ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016р. Справа№ 914/2420/16

Господарський суд Львівської області, в складі судді Кітаєвої С.Б., при секретарі судового засідання Зарицькій О.Р., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.Піддубці, Луцький район, Волинська область

до відповідача : Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м.Львів,

про стягнення заборгованості в сумі 24 531,46 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3-представник ( довіреність від 24.06.2015р.);

від відповідача: ОСОБА_4 - представник (довіреність №01-12/10-2016 від 12.10.2016р.).

Права та обов»язки, передбачені ст.ст.20,22 ГПК України , суд роз»яснив представникам сторін. Заяви в порядку ст.20 ГПК України від сторін до суду не надходили.

Суть спору : 20.09.2016 року до Господарського суду Львівської області від Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (позивач) надійшла позовна заява про стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (відповідач) 42 531,46 грн. заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу, з якої 18000,00 грн. заборгованість за Контракт-заявкою №0884 від 4 квітня 2016 року на організацію міжнародних перевезень автомобільним транспортом та 24531,46 грн. заборгованість за Контракт-заявкою №1079 від 20 квітня 2016 року на організацію міжнародних перевезень автомобільним транспортом.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання умов перелічених вище контракт-заявок щодо оплати наданих послуг з перевезення вантажів.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 23.09.2016 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі №914/2420/16, розгляд справи призначено на 19.10.2016 року.

17.10.2016 року до суду поступила від позивача заява про уточнення розміру позовних вимог, у якій позивач просить стягнути на його користь з відповідача 24 531,46 грн. заборгованості за Контракт-заявкою №1079 від 20 квітня 2016 року на організацію міжнародних перевезень автомобільним транспортом.

В судовому засіданні 19.10.2016 року оголошувалась перерва до 09.11.2016 року до 14 год.30 хв., про що до відома представників сторін будо доведено у письмовій формі (під розписку).

З підстав, наведених в ухвалі від 21.10.2016 року зустрічну позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 58482,64 грн. збитків та нарахованих на них 788,31 грн. 3-х процентів річних повернуто заявнику без розгляду.

25.10.2016 року за вх.№42524/16 в документообігу господарського суду зареєстровано заяву представника відповідача ОСОБА_5, а 26.10.2016р. за вх.№42588/16 - клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про ознайомлення із матеріалами справи. 26.10.2016 року представник ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_6 прибув до суду та ознайомився із матеріалами справи, що засвідчив письмовим записом на поданому клопотанні.

09.11.2016 року представником ФОП ОСОБА_2 подано до суду :

:клопотання вих.№01-08/11-2016 від 08 листопада 2016 року про забезпечення фіксування судового процесу у справі №914/2420/16 за допомогою звукозаписувального технічного засобу (клопотання зареєстровано в суді за вх.№44982/16);

:клопотання вих.№-3-08/11-2016 від 08 листопада 2016 року про витребування доказів ( клопотання зареєстровано в суді за вх.№44996/16);

:клопотання вих.№02-08/11-2016 від 08 листопада 2016 року про зупинення провадження у справі (клопотання зареєстровано в суді за вх.№5356/16).

В судове засідання 09.11.2016 року сторони явку повноважних представників забезпечили.

Судом задоволено клопотання представника відповідача вих.№01-08/11-2016 від 08 листопада 2016 року про забезпечення фіксування судового процесу у справі №914/2420/16 за допомогою звукозаписувального технічного засобу (вх.№44982/16): запис судового засідання 09.11.2016 року здійснювався за допомогою технічних засобів, а саме : програмно-апаратного комплексу «Оберіг».

Суд, заслухавши представника відповідача по клопотаннях вих.№-3-08/11-2016 від 08 листопада 2016 року про витребування доказів (вх.№44996/16) та вих.№02-08/11-2016 від 08 листопада 2016 року про зупинення провадження у справі (вх.№5356/16), вислухавши доводи та міркування представника позивача по суті кожного із клопотань, прийшов до висновку про відмову в їх задоволенні.

Згідно із ч.4 ст.22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом вправи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

У п.п.3.10, 3.11 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» роз»яснено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір,- з обов»язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв ( клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи; збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи; об»єднання позовних вимог, чи; зміну предмета або підстав позову.

Виходячи із змісту Заяви позивача №175 від 10.10.2016 року ( вх.№41125/16) про уточнення розміру позовних вимог, а також змісту раніше поданої позовної заяви від 02.09.2016 року (вх.№2608 від 20.09.2016 р.) та конкретних обставин справи, суд розцінює подану позивачем заяву як заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Справа розглядається із врахуванням заяви позивача №175 від 10.10.2016 року (вх.№41125/16) про зменшення розміру позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позов , із врахуванням поданої позивачем заяви про зменшення розміру позовних вимог, підлягає до задоволення.

Звернувшись у суд з даним позовом, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) просить з урахуванням заяви №175 від 10.10.2016 року ( вх.№41125/16) про уточнення позовних вимог, яка є заявою про зменшення розміру позовних вимог, стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 24531,46 грн. заборгованості за надані послуги з перевезення вантажу згідно з Контракт-заявкою №1079 від 20 квітня 2016 року на організацію міжнародних перевезень автомобільним транспортом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не розрахувався за надані позивачем послуги за Контракт-заявкою №1079 на організацію міжнародних перевезень автомобільним транспортом від 20.04.2016 року. Перевезення за маршрутом Rudolph Logistik Gruppe/Automotive,Gutenbergstr 11,Grossmehring-Україна, Львівська область, Стрийський район, с.Нежухів позивачем виконано, вантаж вручено вантажоотримувачу, ТОВ «ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМС УАГмБХ»с.Нежухів, вул.Леоні,1. Підтвердженням вручення вантажу вантажоодержувачу служить СМR №23284450/1. Однак, у встановлені в п.11 Контракт-заявки строки , а саме, після розвантаження, до п»яти банківських днів з часу отримання оригіналів документів, зокрема рахунку, акту виконаних робіт, CMR, відповідач не провів розрахунків з позивачем. Необхідні для оплати документи такі як СМR №23284450/1, рахунок-фактура №171 від 25 квітня 2016р., акт виконаних робіт №167 від 25 квітня 2016р. були направлені на адресу відповідача 17.05.2016р. і отримані ним 20.05.2016 р., що підтверджується фіскальним чеком №5690, копією журналу вихідної кореспонденції ФОП ОСОБА_1, відстеженням пересилання поштових відправлень (штрих кодовий ідентифікатор 333).

Відповідач у відзиві підтверджує, що 20 квітня 2016 року між ним і позивачем було укладено Контракт-заявку №1079 на організацію міжнародних перевезень автомобільним транспортом. Стверджує, що відповідно до п.4 СRМ №23284450/1 дата завантаження вантажу - 20 квітня 2016 року, відповідно до п.24СRМ №23284450/1 дата отримання вантажу - 25 квітня 2016 року, а відповідно до гр.17 СRМ - перевізником вантажу виступав ФОП ОСОБА_1 Відповідач підтверджує, що відповідно до змісту Заявки , ФОП ОСОБА_1 зобов»язувався доставити вантаж за адресою розвантаження ТОВ «ЛЕОНІ ВАЕРІНГ СИСТЕМС УА ГМБХ», с.Нежухів, вул.Леоні,1 (вантажоодержувач). Заперечуючи проти задоволення позовних вимог посилається на те, що 25 квітня 2016 року, при розвантаженні автомобіля перевізника на складі вантажоодержувача останнім було виявлено пошкодження товару, а саме - замокнення коробок з контактами, що підтверджується даними, внесеними у графу 19 СRМ №23284450/1. Факт замокнення товару було зафіксовано у процесі його отримання вантажоодержувачем, а станом на момент завантаження перевізником не було заявлено будь-яких зауважень до стану вантажу,і, як наслідок, у графі 18 СRМ №23284450/1 відсутні відмітки щодо недоліків товару та його упакування. Вантажоодержувач звернувся до ФОП ОСОБА_2 з Дебет нотою №0.88.00168.2016 щодо обов»язку сплати витрат від пошкодження товару в сумі 2048,82 євро. З рахунку ФОП ОСОБА_2 було знято суму завданої шкоди у зв»язку із замокненням вантажу на суму 2048,82 євро, що по курсу НБУ станом на 25.04.2016 року становило 58482,64 грн., підтвердженням чого є повідомлення про оплату №100619713 від 19 травня 2016 року та Виписка за особовим рахунком ФОП ОСОБА_2 від 20 травня 2016 року. Відповідач пояснює, що звертався до позивача із претензією №25/04/16 від 25 квітня 2016 року про відшкодування збитків в сумі 58482,64 грн., однак претензія залишена позивачем без розгляду та без задоволення.

За наведених обставин, та покликаючись на норми ч.6 ст.193 ГК України, ст.538 ЦК України відповідач стверджує, що ним було зупинено виконання обов»язку по сплаті 24 531,46 грн. за рахунком позивача №171 від 25.04.2016 року до виконання зобов»язання позивача щодо відшкодування завданої шкоди.

В судовому засіданні 09.11.2016 року представник відповідача , заперечуючи проти задоволення позову з наведених вище обставин, додатково ствердив про неотримання відповідачем документів від позивача, передбачених Контракт-заявкою,а відтак вважає, що строки оплати перевезення не наступили.

Як встановлено судом, 20 квітня 2016 року укладено Контракт-заявку №1079 на організацію міжнародних перевезень автомобільним транспортом між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, іменований надалі «перевізник», з одного боку, та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , іменованою надалі «замовник» , з іншого боку, про виконання перевезення вантажу автотранспортом на таких умовах : Адреса завантаження:Rudolph Logistik Gruppe/Automotive, Gutenbergstr 11,D-85098 Grossmehring. Дата і час завантаження: 20.04.16. Замитнення: Rudolph Logistik Gruppe/Automotive,Gutenbergstr 11,D-85098 Grossmehring. Митний перехід Краковець. Адреса розвантаження:ТОВ «ЛЕОНІ ваерінг системс УА ГмбХ», Стрий, с.Нежухів, вул.Леоні,1. Розмитнення: ТОВ «Леоні ваерінг системс УА ГмбХ», Стрий, с.Нежухів, вул.Леоні 1.Дата і час розвантаження:22.04.16. Найменування вантажу :automotive. Вартість перевезення: 24 531,46 грн., в тому числі : за кордоном України (завантаження-кордон 1172 км) -21748,00 грн. (ПДВ-0%), по території України (кордон-розвантаження) 150 км) -2783,46 грн. ( ПДВ-0%). До оплати приймаються тільки документи з вищевказаною розбивкою вартості перевезення.

Відповідно до п.11 Контракт-заявки платежі та взаємні розрахунки проводяться після розвантаження, до п»яти банківських днів з часу отримання оригіналів документів:рахунок, акт виконаних робіт, податкова накладна (для платника ПДВ), ЦМР. Відповідно до п.15 Контракт-заявки водій повинен прийняти вантаж по кількості та якості, проконтролювати завантаження та закріплення вантажу. У випадку будь-яких зауважень внести їх в ЦМР на місці завантаження (графа 18), у випадку відсутності відповідних відміток в ЦМР всі пошкодження вантажу і пов»язані з цим витрати покриваються за рахунок перевізника. Перевізник являється відповідальним за всі дії водія, а водій являється вповноваженим представником перевізника ( п.16). Контракт-заявка містить відомості про автомобіль : НОМЕР_3., водія ОСОБА_8.

Контракт-Заявка №1079 від 20 квітня 2016 року на організацію міжнародних перевезень автомобільним транспортом підписана сторонами та завірена їх печатками.

Доставку вантажу здійснено позивачем 25.04.2016року, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №23284450/1. Перевізником, ФОП ОСОБА_1, вручено вантаж вантажоодержувачу, Леоні ваерінг системс УА ГмБХ за адресою : вул.Леоні,1, с.Нежухів, Стрийський район, Україна, що останній засвідчив круглою печаткою ( п.24 ). Дана обставина підтверджується й відповідачем.

За Контракт-заявкою №1079 від 20 квітня 2016р.розмір оплати за міжнародне перевезення вантажу визначено в сумі - 24531,46 грн. Доставку вантажу здійснено позивачем 25.04.2016р., що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) №23284450/1, в п.19 якої зазначено, що замокли коробки (27 шпуль).

Судом встановлено, що на виконання зобов'язань, визначених в п.11 Контракт-заявки 17.05.2016 року перевізник надіслав на адресу замовника документи в підтвердження наданих послуг, в тому числі рахунок-фактуру №171 від 25 квітня 2016 року на суму 24 531,46 грн.( з розбивкою вартості перевезення як обумовлено в п.10 Контракт-заявки), Акт наданих послуг №167 від 25 квітня 2016 року,CMR №23284450/1.

Факт відправлення зазначених вище документів відповідачу підтверджується належно засвідченим витягом з журналу вихідної кореспонденції позивача , оригіналом фіскального чека №5690 про надіслання відповідачу рекомендованого листа 17.05.2016 р.( штрих кодовий ідентифікатор 333), відстеженням пересилання поштових відправлень від 17.05.2016 року ( штрих кодовий ідентифікатор 333). Рекомендований лист відсилався відповідачу на поштову адресу:79034, АДРЕСА_2, яка вказана у Контракт-заявці і на яку позивач скеровував відповідачу оригінали документів за попередньою Контракт-заявкою №0884 від 4.04.2016 р., отримання яких відповідач не заперечує. Крім того, із зазначеної адреси відповідач надсилав позивачу претензію №25/04/16 від 25.04.2016 року що підтверджується наявною у справі копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №410, яку відповідач долучив до матеріалів справи.

Рекомендований лист за номером відправлення 333 отриманий відповідачем 20.05.2016 року, що підтверджується відстеженням пересилання поштових відправлень за цим штрих кодовим ідентифікатором.

Відповідно до п.2. Правил надання послуг поштового зв»язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009р. №270, штриховий кодовий ідентифікатор - штрихова позначка, побудована за певними правилами і призначена для автоматичної ідентифікації реєстрованих поштових відправлень. Цим же пунктом зазначених правил визначено, що реєстроване поштове відправлення - поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

Таким чином, одержання витягу з реєстру відстежень поштових відправлень Укрпошти є неможливим щодо простих поштових відправлень, адже пошук у зазначеному реєстрі відбувається за штрих кодовим ідентифікатором поштового відправлення, який присвоюється лише реєстровим поштовим відправленням.

Крім того, відповідачем не надано доказів того, що в даному конверті, знаходились інші документи та не спростував жодними належними доказами факт не отримання від позивача вищезазначеного пакету документів, згідно п.11 Контракт-заявки №1079 від 20.04.2016р.

У п.1.7 Постанови Пленуму Вишого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» зазначено, зокрема, що оскільки статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури)тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов'язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв'язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв'язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез'явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред'явленою.

Також факт отримання відповідачем CMR , рахунку-фактури №171 від 25 квітня 2016 року встановлено судом з відзиву на позовну заяву вих.№01-17/10-2016 від 17 жовтня 2016р. ( вх.№41564/16) де відповідач стверджує, що оскільки на надіслану ним позивачу 26 травня 2016 року претензію за вих.№25/04/16 від 25 квітня 2016р. з вимогою відшкодування збитків та рахунок-фактуру №19/11 від 23 травня 2016 року на суму завданих збитків 58482,64 грн., які отримані ФОП ОСОБА_1 26.05.2016 р., що підтверджується долученою до відзиву копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач відповіді не отримав (кошти не були перераховані відповідачу), то з боку ФОП ОСОБА_2 було зупинено виконання обов»язку сплати 24 531,46 грн. за рахунком позивача №171 від 25.04.2016 року до виконання зобов»язання позивача щодо відшкодування завданої шкоди».

Виходячи із наведеного, з урахуванням змісту положення п.11 Контракт-заявки №1079 від 20 квітня 2016 року , за яким оплата за надані послуги повинна бути проведена після розвантаження, до п»яти банківських днів з часу отримання оригіналів документів (рахунку, акту виконаних робіт, ЦМР), суд дійшов висновку про настання строку виконання зобов'язання у відповідача щодо оплати наданих позивачем послуг станом на момент звернення позивача з позовом до суду.

Доказів зворотнього, які б спростовували наведене, відповідач суду не надав.

Відповідно до ч.2 ст.36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналах або в належним чином засвідченій копії.

Подані позивачем до справи документи відповідають вимогам ч.2 ст.36 ГПК України .

Враховуючи наведене вище та те, що норми ГПК щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача за вх. №44996/16 від 09.11.16 р. про витребування доказів і вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів на підтвердження обставин на яких грунтуються позовні вимоги чи заперечення на позов.

Відповідачем акт наданих послуг №167 від 25 квітня 2016 року не підписано та не повернуто позивачу , оплату згідно умов Контракт-заявки №1079 не здійснено.

Відповідач підтвердив, що вантаж доставлено позивачем і вручено вантажоодержувачу. Зазначене підтверджується CMR №23284450/1. Крім того, з акту звірки взаєморозрахунків між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 за період :01.01.2016-03.10.2016 вбачається, що відповідачем визнається факт надання позивачем послуг за Актом виконаних робіт №167 від 25 квітня 2016 року вартістю 24 53 ,46 грн. (Акт містить посилання і на Контракт-заявку №1079 від 20.04.2016р. і на Рахунок на оплату №171 від 25 квітня 2016 року), що додатково спростовує доводи відповідача про неотримання від позивача документів та про ненастання строку оплати.

Отже, позивач надав послуги з перевезення в повному об'ємі, посилання відповідача на замокання коробок (27 шпуль), що зазначено в п.19 CMR, не входить до предмету доказування в даній справі і відповідач має право захищати свої інтереси шляхом стягнення з позивача збитків, проте не має права відмовляти позивачу в оплаті наданих послуг.

Як підтверджує сам відповідач у клопотанні про зупинення провадження у справі (вх.№5356/16 від 09.11.16р. ) ФОП ОСОБА_2 подала на розгляд до господарського суду Волинської області позов про стягнення з ФОП ОСОБА_1 шкоди, завданої пошкодженням вантажу за Контракт-заявкою №1079 від 20 квітня 2016 року на загальну суму 59270,95 грн. Господарським судом Волинської області за даним позовом порушено провадження у справі №903/818/16.

Судом перевірено та встановлено, що ухвала господарського суду Волинської області від 07.11.2016 року у справі №903/818/16 за позовом ФОП ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про стягнення 59 270,95 грн. збитків внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Відповідно до п. 3.16 ч. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011, під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"; іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов'язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати, як пов'язана справа, яка розглядається даним судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Проте, розглянувши клопотання відповідача (вх.№5356/16 від 09.11.16року) про зупинення провадження у справі, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні, оскільки розгляд господарським судом Волинської області справи № 903/818/16 не є перешкодою для встановлення відповідно до ст. 43 ГПК України, суттєвих обставин у даній справі при її розгляді господарським судом, а конкретні обставини даної справи надають можливість розглянути даний спір без очікування результатів справи № 903/818/16.

Отже, у даному випадку відсутня така умова зупинення провадження у справі як неможливість розгляду справи.

З огляду на викладене, обставини, наведені відповідачем у клопотанні про зупинення провадження у справі, не є підставами для зупинення провадження у справі №914/2420/16, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем перевезення вантажу за маршрутом, вказаним у Контракт-заявці №1079 від 20.04.2016 року і вручення вантажу вантажоодержувачу.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ч.1 ст. 1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, вчиненої 19 травня 1956 року в м. Женеві, яка набрала чинності для України 17 травня 2007р. (Конвенція), ця конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Відповідно до ст. 4 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Згідно ч. 1 ст. 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом в тому числі може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR). Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Виходячи з умов в п.11 Контракт-заявки №1079, враховуючи отримання оригіналів документів відповідачем 20.05.2016 року, відповідач повинен був провести розрахунок з позивачем за Контракт -заявкою включно по 27.05.2016 року.

Станом на момент звернення позивача з позовом до суду відповідач розрахунків не здійснив.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 538 ЦК України взаємні зобов»язання за договором мають виконуватися одночасно, якщо інше не випливає із закону, звичаїв ділового обороту, договору або змісту зобов»язання.

З огляду на положення ч.3 ст.538 ЦК України, лише у разі невиконання позивачем свого обов'язку відповідач має право зупинити виконання свого обов'язку.

В даному випадку обов»язком позивача було здійснити перевезення вантажу на умовах Контракт-заявки №1079 і вручити вантаж вантажоодержувачу, що позивачем було виконано.

Відтак, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача 24531,46 грн. заборгованості підлягає до задоволення.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України покладається судом на відповідача .

Керуючись ст..ст.1, 2, 4-3, 12, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги , із врахуванням заяви позивача №175 від 10.10.2016 р. (вх.№41125/16 від 17.10.2016р.) задоволити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 79038; відомості про поштову адресу : АДРЕСА_2; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_3; відомості про поштову адресу: АДРЕСА_4; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 24 531,46 грн. заборгованості та 1378,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати відповідно до ст.116 ГПК України.

Рішення підписано 14.11.2016 р.

Суддя Кітаєва С.Б.