 грн., тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з простроченням виплати відповідачем страхового відшкодування позивач також просить стягнути з відповідача, крім суми виплаченого ним страхувальнику страхового відшкодування, 77,62 грн 3 % річних та 173,05 грн інфляційних втрат.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов'язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку регресу також є грошовим зобов'язанням. Стаття 625 ЦК розміщена в розділі "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань. Такої правової позиції дотримується Верховний суд України у постанові від 01.06.2016 № 3-2395гс16.

За змістом п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

За приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Однак, як свідчать матеріали справи, незважаючи на подання усіх необхідних документів потерпілою особою відповідач розмір страхового відшкодування не узгодив, протягом встановлених законодавством 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування рішення про здійснення страхового відшкодування або відмову у його виплаті не прийняв.

Доказів протилежного матеріали справи не містять. Більше того, відповідач сам підтвердив той факт, що ним було отримано від позивача заяву про виплату страхового відшкодування 24.11.2015, у відповідь на яку листом від 25.03.2016 повідомив про відсутність усіх необхідних додатків до заяви.

Згідно з розрахунком позивача, нарахування згідно зі ст. 625 ЦК України здійснені в період з 24.02.2016 по 29.09.2016.

Дослідивши подані позивачем розрахунки, суд вважає, що періоди прострочення відповідача та суми визначені вірно, тому вимоги про стягнення 77,62 грн 3 % річних та 173,05 грн інфляційних втрат підлягають задоволенню в повному обсязі.

Виходячи з приписів ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, понесені позивачем судові витрати у справі покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37, ідентифікаційний код 19411125) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (01004, м. Київ, вул. Червоноармійська, 15/2, ідентифікаційний код 36086124) 4 312 (чотири тисячі триста дванадцять) грн. 42 коп. страхового відшкодування, 173 (сто сімдесят три) грн. 05 коп. інфляційних втрат, 77 (сімдесят сім) грн. 62 коп. 3% річних та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.11.2016

Суддя О.М. Ярмак