ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016 року Справа № 904/7409/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Кузнецової І.Л. (доповідач),

суддів Широбокової Л.П., Сизько І.А.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, представник, довіреність № б/н від 22.07.2016 р., ОСОБА_2, представник, довіреність № б/н від 22.07.2016 р.,

від відповідача: ОСОБА_3, представник, довіреність № б/н від 11.01.2016 р.,

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю виробничої фірми "Віртуоз і Ко" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016р. у справі №904/7409/16

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю виробничої фірми "Віртуоз і Ко", м.Дніпро

до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Созидатель", м.Дніпро

про визнання недійсним договору постачання №140116 від 14.01.2016р.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016р. у справі №904/7409/16 (суддя Петренко І.В.) товариству з обмеженою відповідальністю виробничій фірмі (далі-ТОВ ВФ) "Віртуоз і Ко" відмовлено в задоволенні позову до товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Созидатель"(далі-ТОВ "ВКФ "Созидатель") про визнання недійсним договору постачання №140116 від 14.01.2016р.;

- приймаючи рішення, господарський суд виходив з відсутності порушень закону при укладанні спірного договору, з того, що можливість визначити в договорі розмір процентів річних більше, ніж три процента передбачена ст.625 Цивільного кодексу України , а також з недоведеності позивачем наявності у сторін різних редакцій спірного договору, оскільки оригінал останнього без поважних причин ним не надано;

- не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ ВФ"Віртуоз і Ко" подало апеляційну скаргу, в якій з посиланням на неповне з"ясування господарським судом обставин, що мають значення для справи та на неправильне застосування ним норм матеріального і процесуального права просить це рішення скасувати, постановити нове рішення та задовольнити позовні вимоги;

- у поданій скарзі йдеться про прийняття оскаржуваного рішення у першому судовому засіданні при наявності повідомлення суд позивачем про неможливість представнику з"явитися в дане засідання, про те, що судом фактично порушені права позивача на справедливий розгляд справи, передбачені Конвенцією про захист прав і основних свобод людини, не досліджені докази, не оглянуто оригінал договору, котрий наявний у позивача, про те, що під час засідання по справі №904/5981/16 в господарському суді Дніпропетровської області, в якій предметом розгляду є спір між сторонами з приводу існуючої заборгованості за договором постачання №140116 від 14.01.2016р. було виявлено невідповідність наданого відповідачем примірника договору примірнику, наявного у позивача в частині визначення розміру відсотків за прострочення в оплаті партії товару, про те, що зазначена розбіжність могла виникнути в результаті того, що сторони довгий час узгоджували істотні умови договору та обмінювалися повідомленнями по електронній пошті з різними його редакціями, узгодивши в телефонному режимі з відповідачем остаточну редакцію договору, позивачем було направлено два екземпляра договору засобами поштового зв"язку для підписання, згодом позивач отримав від відповідача підписаний примірник договору, в якому п.5.2 договору містився в редакції, запропонованій позивачем, від відповідача не надійшло жодних заперечень стосовно зазначеного пункту договору, але під час ознайомлення з матеріалами справи №904/5981/16 позивачем і виявлено відмінність редакції п.5.2 в примірнику договору, який було надано відповідачем до цієї справи, а також про те, що договір, укладений сторонами не відповідає вимогам ч.1 ст.229 Цивільного кодексу України, оскільки виявлена розбіжність між змістом примірників договору позивача і відповідача свідчить, що сторони помилилися стосовно однієї з умов договору, яка має істотне значення для них обох;

- скаржником заявлено клопотання про призначення по справі судової технічної експертизи договору №140116 від 14.01.2016р. з переліком питань, які, на його думку, мають бути поставлені на вирішення цієї експертизи (а.с.75-76);

- в обґрунтування клопотання покладені обставини щодо неповернення відповідачем позивачу до теперішнього часу належним чином оформленого примірника договору, у зв"язку з чим, зі сторони відповідача мала місце підміна умов договору в односторонньому порядку;

- відповідач вважає рішення суду обґрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на невідповідність дійсності доводів скаржника, оскільки підписаний проект договору було надано позивачу в офісі відповідача, позивач підписав два екземпляри, один з яких залишився у відповідача, запропонований відповідачем проект договору містив усі істотні умови для його укладення, у тому числі, 36 процентів річних від суми простроченого платежу, дані умови в повній мірі узгоджуються з чинним законодавством, на те, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 30.08.2016р. у справі №904/5981/16 з ТОВ"Віртуоз і Ко" на користь ТОВ "ВКФ"Созидатель" на підставі договору №140116 від 14.01.2016р. були стягнуті основний борг, 36 процентів річних та втрати від інфляції за несвоєчасну оплату поставленого товару і лише після пред"явлення позову по цій справі відповідач звернувся до суду з позовом про визнання вказаного договору недійсним, а також на те, що спірний договір укладено сторонами відповідно до норм чинного законодавства, що підтверджується підписом директора підприємства позивача по даній справі, завіреним печаткою підприємства на кожному аркуші договору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.08.2016р. ТОВ ВФ"Віртуоз і Ко" звернулося з позовом до господарського суду про визнання недійсним договору постачання №140116 від 14.01.2016р., укладеного ним з ТОВ"ВКФ "Созидатель".

Обставини, які слугували підставою для звернення з позовом ідентичні обставинам, наведеним в апеляційній скарзі.

Як правові підстави для визнання договору недійсним позивачем визначені положення ч.1 ст.229 Цивільного кодексу України.

Відповідно до наданої до апеляційної скарги копії договору ТОВ"ВКФ"Созидатель" (постачальник) зобов"язалося передати ТОВ ВФ"Віртуоз і Ко" (покупцю) металопродукцію (товар) окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою), кількості, які зазначаються у рахунках-фактурах до договору, що являються його невід"ємною частиною, а ТОВ ВФ"Віруоз і Ко" прийняти товар і оплатити його на умовах, встановлених договором.

Згідно з п.2.2 договір діє до 31.12.2016р..

В п.5.2 договору передбачено, що при оплаті партії товару на умовах відстрочення платежу, якщо це передбачено окремими додатковими угодами сторін та/або специфікаціями в письмовій формі, при простроченні оплати товару покупець на вимогу постачальника сплачує йому: суму боргу за весь період прострочення платежу, пеню, що нараховується на несплачену суму за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, 3 відсотки річних від суми простроченого платежу.

В процесі розгляду справи ТОВ"ВКФ"Созидатель" надано копію договору №140116 від 14.01.2016р., згідно з якою сторонами узгоджені умови п.5.2 останнього в такій редакції: "При оплаті партії товару на умовах відстрочення платежу, якщо це передбачено окремими додатковими угодами сторін та/або специфікаціями в письмовій формі, при простроченні оплати покупець на вимогу постачальника сплачує йому: суму боргу за весь період прострочення платежу; пеню, що нараховується на несплачену суму за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, 36 відсотків річних від суми простроченого платежу.".

За результатами розгляду справи господарським судом прийнято оскаржуване рішення.

Оригінал договору надано представником відповідача в судовому засіданні та оглянуто колегією суддів.

Відповідно до ч.1 ст.229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

В п.3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставини, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину.

Обов'язок доведення відповідних обставин покладається на позивача.

Згідно з ст.ст.33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Щодо досліджуваної справи, то в порядку, встановленому наведеними вище процесуаль-ними нормами обставини, з якими закон пов"язує визнання договору недійсним як укладеного під впливом помилки позивачем не доведені.

Так, недоведеними позивачем є обставини по суті помилки при умові наявності у нього копії договору з редакцією п.5.2 останнього по встановленню відповідальності за несвоєчасну оплату товару у вигляді 3 відсотків річних від простроченої суми.

Не доведено позивачем і в чому полягає неправильне сприйняття ним, як стороною договору, умов, передбачених вказаним пунктом, а також вплив такого сприйняття на його волевиявлення, за відсутності якого можна було вважати, що договір не було б вчинено сторонами.

Не зазначено позивачем також в чому саме полягає істотність помилки та неможливість її усунення, оскільки відповідно до ст.188 Господарського кодексу України сторона, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що доводи позивача, на підставі яких запропоновано визнати договір недійсним згідно з ч.1 ст.229 Цивільного кодексу України та обставини по отриманню від відповідача договору в редакції п.5.2 в частині відповідальності у виглядів 3 відсотків є взагалі взаємовиключними.

Отже, представлення копії договору №140116 від 14.01.2016р. з іншою ніж у відповідача редакцією п.5.2 не свідчить про укладення позивачем договору в редакції відповідача під впливом помилки.

З огляду на викладене позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Тому рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржника стосовно прийняття господарським судом оскаржуваного рішення на першому судовому засіданні без врахування клопотання товариства про відкладення розгляду справи внаслідок знаходження представника у відрядженні визнані колегією суддів безпідставними тому, що ст.77 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду по відкладенню розгляду справи, а не його обов"язок.

Одночасно слід зазначити, що причини відкладення розгляду справи товариством документально не підтверджені.

Крім того, в абз.2 п.3.9.2 постанови Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" роз"яснено, що господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Обставини щодо неможливості заміни представника товариства і неможливості розгляду справи господарським судом без участі представника товариства у встановленому порядку скаржником не доведені.

Клопотання скаржника про призначення по справі судової технічної експертизи задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.3 ст.101 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Обставини щодо підміни відповідачем умов договору не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.101 -103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016р. у справі №904/7409/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя Л.П.Широбокова

Суддя І.А.Сизько

Повна постанова складена 15.11.2016р.