РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016Справа №910/19150/16

Господарський суд міста Києва в складі:

головуючого судді Привалова А.І.

при секретарі Островській О.С.

розглянувши справу № 910/19150/16

за позовом комунального підприємства «Київський метрополітен»;

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1;

про стягнення 13 722,77 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Цибіозова О.О., довіреність № 159 від 25.12.2015р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось комунальне підприємство «Київський метрополітен» (надалі - позивач) з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про стягнення 13 722,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору оренди від 18.01.2009р. № 342-Упр(дв)-09 в частині повної та своєчасної сплати орендної плати за час фактичного користування нерухомим майном, внаслідок чого за період з грудня 2015 року по 12.05.2016р. виникла заборгованість у сумі 12 150,17 грн., за прострочення сплати якої додатково нараховані пеня в сумі 1 467,31 грн. та 3% річних - 105,30 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2016р. порушено провадження у справі № 910/19150/16, розгляд справи призначено на 17.11.2016р.

11.11.2016р. через загальний відділ господарського суду від позивача надійшли витребувані докази.

Присутній у судовому засіданні 17.11.2016р. представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, вимоги ухвали суду про порушення провадження у справі від 21.10.2016р. не виконав, письмовий відзив на позов не подав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, ухвалу про порушення провадження у справі від 21.10.2016р. було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією та отримано останнім 31.10.2016р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, яке залучене до матеріалів справи.

Оскільки про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений; клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, тому суд вважає, що, у відповідності до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами, без участі представника відповідача, яких достатньо для винесення рішення по суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих позивачем, у нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, після закінчення розгляду справи у судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2009р. між комунальним підприємством "Київський метрополітен" (за договором - орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (за договором - орендар) укладено Договір оренди № 342-УПР(ДВ)-09 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, орендодавець на підставі рішення Київради від 25.10.2007 № 1085/3918 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації, розробленої ДП ПІ "Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря) (далі- об'єкт оренди), за адресою: станція метро "Петрівка", для торгівлі непродовольчими товарами.

Згідно з п. 2.1 договору, об'єктом оренди є частина вестибюлю, визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП ПІ "Укрметротунельпроект", огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, загальною площею 3,6 кв.м згідно з викопіюванням з схеми тимчасового розташування МАФ, що складає невід'ємну частину цього Договору.

Положеннями п. 3.1 договору встановлено, що за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради від 25.10.2007 №1085/3918 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від "28" вересня 2006 року №34/91, та на дату підписання Договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною цього Договору, становить: 216,94 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на жовтень 2008 року складає 781,00 грн. без ПДВ.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць (п. 3.2 Договору).

01.06.2009р. та 01.04.2010р. між сторонами було укладено додаткову угоду № 670 та додаткову угоду № 136, якими внесено зміни у п. 3.4, 3.5 Договору.

У пункті 3.4 Договору сторони погодили, що додатково орендар сплачує орендодавцю разом з орендною платою: податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України; та витрати на утримання об'єкта оренди за окремим договором, укладеним з орендодавцем (редакція Додаткової угоди № 136 від 01.04.2010 до Договору).

Відповідно до п. 3.5 Договору, оплата по договору проводиться орендарем, починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Згідно з актом приймання-передачі майна в оренду від 19.01.2009 року, орендодавець передав, а орендар прийняв частину вестибюлю станції метро "Петрівка", визначену тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіоском) орендаря, загальною площею 3,6 кв.м.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на рахунок орендаря.

Згідно з п. 4.2 договору, орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.14 договору, оплата по Договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту прийому-передачі.

Пунктом 9.1. Договору передбачено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 25.10.2007 року № 1085/3918 діє з 19.01.2009 року до 16.01.2012 року (2 роки 364 дні).

Судом встановлено, що позивач звертався до Господарського суду міста Києва із позовом до відповідача про розірвання договору оренди № 342-УПР(ДВ)-09 від 18.01.2009р. та виселення відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 р. у справі № 910/24959/15 позовні вимоги задоволені повністю та, зокрема, розірвано договір оренди №342-УПР(ДВ)-09 від 18.01.2009р.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.12.2015 р. у справі № 910/24959/15 рішення Господарського суду міста Києва від 20.10.2015 р. скасовано в частині задоволення позову про розірвання договору оренди № 342-УПР(ДВ)-09 від 18.01.2009 року, та відмовлено у задоволенні цієї вимоги.

При цьому, суд апеляційної інстанції у постанові 08.12.2015 р. у справі №910/24959/15 зазначив, що договір оренди № 342-УПР(ДВ)-09 від 18.01.2009 припинив свою дію 16.01.2012р.

Крім того, рішенням Господарського суду міста Києва від 14.01.2016р. у справі №910/28377/15, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2016р., з відповідача було стягнуто заборгованість за час фактичного користування приміщенням у період з квітня по листопад 2015 року в сумі 13379,61 грн. та 97,55 грн. - 3% річних.

Статтею 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом зазначає, що відповідачем належним чином не виконані взяті на себе зобов'язання за договором в частині повної та своєчасної сплати орендної плати, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість за період з грудня 2015 року по 12.05.2016р., тобто по дату складання акту державного виконавця від 12.05.2016р., яким зафіксовано фактичне звільнення приміщення, що виступало об'єктом оренди по Договору № 342-УПР(ДВ)-09 від 18.01.2009р.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Частина 1 статті 759 ЦК України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи пункту 3.6 Договору, відповідач повинен був сплачувати орендну плату не пізніше 10 числа поточного місяця та до моменту повернення об'єкту оренди (п. 3.5. договору).

За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за договором оренди № 342-УПР(ДВ)-09 за період з грудня 2015 року по 12.05.2016р. складає 12150,17 грн.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач доказів сплати орендної сплати за період з грудня 2015 року по 12.05.2016р. суду не надав, позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 12150,17 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 105,30 грн. та пені у розмірі 1467,31 грн.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачені вищевказаними нормами законодавства наслідки прострочення виконання боржником грошового зобов'язання у вигляді відшкодування 3% річних, що нараховуються на суму основного боргу, є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, що полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, що підлягають до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем, встановив, що останній є вірним, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 105,30 грн.

Щодо вимог про стягнення пені у розмірі 1467,31 грн., то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 547 Цивільного кодексу України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З огляду на викладене, судом встановлено, що статтею 547 Цивільного кодексу України імперативно визначено умову, згідно якої забезпечення виконання зобов'язання має відбуватися у письмовій формі, тобто встановлення штрафних санкції за порушення виконання зобов'язання має бути вчинене у письмові формі, як того вимагає зазначена норма закону.

Оскільки, судом у справі № 910/24959/15 встановлено, що договір оренди № 342-УПР(ДВ)-09 від 18.01.2009р. припинив свою дію 16.01.2012р., відтак, між сторонами станом на грудень 2015 року відсутня письмова угода щодо забезпечення виконання зобов'язання у вигляді пені, відповідно у позивача відсутні правові підстави для нарахування пені, починаючи з 16.01.2012р.

Отже, позовні вимоги з стягнення пені у розмірі 1 467,31 грн., нарахованої позивачем за період з 11.12.2015р. по 31.05.2016р., задоволенню не підлягають.

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Нормами статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Київський метрополітен" (03056, м. Київ, просп. Перемоги, буд. 35; ) суму основного боргу у розмірі 12 150 грн. 17 коп., 3% річних у розмірі 105 грн. 30 коп. та судовий збір у розмірі 1230 грн. 66 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано: 21.11.2016р.

Суддя А.І. Привалов