РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016№910/15723/16

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., за участю секретаря судового засідання Роздобудько В.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні

справу № 910/15723/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзик», м. Київ,

організація, яка звертається за захистом порушених прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав - приватна організація «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами», м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю «Лабр», м. Київ,

про стягнення 72 500 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав,

за участю представників:

позивача - Сербуль О.Ю. (довіреність від 02.06.2016 №б/н);

відповідача - Панчишин А.М. (довіреність від 15.12.2015 №б/н).

Приватна організація «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (далі - Організація) звернулася до господарського суду міста Києва в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзік» (далі - ТОВ «Умиг Мьюзік») з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Лабр» (далі - Товариство) 14 500 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.08.2016 порушено провадження у справі.

Організація 21.09.2016 подала суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з Товариства 72 500 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав.

У судовому засіданні 26.09.2016 судом перевірено дотримання позивачем вимог статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та прийнято заяву до розгляду.

Відповідач 26.09.2016 подав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що: Товариство у здійсненні своєї господарської діяльності не використовує музичні твори, зокрема, ті, що вказані у позовній заяві; відповідач не володіє технічними засобами для публічного виконання музичних творів; позивачем не доведено використання спірного музичного твору саме відповідачем; долучені позивачем до позовної заяви акти фіксації та відеозапис не можуть бути належними доказами у справі; з відеозапису неможливо встановити джерело походження звуку, тобто не доведено факт виконання спірного музичного твору.

Товариство 21.10.2016 подало суду додаткові письмові пояснення, в яких вказало таке: товариство з обмеженою відповідальністю «Нерухомість Плюс» (далі - ТОВ «Нерухомість Плюс») надало відповідачу копію договору оренди обладнання від 12.01.2015 №12-01-15 (далі - Договір від 12.01.2015), укладеного ТОВ «Нерухомість Плюс» і товариством з обмеженою відповідальністю «Медіа Олімп» (далі - ТОВ «Медіа Олімп»); згідно з пунктом 1 Договору від 12.01.2015 ТОВ «Нерухомість Плюс» (орендодавець) передало, а ТОВ «Медіа Олімп» (орендар) прийняло в строкове платне користування звуковідтворювальне та звукопередавальне обладнання (техніку), призначене для публічного відтворення оголошень, публічного розповсюдження інформації рекламного характеру, музичних творів та ін. в нежитловому приміщенні, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 50; згідно з підпунктом 1.2 пункту 1 Договору від 12.01.2015 ТОВ «Медіа Олімп» гарантує, що використання ним обладнання, що передається йому в оренду згідно з Договором від 12.01.2015, не порушуватиме прав та інтересів третіх осіб, в тому числі, але не обмежуючись авторських і суміжних прав, інших прав суб'єктів права інтелектуальної власності.

Представник позивача у судовому засіданні 14.11.2016 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача надав пояснення у справі, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 Організацією (організація) і ТОВ «Умиг Мьюзик» (видавник) укладено договір №АУ003К про управління майновими авторськими правами (далі - Договір №АУ003К), за умовами якого:

- видавник надає організації повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на твори та субвидані твори, що належать або протягом дії Договору №АУ003К належатимуть видавнику, а саме: дозволяти або забороняти від імені видавника використання об'єктів авторського права третіми особами відповідно до умов Договору №АУ003К (пункт 2.1 Договору №АУ003К);

- у випадку виявлення порушень прав, управління якими здійснює організація, остання має право пред'являти заяви, судові позови з метою захисту порушених прав та здійснювати будь-які інші дії як для захисту прав видавника, так і для реалізації своїх повноважень з управління названими правами (пункт 8.3 Договору №АУ003К);

- Договір №АУ003К набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016; при цьому сторони можуть продовжити строк дії Договору №АУ003К, підписавши відповідну угоду про це (пункт 11.1 Договору №АУ003К в редакції додаткової угоди від 22.12.2015 №3).

Відповідно до пункту 3.1 Договору №АУ003К ТОВ «Умиг Мьюзик» надано декларацію щодо переданого в управління музичного твору «Come Undone»; автори музики та тексту: Rhodes Nick, Le Bon Simon John Charles, Taylor John Nigel, Cuccurullo Warren; виконавець «Duran Duran»; контрольна частка видавника щодо публічного виконання - 50%; контрольована частка видавника щодо публічного сповіщення - 50%.

Із названої декларації вбачається, що позивач отримав від товариства з обмеженою відповідальністю «Національне музичне видавництво» майнові права на зазначений твір на підставі ліцензійного договору від 31.12.2014 №НЛВ-138/15, чинного до 31.12.2016.

Отже, на підставі Договору №АУ003К Організація набула повноваження здійснювати колективне управління майновими правами на музичний твір «Come Undone».

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (далі - Закон) майнові права автора (чи іншої особи, яка має авторське право) можуть бути передані (відчужені) іншій особі згідно з положеннями Закону, після чого ця особа стає суб'єктом авторського права.

За приписами частини першої статті 31 Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 № 5 «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» (далі - Постанова №5) зазначено, що відповідно до статті 45 Закону суб'єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.

Згідно з підпунктом «г» частини першої статті 49 Закону організації колективного управління повинні виконувати від імені суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав і на основі одержаних від них повноважень, зокрема, таку функцію: звертатися до суду за захистом прав суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав відповідно до статутних повноважень та доручення цих суб'єктів. При цьому окреме доручення для представництва в суді не є обов'язковим.

Разом з тим, така організація, пред'явивши позов, не є позивачем, оскільки вона звертається до суду за захистом прав суб'єктів авторського і (або) суміжних прав, а не своїх прав. Позивачем у таких випадках буде суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав, на захист інтересів якого звернулася організація.

У випадку, якщо організація колективного управління звертається на захист прав фізичних осіб, такий спір розглядається в порядку цивільного судочинства. Якщо ж вона звертається на захист юридичних осіб, то, залежно від суб'єктного складу, спір розглядається в порядку господарського судочинства.

У пункті ж 49 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності» (далі - Постанова №12) наведено, що організації колективного управління, які здійснюють управління майновими правами на твори, повинні довести наявність у них прав на управління авторськими майновими правами певного кола осіб. Отже, у разі звернення організації колективного управління до суду з позовом про захист прав суб'єктів авторського права суд повинен з'ясовувати обсяг повноважень цієї організації згідно з договорами, укладеними цією організацією та суб'єктом авторського права. Якщо у організації колективного управління відсутні повноваження на управління майновими правами суб'єкта авторського права, зокрема, щодо конкретного твору, судам слід відмовляти у задоволенні позову цієї організації.

Документами, що підтверджують право організації на звернення до суду із заявою про захист авторського права та/або суміжних прав, є: видане Міністерством освіти і науки України свідоцтво про облік організацій колективного управління, свідоцтво про визначення організації уповноваженою організацією колективного управління згідно із статтями 42, 43 названого Закону; статут організації, що управляє майновими правами на колективній основі; в інших випадках, ніж передбачені згаданими статтями Закону України «Про авторське право і суміжні права» - договір з особою, якій належать відповідні права, на управління майновими правами на колективній основі, та/або договір з іноземною організацією, що управляє аналогічними правами, і документи, що підтверджують наявність у неї відповідних повноважень.

Організація є організацією колективного управління на колективній основі майновими правами суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав, що підтверджується виданим Державним департаментом інтелектуальної власності свідоцтвом про облік організацій колективного управління від 24.01.2011 №18/2011.

Судом враховано, що: відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним; зазначені вище договори є чинними і недійсними у встановленому законом порядку не визнавалися.

З урахуванням наведеного господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що Організацією належними та допустимими доказами доведено її право на звернення до господарського суду з позовом, направленим на захист виключних майнових авторських прав позивачів на музичний твір «Come Undone» (автори музики та тексту: Rhodes Nick, Le Bon Simon John Charles, Taylor John Nigel, Cuccurullo Warren; виконавець «Duran Duran»).

Статтею 443 ЦК України встановлено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до статті 440 ЦК України та частини третьої статті 15 Закону майновими правами інтелектуальної власності на твір є: право на використання твору; виключне право дозволяти використання твору; право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Частиною другою статті 32 Закону встановлено, що використання твору будь-якою особою допускається виключно на основі авторського договору, за винятком випадків правомірного використання, передбачених статтями 21 - 25 цього Закону.

У пункті 28 Постанови № 12 зазначено, що з огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обов'язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати таке:

1) позивач повинен довести належність йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також факт використання об'єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;

2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону при використанні ним твору та/або об'єкту суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав, і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).

У прийнятті судового рішення зі спору, пов'язаного з порушенням авторського права та/або суміжних прав, не є достатнім загальне посилання суду на використання твору та/або об'єкта суміжних прав позивачем: мають бути з'ясовані конкретні форма і спосіб використання кожного об'єкта такого права.

27.11.2015 представником Організації ОСОБА_3 (представник Товариства адміністратор Наталя відмовилася назвати свої дані, а також відмовилась підписувати акт) проведено фіксації фактів використання музичних творів у магазині «Мегамаркет» (Товариство; м. Київ, вул. Горького, 50), у зв'язку з чим складено акт №32/11/15, яким зафіксовано факти публічного виконання музичних творів, зокрема, твору під назвою «Come Undone» у виконанні «Duran Duran»; актом зафіксовано, що публічне виконання музичних творів для фонового озвучення приміщення закладу здійснюється за допомогою наявного в закладі обладнання.

Згідно зі статтею 1 Закону публічне виконання - це подання за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав творів, виконань, фонограм, передач організацій мовлення шляхом декламації, гри, співу, танцю та іншим способом як безпосередньо (у живому виконанні), так і за допомогою будь-яких пристроїв і процесів (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї або близьких знайомих цієї сім'ї, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час.

Перебування ОСОБА_3 у магазині «Мегамаркет» підтверджується також фіскальним чеком від 27.11.2015 №; факт публічного виконання спірного музичного твору засвідчується також відеозаписом на диску Printab1e, яким підтверджено час і місце використання саме у закладі Товариства музичного твору «Come Undone».

Відповідач посилається на те, що акт не може бути належним доказом у справі, оскільки він складений представником Організації, а не державним інспектором.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 № 71 «Про затвердження розміру, порядку та умов виплати винагороди (роялті) за комерційне використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань» (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2009 № 450) надано право представникам уповноважених організацій колективного управління фіксувати факти прямого чи опосередкованого комерційного використання опублікованих з комерційною метою фонограм, відеограм, їх примірників та зафіксованих у них виконань, зокрема, за допомогою технічних засобів і (або) шляхом складення відповідного акта фіксації.

Враховуючи викладене, Організація наділена правом фіксувати факт публічного виконання спірних музичних творів, а отже доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими.

Що ж до доводів відповідача стосовно того, що акт фіксації не підписано представником відповідача, то слід зазначити таке.

Судом встановлено, що дійсно акт від 27.11.2015 №32/11/15 підписаний одноособово представником Організації, проте з відеозапису, наданого позивачем, вбачається, що представник Організації ОСОБА_3 27.11.2015 перебував у приміщенні магазину «Мегамаркет», що також підтверджується і фіскальним чеком від 27.11.2015 №.

Крім того, відповідач заперечує факт відтворення ним спірних музичних творів, а також достовірність відеозапису збереженого на диску Printab1e.

До матеріалів справи долучено вказаний диск; суд оглянув у судовому засіданні 14.11.2016 відеозапис фіксації порушення та встановив таке:

- використання музичного твору «Come Undone» здійснювалося у приміщенні магазину «Мегамаркет», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горського, 50, шляхом публічного виконання у приміщенні магазину;

- якість відеозапису та безперервна зйомка дає підстави виключити можливість монтажу.

Отже, судом встановлено, що виключні майнові авторські права на музичний твір «Come Undone» належать позивачу; відповідач не надав доказів укладення Товариством угод із правовласниками, які б дозволяли публічне виконання вказаних творів.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує на те, що 26.09.2016 Товариству стало відомо про існування Договору від 12.01.2015, укладеного ТОВ «Нерухомість плюс» і ТОВ «Медіа Олімп», за умовами якого ТОВ «Медіа Олімп» прийняв в строкове платне користування звуковідтворювальне та звукопередавальне обладнання (техніку) призначене для публічного відтворення оголошень, публічного розповсюдження інформації рекламного характеру, музичних творів та ін. в нежитловому приміщенні, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 50.

Таким чином, на думку відповідача, відповідати за публічне виконання музичного твору «Come Undone» у приміщенні, де здійснює господарську діяльність Товариство, має саме ТОВ «Медіа Олімп».

Разом з тим, Договір від 12.01.2015 не містить положень стосовно того, що ТОВ «Медіа Олімп» може здійснювати публічне виконання спірних музичних творів у приміщенні магазину «Мегамаркет».

Договір від 12.01.2015 є документом, що підтверджує право ТОВ «Медіа Олімп» використовувати обладнання для здійснення ТОВ «Медіа Олімп» господарської діяльності у нежитловому приміщенні, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Горького, 50.

Проте, доказів на підтвердження того, яким саме чином ТОВ «Медіа Олімп» здійснює свою господарську діяльність у вказаному приміщенні в матеріалах справи не міститься.

Слід також зазначити, що оренда звуковідтворювального обладнання не свідчить про наявність у ТОВ «Медіа Олімп» прав на використання спірного музичного твору.

Таким чином, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про правомірне використання Товариством спірного музичного твору, а тому використання відповідачем спірного музичного твору у власній господарській діяльності відбулося без дозволу відповідного правовласника та без сплати авторської винагороди.

Відповідно до пункту 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК України), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи; крім того, неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, тягне за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК України.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Відповідач процесуальний обов'язок щодо виконання вимог суду не виконав; процесуальним правом з подання доказів, що підтверджують викладені обставини не скористався та не надав суду доказів (у розумінні статті 32 ГПК України), які б спростовували доводи позивача.

Статтею 445 ЦК України передбачено право автора на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом.

Водночас використання твору без дозволу уповноваженої особи та без сплати авторської винагороди є порушенням авторського права, передбаченим пунктом «а» статті 50 Закону, за яке пунктом «г» частини другої статті 52 цього Закону передбачено можливість притягнення винної особи до відповідальності у вигляді сплати компенсації в розмірі від 10 до 50 000 мінімальних заробітних плат.

Так, у пункті 42 Постанови № 5 зазначено, що розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50 000 мінімальних заробітних плат (пункт «г» частини другої статті 52 Закону), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі.

Організацією у зверненні до господарського суду з даним позовом визначено суму компенсації (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) 72 500 грн. (1*50*1 450 грн.) за порушення за виконання музичного твору «Come Undone» на користь ТОВ «Умиг Мьюзик», виходячи з того, що мінімальна заробітна плата складає 1 450 грн.; сума компенсації складає п'ятдесят мінімальних заробітних плат як компенсація за використання твору.

У підпункті 51.3 пункту 51 Постанови № 12 наведено, що у визначенні розміру такої компенсації господарським судам необхідно виходити з конкретних обставин справи і загальних засад цивільного законодавства, встановлених статтею 3 ЦК України, зокрема, справедливості, добросовісності та розумності.

Розмір компенсації визначається судом у межах заявлених вимог у залежності від характеру порушення, ступеню вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується: тривалість порушення та його обсяг (одно- або багаторазове використання об'єкта авторського права); передбачуваний розмір збитків потерпілої особи; розмір доходу, отриманого внаслідок правопорушення; кількість потерпілих осіб; наміри відповідача; наявність раніше вчинених відповідачем порушень виключного права даного позивача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації мають бути наведені в судовому рішенні.

У визначенні суми компенсації господарський суд має виходити з того розміру мінімальної заробітної плати, який установлено на час прийняття судом відповідного рішення.

Судом встановлено, що відповідно до рішення господарського суду міста Києва від 17.02.2016 зі справи №910/28335/15 за позовом ТОВ «Умиг Мьюзик» і товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверс Медіа Груп» (далі - ТОВ «Юніверс Медіа Груп») до Товариства про стягнення 41 340 грн., залишеного в силі постановою Вищого господарського суду України від 13.09.2016, позовні вимоги ТОВ «Умиг Мьюзик» і ТОВ «Юніверс Медіа Груп» задоволено; стягнуто з Товариства на користь ТОВ «Умиг Мьюзик» 13 780 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав за використання використання твору «Перемирие» (виконавець - Виа Гра); стягнуто з Товариства на користь ТОВ «Умиг Мьюзик» 13 780 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав за використання використання твору «Цунами» (виконавець - Нюша); стягнуто з Товариства на користь ТОВ «Юніверс Медіа Груп» 13 780 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав за використання використання твору «Девочка столичная» (виконавець - Все включено); стягнуто з Товариства на користь Організації 1 218 грн. судового збору.

Таким чином, враховуючи, що у відповідачем вчинено повторне порушення виключного права ТОВ «Умиг Мьюзик», виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, доцільно притягнути відповідача до відповідальності у вигляді сплати компенсації у розмірі 50 мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 травня - 1 450 гривень.

Отже, станом на дату прийняття господарським судом рішення з цієї справи з відповідача підлягає стягненню 72 500 грн. (1 450 грн. х 50) компенсації.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Лабр» (03150, м. Київ, вул. Горького, 50; ідентифікаційний код 39118745) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на поточний рахунок приватної організації «Організація колективного управління авторськими та суміжними правами» (ідентифікаційний код 37396151; п/р 2453 в АТ «Укрексімбанк», м. Києва, МФО 322313) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Умиг Мьюзик» (03124, м. Київ, вул. М. Василенка, 7 А; ідентифікаційний код 39040213) 72 500 (сімдесят дві тисячі сімсот) грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав позивача та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.11.2016.

Суддя О. Марченко