КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2016 р. Справа№ 911/1043/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Калатай Н.Ф.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання: Мурашко М.С.

за участю представників:

від позивача - Шляхетський А.Л. (дов. №2-46/д від 01.03.2016 року);

від відповідача - не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування"

на ухвалу господарського суду Київської області від 26.10.2016 року

у справі №911/1043/16 (суддя Бацуца В.М.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ,

про заміну способу виконання рішення господарського суду Київської області від 25.04.2016 року

у справі 911/1043/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Шебелинкагазвидобування" публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" смт. Донець, Балканський р-н., Харківська обл.,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Надра Геоцент", Київська обл., м. Миронівка,

про стягнення 7024,51 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство „Укргазвидобування" подало заяву про зміну способу виконання судового рішення, у якій він просить суд змінити спосіб виконання рішення господарського суду Київської області від 25.04.2016 року у справі №911/1043/16 шляхом звернення стягнення на майно товариства з обмеженою відповідальністю „Надра Геоцентр", у тому числі, але не виключно, на природний газ, видобутий у рамках договору про спільну діяльність №265-12 від 19.11.2007 року, за період з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року та за період з 01.08.2016 року по 08.08.2016 року, на суму 8 402, 51 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.10.2016 року у справі №911/1043/16 відмовлено у задоволені заяви.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Публічне акціонерне товариство „Укргазвидобування" подало до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просило скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 26.10.2016 року у справі №911/1043/16 та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити.

Підстави звернення з апеляційною скаргою скаржником обґрунтовані тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали було порушено та неправильно застосовано норми процесуального права, що є підставою для її скасування.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 11.11.2016 року прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу господарського суду Київської області від 26.10.2016 року у справі №911/1043/16 до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Калатай Н.Ф., Чорногуз М.Г. та призначено розгляд справи на 18.11.2016 року.

У судовому засіданні 18.11.2016 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суд не повідомив, був належним чином повідомлен про час та дату судового засідання.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 року).

Враховуючи те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, докази чого наявні в матеріалах страви, зважаючи на те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно зі статтею 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення 7 024, 51 грн. пені та трьох відсотків річних за договором № 8/3-3Б про надання послуг по видобутку, збору, підготовки та транспортування вуглеводної продукції від 20.05.2013 року, посилаючись на неналежне виконання відповідачем умов договору з оплати вартості послуг.

Рішенням господарського суду Київської області від 25.04.2016 року у справі № 911/1043/16 позов задоволено повністю і присуджено до стягнення з ТОВ „Надра Геоцентр" на користь ПАТ „Укргазвидобування" в особі Філії Газопромислового управління „Шебелинкагазвидобування" ПАТ „Укргазвидобування" 6 576, 14 грн. пені та 448, 37 грн. 3 % річних та 1 378, 00 грн. судового збору. (том 1, а.с. 76-78).

В подальшому на виконання вищевказаного рішення, судом першої інстанції було видано наказ господарського суду Київської області від 13.06.2016 року. (том 1, а.с. 79).

Постановою Миронівського районного Відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 14.07.2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51632454 з примусового виконання наказу № 911/1043/16, виданого господарським судом Київської області 13.06.2016 року, про стягнення з ТОВ „Надра Геоцентр" на користь ПАТ „Укргазвидобування" в особі Філії Газопромислового управління „Шебелинкагазвидобування" ПАТ „Укргазвидобування" 6 576, 14 грн. пені та 448, 37 грн. 3 % річних та 1 378, 00 грн. судового збору, за відповідною заявою ПАТ „Укргазвидобування" про відкриття виконавчого провадження. (том 1, а.с. 108).

05.10.2016 року до канцелярії господарського суду Київської області від позивача - ПАТ „Укргазвидобування" надійшла заява б/н від 03.10.2016 року про зміну способу виконання судового рішення, у якій він просив суд змінити спосіб виконання рішення господарського суду Київської області від 25.04.2016 року у справі № 911/1043/16 шляхом звернення стягнення на майно ТОВ „Надра Геоцентр", у тому числі, але не виключно, на природний газ, видобутий у рамках договору про спільну діяльність № 265-12 від 19.11.2007 року, за період з 01.07.2016 року по 31.07.2016 року та за період з 01.08.2016 року по 08.08.2016 року, на суму 8 402, 51 грн. (том 1, а.с. 83-86).

Положеннями частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

За ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Як встановлено колегією суддів, 22.07.2016 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області винесена постанова ВП № 52182859 про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження. (том 1, а.с. 110).

У відповідності до ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до ст. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення або зміни способу та порядку виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Звертаючись із поданням про зміну способу та порядку виконання рішення суду, заявник мотивував це тим, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2016 року у справі № 810/2097/16 зупинено здійснення видаткових операцій на банківських рахунках відповідача шляхом накладення арешту на кошти у сумі 538 553 466, 27 грн. (том 1, а.с. 90-100), а тому позивач зазначає, що на даний час виконання рішення суду є неможливим, а вищезазначений запропонований спосіб забезпечить реальне виконання рішення суду.

Так, як вбачається із нормативно-правових актів, що регулюють питання виконання рішення суду, виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження і є сукупність дій органів і посадових осіб, які у межах своїх повноважень та у спосіб, визначений Законом України "Про виконавче провадження" забезпечують цивільні права та інтереси, які судовим рішенням визнані такими, що підлягають захисту.

За нормами вказаного закону звернення стягнення на майно (реалізація) є визначеною дією, яка не потребує зміни встановленого судом способу виконання рішення.

Частинами 5, 6 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Виходячи з положень чинного законодавства примусове виконання рішення суду не обмежується зверненням стягнення лише на кошти боржника, але, у разі їх відсутності, також і на інші цінності та майно. Вчинення державним виконавцем таких дій належить до повноважень державного виконавця згідно положень Закону України "Про виконавче провадження" та не потребує зміни судом способу або порядку виконання рішення.

Тобто, державний виконавець, встановивши відсутність коштів на рахунках боржника, необхідних для задоволення вимог стягувача в рамках даної справи та здійснивши опис та арешт майна належного відповідачу, міг, з урахуванням належних йому прав, звернути стягнення на вказане майно, не змінюючи при цьому спосіб виконання рішення суду.

Відповідно до п.1, п. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

Отже державним виконавцем не було вжито всіх можливих законних способів для виконання рішення суду, при здійсненні яких можливо б було прийти до висновку, що іншим шляхом ніж зміна способу виконання рішення суду, задовольнити вимоги стягувача не вбачається можливим.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів відсутності у відповідача грошових коштів, необхідних для виконання рішення суду, та не підтверджено факт їх невистачання для майбутнього подальшого виконання рішення суду у даній справі.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений можливості звернутися в установленому законом порядку за захистом своїх прав як сторони у виконавчому провадженні, якщо, на його думку, органом Державної виконавчої служби вчинені неправомірні дії або бездіяльність, пов'язані з виконанням судового рішення.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд, належним чином дослідивши матеріали справи, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про зміну способу виконання рішення суду у даній справі.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на апелянта.

Керуючись статтями 43, 33-34, 44, 49, 96, 99, 101 - 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на ухвалу господарського суду Київської області від 26.10.2016 року у справі №911/1043/16 залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Київської області від 26.10.2016 року у справі №911/1043/16 залишити без змін.

3. Справу №911/1043/16 повернути до господарського суду Київської області.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді Н.Ф. Калатай

М.Г. Чорногуз