Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" листопада 2016 р. Справа № 906/1097/16.

Господарський суд Житомирської області у складі:

Судді: Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Гребеннікової Н.П.

Розглянувши заяву ТОВ " МСС" ТІДІСІ-Дальнобой" (м. Київ) за вих. №0411 від 04.11.2016р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на рахунках в банківських установах в межах суми позову та судового збору у справі

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю" МСС" ТІДІСІ-Дальнобой" ( м. Київ)

До: Приватного підприємства " Вікінг" (м.Коростень)

про стягнення 667363,12 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю" МСС" ТІДІСІ-Дальнобой" (м. Київ) просить стягнути з Приватного підприємства " Вікінг" (м. Коростень) 667363,12 грн., з яких: 606693,75 грн заборгованість зі сплати орендної плати та 60669,37 грн штраф за невиконання зобов'язань за Договором оренди № 940/2015 від 01.12.15р. ( далі - Договір оренди).

Позивач ТОВ "МССС "ТІДІСІ - Дальнобой" (м. Київ) одночасно з позовом подав заяву за вих. №0411 від 04.11.2016р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на рахунках в банківських установах в межах суми позову та судового збору.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач доводив, що відповідач до 01 квітня 2016року сплачував орендні платежі , але з невідомих позивачу причин, починаючи з квітня місяця 2016року, перестав сплачувати виставлені за Договором оренди рахунки, продовжуючи й надалі користуватись об'єктом оренди, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 606693,75 грн.

Окрім того, відповідач залишив без відповіді заявлені претензії щодо виконання зобов'язань за Договором оренди та без підпису надіслані йому документи, які підтверджують їх виникнення.

Водночас об'єктом оренди є шини для вантажних автотранспортних засобів , які встановлені відповідачем на цих транспортних засобах та перебувають у його користуванні . Однак при підготовці позовної заяви та після отримання витягу з Єдиного державного реєстру МВС України, позивачу стало відомо, що відповідач, без погодження з власником об'єкта оренди , провів перереєстрацію транспортних засобів на іншу юридичну особу разом із встановленими на них об'єктами оренди.

Таким чином, на думку позивача, несплата відповідачем орендних платежів за користування об'єктом оренди та дії щодо перереєстрації транспортних засобів на третю особу свідчать, що відповідач вживає всіх можливих заходів для унеможливлення виконання рішення господарського суду у цій справі ( а с. 124-125, т.2).

Ухвалою від 10.11.2016р. господарський суд порушив провадження у справі, ухваливши одночасно розглянути заяву позивача про забезпечення позову по суті в засіданні суду із заслуховуванням думки відповідача щодо цього ( абз. 2 п.2 Постанови ВГСУ від 26.12.2011р. N16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову").

В засіданні суду заслухано представників сторін з питання забезпечення позову у справі.

Представник позивача вважає наявними обставини для вжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту належних відповідачу коштів, натомість представник відповідача заперечує наявність таких обставин, насамперед , з тих підстав, що розмір заявлених позовних вимог є спірним, потребує встановленню додатковими засобами доказування, в тому числі, експертним шляхом.

Розглядаючи по суті заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 66 ГПК України забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову, господарський суд враховує, серед іншого, адекватність заходу до забезпечення позову, тобто наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" ( далі - Постанова ВГСУ № 16).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Оскільки позивач вимагає стягнути з відповідача кошти в загальній сумі 667363,12 грн., забезпечення позову шляхом арешту грошових коштів останнього, що обліковуються чи можуть обліковуватися на розрахункових та депозитних рахунках , відкритих у банківських установах України є адекватним заходом.

У п. 7.1. Постанови ВГСУ № 16 роз'яснено, що у позовному провадженні піддані арешту кошти слід обмежувати розміром суми позову та можливих судових витрат.

Позивач у заяві про вжиття заходів забезпечення позову врахував вищевикладене.

У п.7.1. Постанови ВГСУ № 16 також зазначено, що відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Позивачем у заяві про вжиття заходів забезпечення позову врахував вищевикладене.

Водночас засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акта.

У вирішенні питання про забезпечення позову визначальною є оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства, при вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює не тільки оцінку адекватності заходу до забезпечення позову, але й оцінку забезпечення збалансованості інтересів сторін на час вирішення спору в судовому порядку, недопущення порушення у зв'язку із вжиттям такого заходу, як арешт грошових коштів відповідача, прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.1 Постанова ВГСУ № 16).

Так, оцінюючи ймовірність утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду про стягнення грошових коштів в разі невжиття такого заходу як арешт грошових коштів, господарський суд виходить з того, що матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов'язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від обов'язку виконати рішення суду, яке вступило в законну силу.

При цьому, судом враховується, що наполягаючи на арешті всіх грошових коштів відповідача, що обліковуються на його рахунках, позивач залишив поза увагою, що у їх числі можуть бути рахунки із спеціальним режимом використання коштів, що них обліковуються . Так, положеннями п. 4 ч. 2 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування" встановлено, що страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Оцінивши наведені позивачем в заяві про вжиття заходів забезпечення позову доводи та подані на їх обґрунтування докази, врахувавши зазначені вище приписи законодавства, нормативно визначені принципи справедливості, добросовісності та розумності, господарський суд дійшов до висновку, що в даному випадку підстави для вжиття забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, відсутні.

Згідно статті 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії

Суд вживає заходи за власною ініціативою в порядку ст. 66 ГПК України.

При цьому, судом враховано, що заходи забезпечення, які він вживає за своєю ініціативою, не блокують господарську діяльність відповідача, не порушують права осіб, що не є учасниками судового процесу, а також не застосовують обмежень, не пов'язаних з предметом спору.

У пункті 2 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавчим документом є, зокрема, ухвали судів у господарських справах у випадках, передбачених законом.

Конституційний Суд України у п. 3 мотивувальної частини рішення від 26.06.2013 № 5-рп/2013 виходить з того, що до ухвал, визначених у пункті 2 частини другої статті 17 Закону, належать, зокрема, ухвали про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову у господарських справах (статті 436, 67 Кодексу), які виконуються органами державної виконавчої служби або іншими органами виконання судових рішень згідно з вимогами статей 2, 3, 5, 17 Закону без видачі наказу суду, оскільки мають самостійний процесуальний характер і не є актами вирішення спору по суті. Такі ухвали приймаються судом у звязку з необхідністю забезпечення розгляду судових справ та виконання рішення суду в майбутньому.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, чинній з 05.10.2016р.

Ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 12211 ГПК України) ( п.12. Постанови ВГСУ від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення") ( далі - Постанова ВГСУ №6).

Однак згідно статті 106 ГПК України ухвали про забезпечення позову можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 67 та 86 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ТОВ " МСС" ТІДІСІ-Дальнобой" (м. Київ) за вих. №0411 від 04.11.2016р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, які знаходяться на рахунках в банківських установах в межах суми позову та судового збору з підстав у ній викладених - відхилити.

2. До вирішення спору у справі № 906/1097/16 по суті та набрання рішенням законної сили заборонити Приватному підприємству "Вікінг" ( 11500, Житомирська область, м. Коростень, Білоцерківське шосе, 10, ) використан ня грошових коштів, що обліковуються на відкритих розрахункових рахунках, вкладах та на зберіганні у банківських або в інших кредитно-фінансових установах станом на 24.11.16року та використан ня грошових коштів, які будуть обліковуватися на відкритих розрахункових рахунках, вкладах та на зберіганні у банківських або в інших кредитно-фінансових установах після 24.11.16року для виконання будь-яких грошових зобовязань перед третіми особами, крім виплати заробітної плати найманим працівникам та інших виплат, гарантованих законодавством про працю, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, сплати обовязкових платежів та зборів до державного та місцевого бюджетів, сплати судових витрат у цій справі.

3. Стягувачем за даною ухвалою є позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю " МСС" ТІДІСІ-Дальнобой" (01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі,5, кім. 312, ).

4. Оригінальний примірник ухвали про забезпечення позову надіслати позивачу, копію - відповідачу у справі.

Ухвала господарського суду про забезпечення позову вступила в законну силу 24.11.16р., підлягає пред'явленню до виконання протягом трьох років та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Згідно статті 115 Господарського процесуального кодексу України ухвали господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Суддя ОСОБА_1

Друк:

1 - в справу

2,- позивачу ( в оригіналі), 3 - відповідачу - в копії