ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.11.2016 Справа № 904/4584/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Комінмет", м. Дніпропетровськ

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", м. Київ

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Комінметінвест-Центр", м. Дніпропетровськ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю спеціалізованого підприємства по оцинкуванню труб "Комінметінвест", м. Дніпропетровськ

про визнання недійсним договору поруки від 29.10.2013р. № 1-0457/13/14-Р

Головуючий колегії ОСОБА_1

Судді Мельниченко І.Ф.

ОСОБА_2

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача-1: ОСОБА_3, дов. № 10/03-02 від 03.06.2016р. представник;

від відповідача-2: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Комінмет" звернулося до господарського суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір поруки від 29.10.2013р. № 1-0457/13/14-Р, який укладений між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комінметінвест-Центр".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний договір поруки укладено з боку ТОВ "Комінметінвест-Центр" із перевищенням обсягів цивільної дієздатності, вказаний договір суперечить меті діяльності та призводить до збитків підприємства відповідача-2. Вказані обставини, на думку позивача, є достатніми підставами для визнання спірного договору поруки недійсним.

Справа розглядається за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Товариства з обмеженою відповідальністю спеціалізованого підприємства по оцинкуванню труб "Комінметінвест".

Ухвалою господарського суду від 15.07.2016р. задоволено заяву судді Панни С.П. про самовідвід від розгляду справи № 904/4584/16.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2016р. № 503 призначено повторний автоматизований розподіл справи, та відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2016р. справу № 904/4584/16 передано для розгляду судді Рудь І.А.

Ухвалою господарського суду від 21.07.2016р. справу прийнято до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

Відповідач-1 позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов від 08.07.2016р. зазначив, що відповідно чинного законодавства, укладеним договором поруки права та інтереси позивача ніяким чином не порушені, а також відсутні жодні підстави для звернення до суду з зазначеним позовом. Крім того, договір поруки від 29.10.2013р. № 1-0457/13/14-Р укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 29.10.2013р. № 1-0018/13/14-KL та підписаний директором ТОВ "Комінметінвест-Центр" ОСОБА_4, повноваження якої підтверджені протоколом позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Комінметінвест-Центр» від 14.10.2013р. № 37, відповідно до якого позивач в особі директора ОСОБА_5 був присутній на позачергових зборах, та обраний головою зборів. Отже, договір поруки підписаний повноважними представниками сторін та скріплений їх печатками; підстави для визнання спірного договору недійсним відсутні.

Відповідач-2 явку повноважного представника у призначені судові засідання не забезпечив, надав до суду відзив на позовну заяву від 13.07.2016р. № 13-1, в якому підтвердив факт укладення спірного договору поруки Однак, зазначив, що у відповідача-2 відсутнє рішення учасників про укладення вказаного договору поруки від 29.10.2013р. № 1-0457/13/14-Р з ПАТ "Банк Форум" на забезпечення виконання кредитного договору від 29.10.2013р. № 1-0018/13/14-KL, укладеного між ПАТ "Банк Форум" та ТОВ спеціалізованого підприємства по оцинкуванню труб "Комінметінвест".

04.08.2016р. на адресу суду надійшло клопотання позивача від 03.08.2016р. про призначення судової почеркознавчої експертизи, обґрунтоване тим, що загальними зборами учасників ТОВ "Комінметінвест-центр" не було схвалено укладення директором ОСОБА_6 оскаржуваного договору поруки, а протокол . позачергових загальних зборів учасників ТОВ "Комінметінвест-центр" від 14.10.2013р. № 37 було підписано не директором ТОВ «ТД» Комінмет» ОСОБА_5, а іншою особою із наслідуванням його підпису. У звязку із чим позивач просить суд призначити у справі судову почеркознавчу експертизу на предмет встановлення належності підпису у вказаному протоколі загальних зборів директору підприємства позивача ОСОБА_5 В судовому засіданні 04.08.2016р. клопотання позивача залишене судом невирішеним до встановлення обставин справи.

Третя особа надала письмові пояснення від 08.08.2016р. № 01-34/39-08, в яких зазначила, що Товариство з обмеженою відповідальністю спеціалізоване підприємство по оцинкуванню труб "Комінметінвест" є позичальником за кредитним договором від 29.10.2013р. № 1-0018/13/14-KL, укладеним із ПАТ «Банк Форум», в забезпечення виконання якого між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комінметінвест-Центр" (поручитель) укладений спірний договір поруки. Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2016р. у справі № 904/11047/15 ТОВ СПОТ «Комінметінвест» визнано банкрутом в порядку ст.. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду від 22.03.2016р. у вказаній справі кредиторські вимоги ПАТ «Банк Форум» визнано в розмірі 2 436 грн. 00 коп. (1 черга), 87 553 912 грн. 78 коп. (4 черга), 6 682 659 грн. 57 коп. (6 черга) та включені до реєстру вимог кредиторів. Таким чином, факт заборгованості третьої особи перед банком за кредитним договором від 29.10.2013р. № 1-0018/13/14-KL на суму 94 236 572 грн. 35 коп. встановлений господарським судом в межах справи про банкрутство ТОВ СПОТ «Комінметінвест». Крім того, вказує, що обставини укладання спірного договору поруки третій особі не відомі. Проте, якщо зазначені позивачем у позові обставин відповідають дійсності, вважає наявними підстави для визнання вказаного договору поруки недійсним.

В порядку ст. 30 ГПК України, за клопотанням відповідача-1, в судовому засіданні 17.08.2016р. були відібрані пояснення у директора ТОВ "Торговий дім "Комінмет" ОСОБА_5, який зазначив, що в протоколі позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Комінметінвест-Центр» від 14.10.2013р. № 37 міститься підпис іншої особи із наслідуванням його підпису.

Крім того, в судовому засіданні 17.08.2016р. представником відповідача-1 заявлено клопотання про виклик у судове засідання директора ТОВ «Комінметінвест-Центр» ОСОБА_4 в порядку ст.. 30 Господарського процесуального кодексу України для надання пояснень щодо обставин укладання спірного договору поруки, яке задоволено господарським судом.

Ухвалою господарського суду від 27.09.2016р. вирішено розглядати справу № 904/4584/16 колегіально.

Розпорядженням керівника апарату суду від 28.09.2016р. № 784 призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи № 904/4584/16 та протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 28.09.2016р. визначений склад колегії: головуючий суддя - Рудь І.А., судді Мельниченко І.Ф., Манько Г.В.

Ухвалою господарського суду від 03.10.2016р. справу № 904/4584/16 прийнято до розгляду в колегіальному складі.

Викликана судом директор ТОВ «Комінметінвест-Центр» ОСОБА_4 у призначені судові засідання для надання пояснень не зявилась, про причини неявки суд не повідомила.

У призначені судові засідання 20.10.2016р. та 15.11.2016р. позивач, відповідача-2 та третя особа явку своїх повноважних представників не забезпечили.

20.10.2016р. та 14.11.2016р. на адресу суду надійшли клопотання позивача та відповідача-2 про відкладення розгляду справи, мотивовані неможливістю забезпечити явку повноважних представників у призначені судові засідання через хворобу та відрядження; докази на підтвердження поважності причини неявки, зазначених у клопотаннях, зобовязувались надати до суду пізніше.

Слід зазначити, що ухвалою господарського суду від 20.10.2016р. був відкладений судовий розгляд справи за клопотаннями позивача та відповідача-2, проте доказів на підтвердження поважності причини неявки представників вказаних сторін, про які велась мова в поданих клопотаннях, останніми до матеріалів справи не надано.

Враховуючи закінчення встановленого законом строку розгляду справи; повідомлення судом належним чином позивача, відповідача-2 та третю особу про час та місце судового засідання у справі, що підтверджується наявними у справі доказами; достатність матеріалів справи для винесення рішення у справі; можливість уповноваження позивачем та відповідачем-2 інших представників для представлення інтересів в суді, колегія суддів вважає за необхідне клопотання позивача та відповідача-2 відхилити, та розглянути справу за відсутності вказаних представників.

Відповідно до ст.75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст.85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача-1, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

29.10.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю спеціалізованим підприємством по оцинкуванню труб "Комінметінвест" (позичальник) укладено кредитний договір № 1-0018/13/14-KL (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого кредитор на умовах, визначених цим Договором, відкриває відновлювальну лінію, в рамках якої надає позивальнику кредитні кошти окремими частинами на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах визначеної цим Договором граничної суми коштів, а позичальник зобовязується вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь кредитора проценти та комісії в розмірі, в строки та на умовах, визначених цим Договором (п. 1.1 Кредитного договору).

За умовами п. 1.2 Кредитного договору протягом всього періоду дії цього Договору максимальна заборгованість позичальника не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 4 000 000,00 дол. США (чотири мільйони доларів США 00 центів).

Надання Кредиту за цим Договором можливо в валюті, долар США (п. 1.2.1 Кредитного договору).

Згідно п. 1.3 Кредитного договору кредит надається з метою (на цілі): поповнення оборотних коштів позичальника. Використання кредиту на будь-які інші цілі, окрім зазначених в цьому Договорі, заборонено.

Кредитування позичальника за цим Договором здійснюється протягом 3-х років від дати його укладення, до 28.10.2016р. (включно), що є максимально можливим кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом (п. 1.4 Кредитного договору).

При цьому, позичальник зобов'язаний погашати заборгованість за усіма вибірками згідно з п.п.2.3 цього Договору, але, в будь-якому випадку не пізніше:

- кінцевого терміну 28.10.2014р. (включно) для вибірок, що надані протягом першого року кредитування;

- кінцевого терміну 28.10.2015р. (включно) для вибірок, що надані протягом другого року кредитування

- кінцевого терміну 28.10.2016р. (включно) для вибірок, що надані протягом третього року кредитування (п.4.1.1 Кредитного договору).

Пунктом 1.5 Кредитного договору визначено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим Договором кредитор укладає/приймає:

1.5.1 договір поруки з ТОВ «Комінметінвест-Центр» (ідентифікаційний код 33564395, надалі - поручитель-1);

1.5.2. договір поруки з ПАТ «Комінмет» (ідентифікаційний код 05393062. надалі - поручитель-2), укладений у відповідності з умовами п. 5.2.12. цього Договору;

1.5.3. договір поруки з ПрАТ «ДМЗ «Комінмет» (ідентифікаційний код 34364937 надалі - поручитель-3), укладений у відповідності з умовами пункту 5.2.12. цього Договору;

1.5.4. договір застави з поручителем-1 щодо рухомого майна, а саме обладнання технологічної лінії (агрегат поздовжнього різання 1.850*(1-12ю7 мм)) марки Fagor, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Комінтерну, буд. 7.

З метою забезпечення виконання позичальником умов Кредитного договору, 29.10.2013р. між Публічним акціонерним товариством "Банк Форум" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комінметінвест-Центр" (поручитель) укладено договір поруки № 1-0457/13/14-Р (надалі-Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1 Договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне та своєчасне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю спеціалізоване підприємство по оцинкуванню труб «Комінмеиінвест», ідентифікаційний код за , адреса місцезнаходження: 49023. обл. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ, вул. Артюшенка, буд. 3, кімн. 19, надалі - боржник, у повному обсязі зобов'язань за Кредитним договором № 1-0018/13/14-КІ- від 29.10.2013р. (надалі - Кредитний договір), а саме: повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених Кредитним договором.

З підписанням цього Договору поручитель надає згоду на будь-яку зміну Кредитного договору (як-то: зміну ліміту кредитування, зміну розміру процентної ставки та/або розміру комісій, зміну розміру штрафних санкцій, зміну порядку та строків виконання зобов'язань та ін), внаслідок якої, в тому числі, може бути збільшено обсяг відповідальності поручителя, але за умови, що при такій зміні Кредитного договору обсяг відповідальності поручителя не буде перевищувати двократного розміру відносно первинного обсягу відповідальності поручителя, зазначеного в статті 2 цього Договору.

Відповідальність у збільшеному обсязі, як це зазначено вище, поручитель приймає на себе в повному обсязі та на умовах солідарності з боржником.

Отримання додаткової згоди поручителя на зміну Кредитного договору на умовах, зазначених в цьому пункті Договору, не є обов'язковим.

Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за порушення зобов'язань за Кредитним договором будь-яким новим боржником у випадку переведення боргу за Кредитним договором на підставах, передбачених законодавством та/або у випадку припинення юридичної особи - боржника за Кредитним договором.

У разі порушення боржником забезпечених порукою згідно з Договором зобов'язань за Кредитним договором поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а кредитор, відповідно, має право звернутись з вимогою про повне або часткове виконання будь-якого із забезпечених порукою зобов'язань як до боржника та поручителя разом, так і до будь-кого з них окремо.

Відповідно до п. 1.2 Договору поруки поручитель підтверджує, що має копію Кредитного договору з усіма додатками, змінами та доповненнями, вичерпно ознайомлений зі змістом Кредитного договору та засвідчує повне розуміння і відсутність будь-яких заперечень до його змісту.

По закінченні 3 робочих днів від дати отримання поручителем письмової вимоги кредитора щодо необхідності виконання забезпечених порукою зобов'язань (відповідної частини) поручитель доручає кредитору в порядку договірного списання списати (списувати) кошти з будь-яких рахунків (поточних, вкладних), як відкритих, так і тих, що будуть відкриті, у кредитора, в сумі, яка дорівнює сумі заборгованості боржника перед кредитором, включаючи можливу неустойку (штрафи, пені), а у випадку недостатності коштів для повного виконання зобов'язань поручителя за Договором - кошти в наявній (доступній) сумі.

Згідно п. 5.9 Договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до настання однієї з наступних обставин:

5.9.1 виконання (в тому числі дострокового) боржником забезпеченого порукою зобовязання, визначеного в ст.. 2 цього Договору;

5.9.2 погашення поручителем всієї заборгованості боржника за Кредитним договором у порядку та строки, визначені цим Договором;

5.9.3 також поруки припиняється якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого порукою, не предявить вимоги до поручителя (п. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України).

Позивач посилається на те, що з Єдиного державного реєстру судових рішень йому стало відомо про наявність в провадженні господарського суду Дніпропетровської області судової справи №904/1163/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до Товариство з обмеженою відповідальністю "Комінметінвест-Центр", третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю спеціалізоване підприємство по оцинкуванню труб «Комінметінвест» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1-0018/13/14-КL від 29.10.2013р. в сумі 3 582 033, 13 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.02.2015 року складає 101 543 711, 58 грн.

Позивач зазначає, що він як учасник Товариства з обмеженою відповідальністю "Комінметінвест-Центр", розмір частки статутного капіталу якого складає 1 000 000,00 грн. вважає, що наявність договору поруки №1-0457/13/14-Р від 29.10.2013р. порушує його права та законні інтереси, оскільки укладення даного договору має наслідком можливість спричинення збитків Товариству з обмеженою відповідальністю "Комінметінвест-Центр" у сумі 101 543 711,58 грн. Вказані обставини безпосередньо впливають на платоспроможність підприємства, учасником якого є позивач, а також на розмір дивідендів, право на одержання яких є законним правом позивача.

Крім того, оскаржуваний договір поруки укладено з боку ТОВ "Комінметінвест-Центр" із перевищенням обсягів цивільної дієздатності, вказаний договір суперечить меті діяльності та призводить до збитків підприємства відповідача-2.

Вказані обставини, на думку позивача, є достатніми підставами для визнання спірного договору поруки недійсним в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України, проти чого заперечує відповідач-1, що і є причиною спору.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 638 Цивільного Кодексу України та ст. 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умова договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні засади поруки визначені Цивільним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (ч. ч. 1, 2 ст. 553 Цивільного кодексу України).

Порука як вид забезпечення зобов'язання спрямована на можливість задоволення вимог кредитора за рахунок солідарного або субсидіарного боржника за цим зобов'язанням у випадку його порушення основним боржником.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути зокрема, визнання правочину недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до п. п. 1, 2, 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6.11.2009 р. № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Як зазначено у постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

У силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

У даному випадку позивач посилається на те, що оскаржуваний договір поруки укладено з боку ТОВ "Комінметінвест-Центр" із перевищенням обсягів цивільної дієздатності, оскільки директору ОСОБА_4, що підписала спірний договір з боку поручителя, не мала необхідного обсягу цивільної дієздатності та в порушення положень п. 15.2.11 ст. 15, п. 17.2 ст. 17 статуту ТОВ "Комінметінвест-Центр" рішення про укладання договору поруки загальними зборами товариства не приймалося, та у подальшому спірний правочин відповідачем-2 не схвалювався. Крім того, вказаний договір поруки суперечить меті діяльності ТОВ "Комінметінвест-Центр" та призводить до збитків даного підприємства, що безпосередньо впливає на платоспроможність підприємства відповідача-2, учасником якого є позивач, а також на розмір дивідендів, право на одержання яких є законним правом позивача.

Колегія суддів критично оцінює вказані посилання позивача з огляду на наступне.

За нормами ст. 92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників.

Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Пунктом. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" № 11 від 29.05.2013р. визначено, що у господарських відносинах правочин (договір), як правило, вчиняється шляхом складання документа (документів), що визначає (визначають) його зміст і підписується безпосередньо особою, від імені якої він вчинений, або іншою особою, яка діє в силу повноважень, заснованих, зокрема, на законі, довіреності, установчих документах. Для вчинення правочинів органи юридичної особи не потребують довіреності, якщо вони діють у межах повноважень, наданих їм законом, іншим нормативно-правовим актом або установчими документами. Вирішуючи спори, пов'язані з представництвом юридичної особи у вчиненні правочинів, господарські суди повинні враховувати таке. Письмовий правочин може бути вчинений від імені юридичної особи її представником на підставі довіреності, закону або адміністративного акта. Особа, призначена повноважним органом виконуючим обов'язки керівника підприємства, установи чи організації, під час вчинення правочинів діє у межах своєї компетенції без довіреності.

Припис абзацу першого частини третьої статті 92 ЦК України зобов'язує орган або особу, яка виступає від імені юридичної особи не перевищувати своїх повноважень. Водночас саме лише порушення даного обов'язку не є підставою для визнання недійсними правочинів, вчинених цими органами (особами) від імені юридичної особи з третіми особами, оскільки у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (абзац другий частини третьої статті 92 ЦК України). Отже, позов про визнання недійсним відповідного правочину може бути задоволений у разі доведеності юридичною особою (позивачем) у господарському суді тієї обставини, що її контрагент знав або повинен був знати про наявні обмеження повноважень представника цієї юридичної особи, але, незважаючи на це, вчинив з ним оспорюваний правочин (що не отримав наступного схвалення особи, яку представляють). Наприклад, третя особа, укладаючи договір, підписаний керівником господарського товариства, знає про обмеження повноважень цього керівника, оскільки є акціонером товариства і брала участь у загальних зборах, якими затверджено його статут (п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р.).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, під час укладання спірного договору поруки на підтвердження повноважень директора ТОВ "Комінметінвест-Центр" ОСОБА_4 банку був наданий протокол позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Комінметінвест-Центр» від 14.10.2013р. № 37, відповідно до змісту якого загальними зборами учасників товариства одноголосно вирішено надати майнову поруку за зобовязаннями ТОВ СПОТ «Комінметінвест» перед ПАТ «Банк Форум» за його зобовязаннями відповідно до умов кредитування та уповноважити директора Товариства ОСОБА_4 або визначену нею особу (шляхом надання відповідної довіреності) на укладання з ПАТ «Банк Форум» від імені ТОВ "Комінметінвест-Центр" відповідного договору застави з правом укладення будь-яких договорів про внесення змін (додаткових договорів/угод) до зазначеного договору, а також з правом визначення решти істотних умов цього договору, що прямо не передбачені цим рішенням Загальних зборів учасників Товариства та в подальшому - забезпечити виконання Товариством умов усіх вказаних договорів, для чого надати директору Товариства ОСОБА_4 або визначеній нею особі право підпису усіх необхідних документів, що пов'язані з виконанням цього рішення загальних зборів учасників Товариства.

Крім того, відповідно до наданого протоколу, позивач (ТОВ Торговий дім «ОСТ», правонаступником якого згідно статутних документів є ТОВ «Торговий дім» Комінмет»), в особі директора ОСОБА_5 був присутній на зазначених позачергових зборах, був обраний головою зборів та голосував за прийняте рішення стосовно надання повноважень директору ТОВ "Комінметінвест-Центр" на укладання спірного договору (т.1, а.с 89-90).

Разом з тим, відповідно до п. 1.4 Договору поруки поручитель засвідчив, що фізична особа, яка зазначена в преамбулі Договору і підписує його від імені поручителя, наділена достатніми для цього повноваженнями, що не скасовані і не обмежені, всі вимоги чинного законодавства України, установ документів, а також всі внутрішні процедури поручителя, необхідні для реалізації цих повноважень, виконані в повному обсязі і належним чином.

Одночасно, за приписами п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р., наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (стаття 241 ЦК України). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено; тому господарський суд повинен у розгляді відповідної справи з'ясовувати пов'язані з цим обставини. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів і т. ін.). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

За встановлених обставин, з урахуванням наведених приписів чинного законодавства, факт перевищення директором вказаного Товариства ОСОБА_4 повноважень при укладанні договору поруки від 29.10.2013р. № 1-0457/13/14-Р, колегія суддів вважає не доведеним.

Крім того, колегія суддів прийняла до уваги ухилення керівника ТОВ "Комінметінвест-Центр" від явки у судове засідання за викликом суду для надання пояснень щодо обсягу наданих їй повноважень при підписання спірного договору поруки.

Пояснення директора ТОВ «Торговий дім» Комінмет» у судовому засіданні щодо належності йому підпису у протоколі позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Комінметінвест-Центр» від 14.10.2013р. № 37, зміст яких наведено в описовій частині цього рішення, не є переконливими як підстава для задоволення даного позову та як підстава для призначення почеркознавчої експертизи, про що буде зазначено нижче.

Водночас, з урахуванням змісту статуту ТОВ "Комінметінвест-Центр", відповідно до якого Товариство має право здійснювати будь-яку не заборонену чинним законодавством господарську діяльність, зокрема, від свого імені укладати угоди, в тому числі дарування, набувати майнові та особисті немайнові права і нести обовязки, надавати благодійну допомогу тощо (п.п. 1.4, 4.2, 4.2.28 Статуту), а також приписи ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України, ст. 42 Господарського кодексу України, колегія суддів не вбачає в діях відповідача-2 по укладанню спірного договору поруки суперечностей меті діяльності Товариства

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем не наведено жодних обґрунтувань наявності підстав, передбачених ст. 215 ЦК України, з якими закон пов'язує недійсність правочину, а також не доведено належними доказами порушення прав та інтересів позивача укладанням спірного договору, у звязку з чим колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

За встановлених обставин, клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі задоволенню не підлягають з підстав недоцільності призначення судової експертизи. Так, на сторони покладено обов'язок доказування обставин, на які вони посилаються як на підстави своїх вимог і заперечень. При цьому, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Разом з тим, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивачем підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним та спростування доводів, викладених у позовній заяві іншими доказами у справі.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 36, 43, 45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Головуючий колегії Суддя Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_7 ОСОБА_2

Повне рішення складено - 17.11.16р.