РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

"14" листопада 2016 р. Справа № 918/907/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Петухов М.Г.

суддя Гулова А.Г. ,

суддя Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальність "Планета-Друк"

на рішення господарського суду Рівненської області від 19.09.2016 р.

у справі №918/907/15 (суддя Марач В.В.)

за позовом Рівненської міської ради

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальність "Планета-Друк"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2

про визнання недійсним договору оренди землі

за участю представників сторін:

від позивача не зявився;

від відповідача - ОСОБА_3;

від третьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 19.09.2016 р. у справі № 918/907/15 було задоволено позов Рівненської міської ради до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальність "Планета-Друк" про визнання недійсним договору оренду землі від 27.12.2011р. зареєстрований у Державному земельному кадастрі за № 00274.

При винесенні вищевказаного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вулиці Будівельників, 6 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета-Друк" в оренду на пятдесят років земельну ділянку площею 5975 кв. м. для розміщення та експлуатації основних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (для реконструкції будівлі складу сировини і ремонтно-будівельного цеху під цехи з виробництва поліграфічної продукції та упаковки).

В подальшому 27.12.2011р. на виконання рішення Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 між Рівненською міською радою та ОСОБА_1 з обмеженою відповідністю "Планета-Друк" було укладено Договір оренди землі № 00274, за умовами якого Рівненська міська рада для розміщення та експлуатації основних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (для реконструкції будівлі складу сировини та ремонтно-будівельного цеху під цехи з виробництва поліграфічної продукції та упаковки) строком на пятдесят років передала ТОВ "Планета-Друк" у платне користування земельну ділянку площею 5975 кв. м., яка знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Будівельників, 6.

Місцевим господарським судом було встановлено, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у справі № 1715/13097/12 за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета-Друк", про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 "Про затвердження проекту та передачу в оренду земельної ділянки на вул. Будівельників, 6", залишеним без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, а вказане рішення Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 було визнано протиправним та скасовано.

Вказаним судовим рішенням було встановлено, що на спірній земельній ділянці, що перебуває в оренді ТОВ "Планета-Друк", знаходяться об'єкти нерухомості будівлі протирадіаційного сховища (ІТМ-2) та розчинно-бетонного вузла, які належать на праві власності ОСОБА_2. Той факт, що вищезазначена будівля, зокрема, розчинно-бетонного вузла, є обєктом нерухомості, також підтверджується і рішенням Рівненського міського суду від 13 грудня 2012 року, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 жовтня 2013 року.

Крім того, адміністративний суд апеляційної інстанції у вказаному рішенні також дійшов висновку про те, що в результаті прийняття Рівненською міською радою рішення від 22 вересня 2011 року № 1208 ОСОБА_2, як належний та дійсний власник цих обєктів нерухомості, був позбавлений можливості користуватися будівлею посту № 3 та протирадіаційним сховищем (ІТМ-2). Так, дана особа на час прийняття оспорюваного рішення Рівненської міської ради була фактично позбавлена доступу до цих об'єктів, оскільки прохід до них можливий лише через земельну ділянку, передану в оренду ТОВ "Планета-Друк".

Водночас, місцевий господарський суду встановив, що під час розгляду справи № 6-18274сн13 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.10.2013 р. було встановлено, що ОСОБА_5 є власником розчинно-бетонного вузла, який розташований за адресою м. Рівне, вул. Фабрична,12.

Також, суд прийняв до уваги той факт, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.10.2013 р. було скасовано заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18.05.2010 р. та вказано, що в ОСОБА_2 не могло виникнути права власності на протирадіаційне сховище (ІТМ-2), оскільки воно не підлягає приватизації. Окрім того, у вказаній ухвалі було зазначено, що відповідно до ч. 3 п. 25 Порядку захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) для господарських, культурних та побутових потреб захисні споруди у разі приватизації державних підприємств виключаються з переліку майна, що підлягає приватизації і передаються в установленому порядку його правонаступнику на відповідальне зберігання.

Встановивши, що на частині земельної ділянки переданої в оренду відповідачу знаходиться майно третьої особи ОСОБА_2, а саме розчинно-бетонний вузол, суд констатував, що надання земельної ділянки на якій знаходиться майно (нерухомість), що належить третій особі ОСОБА_2, зокрема, будівля розчинно-бетонного вузла, суд дійшов висновку про те, зміст укладеного між сторонами 27 грудня 2011 року договору оренди землі № 00274 суперечить вимогам вищезазначених норм Земельного кодексу України та Закону України "Про оренду землі".

Поряд з тим, судом першої інстанції було враховано постанову Вищого господарського суду України від 1 липня 2015 року, якою скасовано рішення господарського суду Рівненської області від 20 січня 2015 року у справі та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28 квітня 2015 року у справі № 918/1649/14 за позовом Рівненської міської ради до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета - Друк" про розірвання договору оренди, у зв'язку із тим, що позивачем було неправильно обраний позивачем спосіб захисту його права. У вказаній постанові було зазначено, що встановлення факту передачі в оренду земельної ділянки, на якій знаходиться майно (нерухомість), що належить іншій особі на праві власності, є правовою підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Враховуючи вищевикладене, а також положення Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про землеустрій» Закону України «Про оренду землі» суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета-Друк" про визнання недійсним укладеного між сторонами договору оренди землі від 27 грудня 2011 року № 00274.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета-Друк" звернулося з апеляційною скаргою до Рівненського апеляційного господарського суду, відповідно до якої просить рішення господарського суду Рівненської області від 19.09.2016 р. у справі № 918/907/15 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На підтвердження свої позиції скаржник зазначає наступне.

Договір оренди землі був укладений за спільної згоди сторін, згідно законодавства діючого на момент вчинення правочину. Статтею 215 ЦК України регламентується, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Натомість Рівненською міською радою не наведено належних правових підстав, які визначили б договір оренди або його окремі положення такими, що не відповідають вимогам Закону.

Позивачем не зазначено які ж саме права та інтереси Рівненської міської ради порушенні укладенням оспорюваного договору оренди землі.

Суд першої інстанції необґрунтовано відступив від позиції Вищого господарського суду у даній справі, якою справу було пере6дано на новий розгляд та не виконав вказівки зазначені в ній.

Вирішуючи питання визнання недійсним договору оренди земельної ділянки у зв'язку з перебуванням на ній об'єктів нерухомого майна третьої особи, судом першої інстанції не з'ясовано чи дійсно перебувають вказані об'єкти, станом на момент розгляду справи, на даній земельній ділянці, який правовий статус даних об'єктів та якими доказами підтверджується право власності.

Окрім того, судом не надано належної правової оцінки поданим відповідачем доказам, які підтверджують відсутність порушених прав не лише позивача, а й третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_6. а саме: інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку та висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №136 від 30.06.2011 року.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета-Друк" вважає оскаржене рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує законні права та інтереси відповідача.

Від Рівненської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Планета-Друк», а рішення господарського суду Рівненської області від 19.09.2016 р. у справі № 918/907/15 залишити без змін.

На спростування доводів викладених в апеляційній скарзі, позивач вказує наступне.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2014 р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року у справі № 1517/13097/12 задоволено позов ОСОБА_6 до Рівненської міської ради, третьої особи ТОВ «Планета-Друк», визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 «Про затвердження проекту землеустрою та передач) і оренду земельної ділянки по вул. Будівельників, 6».

У зв'язку із визнанням незаконним та скасуванням рішення Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 "Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки по вул. Будівельників. 6". а саме скасування та визнання незаконною підставу волевиявлення учасника правочину (договору оренди землі), Рівненська міська рада вправі звернутися до суду із позовом про визнання такого правочину не дійсним в інтересах територіальної громади.

Приписами статей 13, 41 Конституції України зазначена що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією та Законом України.

Відповідно до статей 142-145 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших обєктів, належить земля управління якою здійснюють територіальні органи через органи місцевого самоврядування в межах свої повноважень шляхом прийняття рішень. Права органів самоврядування захищаються в судовому порядку.

Зважаючи на те, що необхідною умовою укладення договору оренди земельної ділянки, яка перебуває у державній або комунальній власності є наявність рішення відповідного органу про надання земельної ділянки, а волевиявлення сторони в особі територіальної громади, відсутність відповідного рішення є порушенням його виключного, передбаченого Конституцією України

права на здійснення права власності від імені Українського народу та управління землями, яке підлягає захисту. Таким чином, законодавством передбачено, що способами волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, щодо регулювання земельних відносин є прийняття рішення сесії.

Враховуючи вищевикладене, Рівненська міська рада вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою. її доводи є безпідставними, тому просить її відхилити, а рішення господарського суду Рівненської області від 19.09.2016 р. у справі № 918/907/15 є законним та прийнятим без порушень норм матеріального та процесуального законодавства, просить залишити без змін.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого ОСОБА_2 просить суд апеляційної інстанції відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржене рішення суду першої залишити без змін, з огляду на таке:

уклавши спірний договір оренди, Рівненська міська рада позбавила його доступу до таких обєктів, як будівлі посту № 3, загальною площею 94,3 кв. м. та будівлі розчинно-бетонного вузла, за адресою: м. Рівне, вул. Фабрична, 12. Ці будівлі також належать йому на праві приватної власності, згідно договору купівлі продажу від 28.05.2008 року;

про місцезнаходження будівлі розчинно-бетонного вузла на земельній ділянці, орендованій ТОВ «Планета-Друк», свідчить також рішення Рівненського міського суду від 13.12.2012 року, залишене в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 09 жовтня 2013 року та висновок судової будівельно-технічної експертизи від 17.10.2012 року за матеріалами цивільної справи № 2-4227/11, про що вказано в самому рішенні від 09 жовтня 2013 року. Зокрема у висновку вказано, що обєктом дослідження є розчинно-бетонний вузол, що знаходиться в м. Рівне, вул. Будівельників, 6 (вулиця Фабрична, 12). При проведення огляду встановлено, що обєкт дослідження розташований на земельній ділянці загальною площею 5975 кв. м, яка знаходиться в оренді ТОВ «Планета-Колір»;

в результаті укладеного спірного договору, Рівненською міською радою, порушено норми ч.1 ст.41 Конституції України та ст.321 Цивільного кодексу України, згідно яких ніхто не бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні;

Житомирський апеляційний адміністративний суд у постанові від 29.07.2014 р. у справі №1517/13097/12 дійшов висновку про те, що в результаті прийняття Рівненською міською радою рішення від 22 вересня 2011 року №1208, ОСОБА_6 як належний та дійсний власник обєктів нерухомості, був позбавлений можливості користуватися розчинно-бетонним вузлом, будівлею посту № 3 та протирадіаційним сховищем (ІТМ2);

Зазначає, що на даний час у нього немає доступу до цих обєктів нерухомості, оскільки прохід до них можливий лише через земельну ділянку, передану в оренду ТОВ «Планета-Друк».

Враховуючи вищевикладене, а також положення Земельного кодексу України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про землеустрій» третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2, вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Рівненської області від 19.09.2016 р. залишити без змін.

14 листопада 2016 року в судовому засіданні Рівненського апеляційного господарського суду представник скаржника підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі, стверджує, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення було порушено норми матеріального та процесуального права. З огляду на вказане, вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 49.09.2016 р. у справі № 918/907/16 слід скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2, в судовому засіданні заявила, що з доводами апелянта не погоджується, вважає їх безпідставними, а оскаржуване рішення таким, що відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. З огляду на зазначене, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Позивач не забезпечив явку свого уповноваженого представника в судове засідання Рівненського апеляційного господарського суду.

Враховуючи приписи ст.ст. 101,102 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, той факт, що позивач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про що свідчать поштове повідомлення, направлене позивачу (т. 2 а.с. 175), а також те, що явка представників сторін в судове засідання обов'язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, заслухавши пояснення представника відповідача та представника третьої особи, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Судом встановлено та матеріалам справи підтверджується, що рішенням Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вулиці Будівельників, 6 ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета-Друк" в оренду на пятдесят років земельну ділянку площею 5975 кв. м. для розміщення та експлуатації основних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (для реконструкції будівлі складу сировини і ремонтно-будівельного цеху під цехи з виробництва поліграфічної продукції та упаковки).

27 грудня 2011 року між Рівненською міською радою та ТОВ "Планета-Друк" на підставі рішення Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 було укладено договір оренди землі № 0027 (т.1 а. с. 226-227), за умовами якого Рівненська міська рада для розміщення та експлуатації основних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (для реконструкції будівлі складу сировини та ремонтно-будівельного цеху під цехи з виробництва поліграфічної продукції та упаковки) строком на пятдесят років передала ТОВ "Планета-Друк" у платне користування земельну ділянку площею 5975 кв. м., яка знаходиться у місті Рівному по вулиці Будівельників, 6.

Згідно з п. 2 Договору обєктом оренди є земельна ділянка загальною площею 5975 кв. м. за з кадастровим номером: :01:009:0070.

Відповідно до п. 3 Договору, на земельній ділянці знаходяться обєкти нерухомого майна.

Пунктом 5 Договору передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 712 383 грн. 43 коп. витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 04-09/91, виконаний управлінням Держземагентства у місті Рівному станом на 21 грудня 2011 року.

За змістом пункту 6 Договору земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню.

Розмір орендної плати сторонами був погоджений в пункті 9 Договору, а саме за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендодавцю плату виключно у грошовій формі. Розмір орендної плати в рік за земельну ділянку складає 51 371 грн. 50 коп., що становить 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, розрахунок розміру орендної плати за земельну ділянку № 04-09/91-1 виконаний управлінням Держкомзему у місті Рівному станом на 22 вересня 2011 року.

Сторони було передбачено, що орендна плата за землю справляється з моменту прийняття Рівненською міською радою рішення про надання земельної ділянки в оренду, а саме з 22 вересня 2011 року.

За змістом пункту 26 Договору на орендованій земельній ділянці встановлено обмеження (обтяження) на використання земельної ділянки площею 3075 м2.

Відповідно до п. 41 Договору, Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

30 січня 2012 року між сторонами Договору був підписаний акт прийому-передачі земельної ділянки загальною площею 5975 кв. м., яка знаходиться у місті Рівному по вулиці Будівельників, 6 (т.1 а.с. 13). Також між орендодавцем та орендарем був підписаний акт про передачу межових знаків границі спірної земельної ділянки під охорону і зберігання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета-Друк".

Окрім того, на виконання п. 41 Договору, Договір був зареєстрований в управлінні Держкомзему у м. Рівному, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30 січня 2012 року за номером № 00274.

Колегією суддів Рівненського апеляційного господарського суду встановлено, що постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у справі № 1715/13097/12 за позовом ОСОБА_2 до Рівненської міської ради за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета-Друк" про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 "Про затвердження проекту та передачу в оренду земельної ділянки на вул. Будівельників, 6", залишеним без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 грудня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, а вказане рішення Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 було визнано протиправним та скасовано.

08 грудня 2015 року ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду у справі № 1715/13097/12 у задоволенні заяви ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета-Друк" про перегляд за нововиявленими обставинами постанови цього суду від 29 липня 2014 року у даній справі було відмовлено.

Враховуючи викладене постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у справі № 1715/13097/12 на час розгляду в суді апеляційної інстанції справи № 918/907/16 набрала законної сили, у встановленому законом порядку скасована не була.

В ході розгляду справи № 1715/13097/12 було Житомирським апеляційним адміністративним судом було встановлено, що на спірній земельній ділянці, що перебуває в оренді ТОВ "Планета-Друк", знаходяться об'єкти нерухомості будівлі протирадіаційного сховища (ІТМ-2) та розчинно-бетонного вузла, які належать на праві власності ОСОБА_2. Той факт, що вищезазначена будівля, зокрема, розчинно-бетонного вузла, є обєктом нерухомості, також підтверджується і рішенням Рівненського міського суду від 13 грудня 2012 року, залишеним в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 жовтня 2013 року.

Крім того, адміністративний суд апеляційної інстанції у вказаному рішенні також дійшов висновку про те, що в результаті прийняття Рівненською міською радою рішення від 22 вересня 2011 року № 1208 ОСОБА_2, як належний та дійсний власник цих обєктів нерухомості, був позбавлений можливості користуватися будівлею посту № 3 та протирадіаційним сховищем (ІТМ-2). Так, дана особа на час прийняття оспорюваного рішення Рівненської міської ради була фактично позбавлена доступу до цих об'єктів, оскільки прохід до них можливий лише через земельну ділянку, передану в оренду ТОВ "Планета-Друк".

Вищевказані обставини були підставою для задоволення вимог ОСОБА_2 до Рівненської міської ради та визнання протиправним і скасування рішення цього органу місцевого самоврядування від 22 вересня 2011 року № 1208 "Про затвердження проекту та передачу в оренду земельної ділянки на вул. Будівельників, 6".

Поряд з тим, рішенням Рівненського міського суду від 13.12.2012 р., залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.10.2013 р. у справі № 6-18274сн13 було встановлено, що ОСОБА_5 є власником розчинно-бетонного вузла, який розташований за адресою м. Рівне, вул. Фабрична,12.

У іншій цивільній справі, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.10.2013 р. було скасовано заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 18.05.2010 р. та вказано, що ОСОБА_2 не могло виникнути права власності на протирадіаційне сховище (ІТМ-2), оскільки воно не підлягає приватизації, а відповідно до ч. 3 п. 25 Порядку захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони) для господарських, культурних та побутових потреб захисні споруди у разі приватизації державних підприємств виключаються з переліку майна, що підлягає приватизації і передаються в установленому порядку його правонаступнику на відповідальне зберігання.

Приписами статті 35 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В матеріалах справи наявна копія постанови Вищого господарського суду України від 1 липня 2015 року скасовано рішення господарського суду Рівненської області від 20 січня 2015 року у справі № 918/1649/14 а постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 28 квітня 2015 року у справі № 918/1649/14.

В обґрунтуванні Вищий господарський суд України вказав, що позивачем було неправильно обраний позивачем спосіб захисту його права. У вказаній постанові було зазначено, що встановлення факту передачі в оренду земельної ділянки, на якій знаходиться майно (нерухомість), що належить іншій особі на праві власності, є правовою підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства.

Відповідно до положень статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об'єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно зі ст. ст. 25,26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що міські ради правомочні розглядати та вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законам до їх відання. Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що рада в межах повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Статтями 1, 13 та 16 Закону України "Про оренду землі", передбачено що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або результатами аукціону.

Нормами статті 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти.

Згідно з приписами частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до частини 1 статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Частиною 1 ст. 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Системний аналіз вищевикладених норм закону в їх сукупності, свідчить про те, що земельна ділянка, яка знаходиться безпосередньо під окремою будівлею, не може бути передана особі, яка не є власником цієї будівлі, а також не може бути передана для обслуговування інших будівель, оскільки нерухоме майно нерозривно пов'язане з землею, а у разі такої передачі будуть порушуватися права власника об'єкту нерухомості.

Враховуючи факт передачі Рівненською міською радою в оренду земельну ділянку ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Планета-Друк», на якій знаходиться майно (нерухомість), що належить третій особі ОСОБА_2, а саме будівля розчинно-бетонного вузла, Договір оренди землі № 00274 від 27 грудня 2011 року суперечить положенням Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України "Про оренду землі".

В матеріалах справи міститься рішення господарського суду Рівненської області від 20 січня 2015 року у справі №918/1649/14,, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 28 квітня 2015 року, яким позовні вимоги Рівненської міської ради до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета-Друк" про розірвання спірного договору оренди землі від 27 грудня 2011 року № 00274. задоволено, договір оренди розірвано.

В подальшому постановою Вищого господарського суду України від 1 липня 2015 року судові рішення судів попередніх інстанцій було скасовано, а в задоволенні позову Рівненської міської ради про розірвання вищенаведеного договору оренди відмовлено. В обґрунтування даного рішення господарський суд касаційної інстанції посилався на неправильно обраний позивачем спосіб захисту його права.

У вказаній постанові Вищого господарського суду України зазначено, що встановлення факту передачі в оренду земельної ділянки, на якій знаходиться майно (нерухомість), що належить іншій особі на праві власності, є правовою підставою для визнання оспорюваного договору недійсним, оскільки відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частин 1-3 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу.

Як зазначалося вище, передача Рівненською міською радою в оренду земельну ділянку ТзОВ «Планета-Друк», на якій знаходиться майно (нерухомість), що належить третій особі ОСОБА_2, суперечить положенням Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та Закону України "Про оренду землі".

Окрім того, згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції, рішення Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 "Про затвердження проекту та передачу в оренду земельної ділянки на вул. Будівельників, 6 скасовано постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29 липня 2014 року у справі № 1715/13097/12.

Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною.

Таким чином, волевиявлення відповідного органу як орендодавця, в даному випадку, здійснюється у формі рішення такого органу і лише реалізується шляхом укладення договору оренди. В той же час рішення Рівненської міської ради від 22 вересня 2011 року № 1208 Про затвердження проекту землеустрою та передачу в оренду земельної ділянки по вул. Будівельників, 6 визнано незаконним та скасовано, як таке, що прийняте з порушенням вимог закону.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Таким чином звернувшись з позовом про визнання Договору оренди земельної ділянки, укладеного з Відповідачем, Рівненська міська рада, як власник земельної ділянки та орган який здійснює контроль за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного законодавства, обрав спосіб захисту цивільного права та інтересів, який передбачений законом.

Щодо заперечень відповідача стосовно того, що позивачем не обґрунтовано, в чому саме полягають порушення прав Рівненської міської ради слід зазначити, що відповідно до Конституції України та ст. 1 Господарського процесуального кодексу України захисту підлягають, як порушені або оспорюванні права так і охоронювані законом інтереси особи, яка звернулася з відповідним позовом до суду.

У даному випадку колегія суддів бере до уваги вищезазначені положення Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування» Закону України «Про оренду землі», що позивачем належним чином обґрунтовано порушення його права на розпорядження спірною земельною ділянкою, оскільки її частина на якій розміщене нерухоме майно ОСОБА_7, незаконно передана в оренду відповідачу.

При цьому враховуючи повноваження міських рад у галузі земельних відносин визначених ст. 12 ЗК України,, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу та здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, позивач вважає за необхідне усунути порушення закону допущені під час передачі земельної ділянки в оренду ТзОВ «Планета-Друк».

Зважаючи на все вищевикладене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Планета-Друк" про визнання недійсним укладеного між сторонами договору оренди землі від 27 грудня 2011 року № 00274.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з правовою позицією суду першої інстанції, щодо застосування принципів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, які покладені в основу практики Європейського суду з прав людини, а саме принцип справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників.

Зокрема Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що "правильне застосування законодавства незаперечно становить "суспільний інтерес".

За наведених обставин, судова колегія суду апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, як таким, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Натомість, скаржником не надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст. ст. 32, 33, 34 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та суперечать положенням чинного законодавства, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Отже, апеляційним господарським судом не встановлено порушень або неправильного застосування норм процесуального чи матеріального права судом першої інстанції, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення в порядку статті 104 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, рішення господарського суду Рівненської області від 19.09.2016 р. у справі №918/907/15 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Планета - Друк» - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Рівненської області від 19.09.2016 р. у справі №918/907/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Планета - Друк» - без задоволення.

2. Справу № 918/907/15 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гулова А.Г.

Суддя Маціщук А.В.