РІШЕННЯ

"25" жовтня 2016 р.Справа № 921/482/16-г/3

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровець Я.Я.

Розглянув справу

за позовом: Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, АДРЕСА_2, м. Тернопіль

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про cтягнення заборгованості в сумі 35 729,23 грн (з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог).

За участю представників сторін:

від позивача: Палащук І.С. - представник (довіреність б/н від 14.01.2015 р.)

від відповідача: не з'явився

Учаснику судового процесу в судовому засіданні оголошено склад суду та роз'яснено його права і обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України.

За відсутності відповідного клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалася.

В судовому засіданні 25.10.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: Тернопільська обласна комунальна клінічна психоневрологічна лікарня звернулася до господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором оренди нежитлового приміщення № 3 від 01.04.2014 р. в сумі 41 476,17 грн.

Ухвалою суду від 15.08.2016 р. порушено провадження у даній справі та її розгляд призначено на 06.09.2016 р., який на підставі статті 77 ГПК України відкладався на 20.09.2016 р., на 06.10.2016 р., на 20.10.2016 р. та на 25.10.2016 р. з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

На задоволення клопотання представника позивача про продовження строку розгляду спору (вх.№ 17320 від 06.10.2016 р.), ухвалою суду від 06.10.2016 року строк розгляду спору в порядку ч. 3 ст. 69 ГПК України продовжено на 15 днів.

Представник позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та наданих пояснень у судовому засіданні, просить позов задоволити повністю.

Представник позивача в судове засідання з"явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог (вх. №18359 від 25.10.2016 р.), в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість в загальній сумі 35 729,23 грн, з яких: заборгованість по орендній платі у розмірі 12 641,33 грн, неустойка в розмірі 13 949,10 грн, заборгованість за спожиті комунальні послуги в розмірі 7 657,76 грн та пеня за несвоєчасну сплату за спожиті комунальні послуги в розмірі 1 481,04 грн.

Відповідно до статті 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Пунктом 3.10. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що передбачені частиною 4 статті 22 ГПК України, права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Відповідно до частини 3 статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Суд вважає, що заяву (вх.№18359 від 25.10.2016 р.) про зменшення позовних вимог представником позивача подано підставно, а відповідно така приймається до розгляду.

Таким чином ціна позову, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог становить 35 729,23 грн, з яких: заборгованість по орендній платі у розмірі 12 641,33 грн, неустойка в розмірі 13 949,10 грн, заборгованість за спожиті комунальні послуги в розмірі 7 657,76 грн та пеня за несвоєчасну сплату за спожиті комунальні послуги в розмірі 1 481,04 грн.

Відповідач участі повноважного представника в судових засіданнях не забезпечив, витребуваних документів суду не надав, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до ст.ст. 64, 87 ГПК України. Рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме ухвал суду направлені відповідачу за адресою: АДРЕСА_1, м. Тернопіль, які містяться в матеріалах справи.

Вказана адреса відповідає, також, адресі зазначеній у відомостях про місцезнаходження відповідача у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців сформованим господарським судом Тернопільської області станом на 15.08.2016 року.

Згідно п.п. 3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Пунктом 3.9.2. Постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до ст. 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на обидві сторони, суд згідно зі ст. 75 ГПК України розглядає справу за відсутності відповідача за наявними матеріалами.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, повно та об'єктивно оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено:

01.04.2014 року між Тернопільською обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею (як, Орендодавець/позивач) та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (як, Орендар/відповідач) укладено Договір оренди № 3 нежитлового приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області (далі по тексту - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Орендодавець (позивач) передає, а Орендар (відповідач) приймає в строкове платне користування згідно з актом приймання-передачі приміщення магазину (літ. А), що перебуває на балансі Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні площею 53,2 кв.м (п'ятдесят три цілих і дві десятих кв.м.), розміщене за адресою АДРЕСА_2. Приміщення передається в оренду з метою розміщення торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи.

Згідно п. 2.1. Договору Орендар (відповідач) вступає у строкове платне користування приміщенням у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання - передачі.

Відповідно до п. 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі розпорядження голови Тернопільської обласної ради від 18 березня 2014 № 33 про затвердження протоколу конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з надання в оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області від 06 березня 2014 року № 23 та про надання майна в оренду, і становить без ПДВ за перший місяць оренди 1 064,00 грн (одна тисяча шістдесят чотири грн. 00 коп.). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за поточний місяць. Орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Згідно п. 5.2. Договору на Орендаря (відповідача) покладається обов'язок своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 5.8 Договору Орендар зобов'язався укласти з Орендодавцем договір про відшкодування витрат Орендодавця на утримання орендованого приміщення та надання комунальних послуг.

Факт передачі позивачем та отримання відповідачем нежитлового приміщення загальною площею 53,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_2, підтверджується актом прийому - передачі нежитлового приміщення від 01.04.2014 року.

Також, 01.04.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг № 3 (далі - Договір № 3 про надання послуг).

Відповідно до п. 1.1. Договору № 3 про надання послуг КП "Тернопільводоканал", Тернопільський міський РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго", ТОВ "Максима-Т", ПП "Квартал-Л", по даному договору надають "Замовнику" (відповідачу) комунальні послуги на орендоване у "Виконавця" (позивача) приміщення площею 53,2 м.кв. за адресою АДРЕСА_2, а "Замовник" (відповідач) відшкодовує вартість фактично спожитих послуг та оплаченого земельного податку по даній площі "Виконавцю" (позивачу).

Згідно п. 2.1. Договору № 3 про надання послуг "Замовник" (відповідач) щомісячно вносить плату за надані комунальні послуги та оплачений земельний податок на рахунок "Виконавця" (позивача) не пізніше 6 календарного дня поточного місяця з моменту одержання рахунку "Виконавця" (позивача):

- за водопровід і каналізацію згідно показників лічильника;

- за спожиту електроенергію згідно показників лічильника;

- за спожиту реактивну електроенергію згідно розрахунку "Виконавця" кВАр/міс;

- за вивіз та захоронення твердих побутових відходів згідно розрахунку.

На виконання умов договору про надання послуг позивачем направлялися відповідачу рахунками на сплату за наданні комунальні послуги, які залишені останнім без відповіді та задоволення.

Крім того, позивач зазначає, що в 2015 році Тернопільська обласна комунальна клінічна психоневрологічна лікарня звернулася до господарського суду Тернопільської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором оренди нежитлового приміщення № 3 від 01.04.2014 р. в сумі 43 711,53 грн., з яких: 17 639,50 грн. - сума заборгованості по орендній платі з урахуванням індексації, 12 665,35 грн. - сума пені за несвоєчасну сплату орендної плати, 1 560,00 грн. - вартість проведення експертної оцінки, 6 451,00 грн. - сума заборгованості за спожиті комунальні послуги, 5 395,68 грн. - сума неоплаченої пені за спожиті комунальні послуги та зобов'язати відповідача звільнити займані приміщення площею 53,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 13 січня 2016 року у справі № 921/1085/15-г/3 позовні вимоги задоволено, стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 46013 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, АДРЕСА_2, м. Тернопіль, 46400 (ідентифікаційний код 02001280) 17 639 грн. 50 коп. заборгованості по орендній платі, 12 665 грн. 35 коп. пені за несвоєчасну сплату орендної плати, 1 560 грн. 00 коп. вартості проведення експертної оцінки, 6 451 грн. 00 коп. заборгованості за спожиті комунальні послуги, 5 395 грн. 68 коп. пені за несвоєчасну сплату комунальних послуг, 1 218 грн. 00 коп. судового збору за спір майнового характеру та 1 218 грн. 00 коп. судового збору за спір немайнового характеру та зобов'язано Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 46013 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) звільнити займані приміщення площею 53,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно акта державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 24 травня 2016 року при примусовому виконанні наказу господарського суду Тернопільської області від 02.03.2016 р. звільнено займані ФОП ОСОБА_1 приміщення площею 53,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 в примусовому порядку.

Як стверджує позивач та вбачається із матеріалів справи, відповідач в добровільному порядку рішення господарського суду Тернопільської області від 13.01.2016 р. не виконав та користувався приміщенням до 24.05.2016 р., про що свідчить акт державного виконавця Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області від 24 травня 2016 року.

Однак, відповідач своїх зобов'язань по Договору оренди № 3 від 01.04.2014 р. щодо сплати орендної плати належним чином не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на момент звернення з позовом до суду за період з 01.09.2015 р. (з 01.04.2014 р. по 31.08.2015 р. стягнуто згідно рішення господарського суду Тернопільської області від 13.01.2016 р. у справі № 921/1085/15-г/3) по 22.02.2016 р. (22.02.2016 р. - дата набрання законної сили рішення господарського суду Тернопільської області від 13.01.2016 р. у справі № 921/1085/15-г/3 в порядку статті 85 ГПК України) у сумі 12 641,33 грн, яку просить суд стягнути з відповідача.

Також, відповідачем не здійснювалась оплата за комунальні послуги, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на момент звернення з позовом до суду за період з 01.09.2015 р. (з 01.04.2014 р. по 31.08.2015 р. стягнуто згідно рішення господарського суду Тернопільської області від 13.01.2016 р. у справі № 921/1085/15-г/3) по 30.04.2016 р. у сумі 7 657,76 грн, яку просить суд стягнути з відповідача.

Згідно вимог статті 785 Цивільного кодексу України позивачем нараховано неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за період з 23.02.2016 р. (22.02.2016 р. - дата набрання законної сили рішення господарського суду Тернопільської області від 13.01.2016 р. у справі № 921/1085/15-г/3 в порядку статті 85 ГПК України) по 24.05.2016 р. (відбулося примусове звільнення приміщення ДВС) у розмірі 13 949,10 грн, яку просить суд стягнути з відповідача.

Відповідно до п. 2.2 Договору № 3 про надання послуг за несвоєчасну оплату нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення включаючи день оплати. Отже, сума несплаченої пені за спожиті комунальні послуги становить 1 481,04 грн, яку позивач просить стягнути.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Згідно статті 1 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями (ч. 1 ст. 179 ГК України).

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є Договори та інші правочини.

Згідно статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємств з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечить законодавству України.

Як вбачається зі змісту укладеного сторонами договору № 3 від 01.04.2014 р., він по своїй правовій природі є договором оренди.

У свою чергу, правовідносини пов'язані з орендою (наймом) регулюються положеннями глави 58 ЦК України та параграфом 5 глави 38 ГК України.

Згідно статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України встановлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (не споживна річ).

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ст. 286 ГК України).

Крім того, майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання державного майна, що перебуває у комунальній власності регулюється Законом України "Про оренду державного та комунального майна", який передбачає істотні умови договору, а також інші умови, передбачені за згодою сторін.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено обов'язок орендаря вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно зі статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить стаття 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статей 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Як слідує із матеріалів справи, на виконання умов договору оренди нежитлового приміщення № 3 від 01.04.2014 р. (відповідно до умов якого, Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне користування згідно з актом приймання-передачі приміщення магазину (літ. А), що перебуває на балансі Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні площею 53,2 кв.м, розміщене за адресою АДРЕСА_2. Приміщення передається в оренду з метою розміщення торгівельного об'єкту з продажу продовольчих товарів, крім товарів підакцизної групи (п. 1.1 Договору оренди)), позивач передав, а відповідач прийняв приміщення, що підтверджується актом прийому - передачі нежитлового приміщення від 01.04.2014 р., підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками юридичних осіб.

Згідно п. 2.1. Договору Орендар (відповідач) вступає у строкове платне користування приміщенням у термін, вказаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта приймання - передачі.

Відповідно до п. 3.1. Договору орендна плата визначається на підставі розпорядження голови Тернопільської обласної ради від 18 березня 2014 № 33 про затвердження протоколу конкурсної комісії Тернопільської обласної ради з надання в оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області від 06 березня 2014 року № 23 та про надання майна в оренду, і становить без ПДВ за перший місяць оренди 1 064,00 грн (одна тисяча шістдесят чотири грн. 00 коп.). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за поточний місяць. Орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним місяцем.

Згідно п. 5.2. Договору на Орендаря покладається обов'язок своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 5.8 Договору Орендар зобов'язався укласти з Орендодавцем договір про відшкодування витрат Орендодавця на утримання орендованого приміщення та надання комунальних послуг.

На виконання п. 5.8 Договору оренди, 01.04.2014 р. між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання послуг № 3.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору № 3 про надання послуг (відповідно до п. 1.1. якого КП "Тернопільводоканал", Тернопільський міський РЕМ ВАТ "Тернопільобленерго", ТОВ "Максима-Т", ПП "Квартал-Л", по даному договору надають "Замовнику" (відповідачу) комунальні послуги на орендоване у "Виконавця" (позивача) приміщення площею 53,2 м.кв. за адресою АДРЕСА_2, а "Замовник" (відповідач) відшкодовує вартість фактично спожитих послуг та оплаченого земельного податку по даній площі "Виконавцю") позивач надав комунальні послуги відповідачу, що підтверджується виставленими рахунками на сплату за надані комунальні послуги (містяться в матеріалах справи).

Згідно п. 2.1. Договору № 3 про надання послуг "Замовник" (відповідач) щомісячно вносить плату за надані комунальні послуги та оплачений земельний податок на рахунок "Виконавця" (позивача) не пізніше 6 календарного дня поточного місяця з моменту одержання рахунку "Виконавця" (позивача): за водопровід і каналізацію згідно показників лічильника; за спожиту електроенергію згідно показників лічильника; за спожиту реактивну електроенергію згідно розрахунку "Виконавця" кВАр/міс; за вивіз та захоронення твердих побутових відходів згідно розрахунку.

Таким чином, позивач стверджує та як вбачається із матеріалів справи, що станом на час розгляду даної справи відповідач має перед позивачем заборгованість за Договором оренди в сумі 12 641,33 грн по орендній платі, в сумі 7 657,76 грн за спожиті комунальні послуги.

При цьому відповідач на день розгляду справи будь-яких доказів, які б свідчили про оплату заборгованості суду не надав, а тому згідно вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України слід вважати, що за ним рахується заборгованість в сумі 12 641,33 грн по орендній платі та заборгованість в сумі 7 657,76 грн за спожиті комунальні платежі, а позов в цій частині є належно обґрунтованим та підлягає до задоволення судом.

Як передбачено в ч. 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України вказано, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно статті 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

З врахуванням приписів ст. 782 Цивільного кодексу України України Договір оренди № 3 нежитлового приміщення, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області від 01.01.2014 року вважається розірваним з 31.08.2015 року. Даний факт встановлений в рішенні господарського суду Тернопільської області від 13.01.2016р. у справі № 921/1085/15-г/3, яке набрало законної сили - 22.02.2016 року відповідно до вимог статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Судом встановлено, що рішенням господарського суду Тернопільської області від 13 січня 2016 року у справі № 921/1085/15-г/3 позовні вимоги задоволено, стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 46013 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, АДРЕСА_2, м. Тернопіль, 46400 (ідентифікаційний код 02001280) 17 639 грн. 50 коп. заборгованості по орендній платі, 12 665 грн. 35 коп. пені за несвоєчасну сплату орендної плати, 1 560 грн. 00 коп. вартості проведення експертної оцінки, 6 451 грн. 00 коп. заборгованості за спожиті комунальні послуги, 5 395 грн. 68 коп. пені за несвоєчасну сплату комунальних послуг, 1 218 грн. 00 коп. судового збору за спір майнового характеру та 1 218 грн. 00 коп. судового збору за спір немайнового характеру та зобов'язано Фізичну особу - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 46013 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) звільнити займані приміщення площею 53,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, рішення господарського суду Тернопільської області від 13 січня 2016 року у справі № 921/1085/15-г/3 відповідачем в добровільному порядку не виконано.

А тому, 24.05.2016 р. державним виконавцем Тернопільського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області при примусовому виконанні наказу господарського суду Тернопільської області від 02.03.2016 р. звільнено займані ФОП ОСОБА_1 приміщення площею 53,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 в примусовому порядку, про що складено відповідний акт (міститься в матеріалах справи).

У відповідності до п. 9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Згідно вимог статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем звільнено нежитлове приміщення комунальної власності площею 53,2 кв.м, розміщене за адресою м. Тернопіль, Тролейбусна, 14 - 24.05.2016 р., що підтверджується актом державного виконавця від 24.05.2016 р., у зв'язку із зазначеним, позивачем нараховано відповідачу неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за період з 23.02.2016 р. (22.02.2016 р. - дата набрання законної сили рішення господарського суду Тернопільської області від 13.01.2016 р. у справі № 921/1085/15-г/3 в порядку статті 85 ГПК України) по 24.05.2016 р. (відбулося примусове звільнення приміщення) у розмірі 13 949,10 грн.

Таким чином, враховуючи неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення позивачу орендованого майна, останнім правомірно нараховано неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням у сумі 13 949,10 грн, що підлягає до задоволення.

Щодо нарахування пені за несвоєчасну сплату за спожиті комунальні послуги, то слід зазначити наступне.

В силу статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема і сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст. 550 ЦК України).

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно ст.ст. 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 2.9. Постанови Пленуму ВГСУ від 17.12.2013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Відповідно до п. 2.2 Договору № 3 про надання послуг за несвоєчасну оплату нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожний день прострочення включаючи день оплати.

Матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків оплати за спожиті комунальні послуги, у зв'язку з чим позивачем нараховано пеню у розмірі 1 481,04 грн, застосовуючи подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, по кожному окремому рахунку, а саме:

- рахунок № 649 від 21.09.2015 р. на суму заборгованості 938,49 грн за період з 06.10.2015 р. по 06.04.2016 р. (кількість днів прострочення - 184), сума пені становить 213,43 грн;

- рахунок № 712 від 21.10.2015 р. на суму заборгованості 682,66 грн за період з 06.11.2015 р. по 06.05.2016 р. (кількість днів прострочення - 184), сума пені становить 147,17 грн;

- рахунок № 750 від 23.11.2015 р. на суму заборгованості 749,55 грн за період з 06.12.2015 р. по 06.06.2016 р. (кількість днів прострочення - 184), сума пені становить 157,19 грн;

- рахунок № 838 від 21.12.2015 р. на суму заборгованості 822,08 грн за період з 06.01.2016 р. по 06.07.2016 р. (кількість днів прострочення - 183), сума пені становить 164,04 грн;

- рахунок № 53 від 21.01.2016 р. на суму заборгованості 877,35 грн за період з 06.02.2016 р. по 06.08.2016 р. (кількість днів прострочення - 183), сума пені становить 165,39 грн;

- рахунок № 93 від 22.02.2016 р. на суму заборгованості 1 719,07 грн за період з 06.03.2016 р. по 06.09.2016 р. (кількість днів прострочення - 185), сума пені становить 307,57 грн;

- рахунок № 163 від 22.03.2016 р. на суму заборгованості 16 82,41 грн за період з 06.04.2016 р. по 06.10.2016 р. (кількість днів прострочення - 184), сума пені становить 299, 39 грн;

- рахунок № 264/2 від 26.04.2016 р. на суму заборгованості 106,50 грн за період з 06.05.2016 р. по 24.10.2016 р. (кількість днів прострочення - 172), сума пені становить 16,86 грн;

- рахунок № 302/1 від 20.05.2016 р. на суму заборгованості 79,65 грн за період з 06.06.2016 р. по 24.10.2016 р. (кількість днів прострочення - 141), сума пені становить 10,00 грн (розрахунок позивача міститься в матеріалах справи).

При перевірці правильності нарахування позивачем пені судом встановлено, що пеня нарахована з порушенням норм чинного законодавства України, а саме частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, тобто пеня нарахована за період більше як шість місяців та перевищує 182 календарних днів.

Отже, судом здійснено перерахунок пені за допомогою програми ЛІГА: ЗАКОН Еліт та визначено, що розмір пені становить 1 479,29 грн, зокрема:

- рахунок № 649 від 21.09.2015 р. на суму заборгованості 938,49 грн за період з 06.10.2015 р. по 04.04.2016 р. (кількість днів прострочення - 182), сума пені становить 205,70 грн;

- рахунок № 712 від 21.10.2015 р. на суму заборгованості 682,66 грн за період з 06.11.2015 р. по 05.05.2016 р. (кількість днів прострочення - 182), сума пені становить 147,99 грн;

- рахунок № 750 від 23.11.2015 р. на суму заборгованості 749,55 грн за період з 06.12.2015 р. по 04.06.2016 р. (кількість днів прострочення - 182), сума пені становить 158,36 грн;

- рахунок № 838 від 21.12.2015 р. на суму заборгованості 822,08 грн за період з 06.01.2016 р. по 05.07.2016 р. (кількість днів прострочення - 182), сума пені становить 167,16 грн;

- рахунок № 53 від 21.01.2016 р. на суму заборгованості 877,35 грн за період з 06.02.2016 р. по 05.08.2016 р. (кількість днів прострочення - 182), сума пені становить 169,84 грн;

- рахунок № 93 від 22.02.2016 р. на суму заборгованості 1 719,07 грн за період з 06.03.2016 р. по 03.09.2016 р. (кількість днів прострочення - 182), сума пені становить 315,07 грн;

- рахунок № 163 від 22.03.2016 р. на суму заборгованості 1 682,41 грн за період з 06.04.2016 р. по 04.10.2016 р. (кількість днів прострочення - 182), сума пені становить 288,95 грн;

- рахунок № 264/2 від 26.04.2016 р. на суму заборгованості 106,50 грн за період з 06.05.2016 р. по 24.10.2016 р. (кількість днів прострочення - 172), сума пені становить 16,44 грн;

- рахунок № 302/1 від 20.05.2016 р. на суму заборгованості 79,65 грн за період з 06.06.2016 р. по 24.10.2016 р. (кількість днів прострочення - 141), сума пені становить 9,78 грн (розрахунок судом додається).

За таких обставин до задоволення підлягає пеня у розмірі 1 479 грн 29 коп. В іншій частині нарахована позивачем пеня у розмірі 1,75 грн заявлена безпідставно й стягненню не підлягає.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

З огляду на викладене, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності власної правової позиції. Спір повинен вирішуватись на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Відповідно до принципу змагальності сторони, інші особи, які беруть участь у справі, якщо вони бажають досягти бажаного для себе, або осіб, на захист прав яких подано позов, найбільш сприятливого рішення, зобов'язані повідомити суду усі юридичні факти, що мають значення для справи, вказати або надати докази, які підтверджують чи спростовують ці факти, а також вчинити інші передбачені законом дії, спрямовані на те, аби переконати суд у своїй правоті.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач надав суду всі належні та допустимі докази, які дають можливість суду частково задоволити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача 12 641, 33 грн - суми заборгованості по орендній платі, 7 657,76 грн - суми заборгованості за спожиті комунальні послуги, 13 949,10 грн - суми неустойки у розмірі подвійної плати за користування приміщенням, 1 479,29 грн - суми пені за несвоєчасну сплату за спожиті комунальні послуги. У решті частин позовних вимог відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Суд вважає, що спір виник виключно з вини відповідача, а отже судові витрати слід покласти на нього повністю.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1, 2, 4-3, 12, 32, 33, 34, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 46013 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, АДРЕСА_2, м. Тернопіль, 46400 (ідентифікаційний код 02001280) 12 641 грн. 33 коп. заборгованості по орендній платі, 13 949 грн. 10 коп. неустойки в розмірі подвійної орендної плати, 7 657 грн. 76 коп. заборгованості за спожиті комунальні послуги, 1 479 грн. 29 коп. пені за несвоєчасну сплату спожитих комунальних послуг та 1 378 грн. 00 копю судового збору.

3. Наказ видати згідно ст. 116 ГПК України.

4. У решті частин позовних вимог у задоволенні позову відмовити.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили в десятиденний строк з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту).

6. Сторони вправі подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили протягом десяти днів з дня його прийняття (виготовлення та підписання повного тексту), через місцевий господарський суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22.11.2016 року.

Суддя Я.Я. Боровець