ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" листопада 2016 р.Справа № 924/822/16

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладія С.В., розглянувши матеріали за позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" м. Хмельницький

до державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" м. Кам'янець-Подільський, Хмельницької області

про стягнення 20937,15 грн.

Представники сторін:

позивача: ОСОБА_1 за довіреністю №1985/18 від 18.04.2016р.

відповідача: не зявився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача 20937,15 грн., з яких 16890,21 грн. заборгованості за спожитий природний газ та 3161,87 грн. пені 256,40 грн. 3% річних, 628,67 грн. нарахувань за встановленим індексом інфляції згідно ст. 625 Цивільного кодексу України. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що відповідачем неналежно виконано умови типового договору розподілу природного газу №09420NN3AGEP016.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в відзиві на позов та його представник в попередніх судових засіданнях проти позову заперечує. Посилається на те, що позивачем не були дотримані вимоги надіслання заяви приєднання до публічного договору та порядок присвоєння персонального ЕІС-коду, порядок визначення ціни та розрахунок вартості отриманих послуг, що прямо повязані із вказаними положеннями Кодексу газотранспортної системи. Крім того, відповідно до ч.3 ст.83 Господарський процесуальний кодекс України, просить зменшити розмір пені в звязку з тим, що відповідач відноситься до обєктів, які мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави у сфері оборони.

Ухвалою господарського суду від 25.10.2016р. та від 31.10.2016р. відповідно до ст. 30 ГПК України, за клопотанням відповідача було викликано для дачі пояснень працівника ОСОБА_2

ОСОБА_2 в судове засідання для дачі пояснень не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Суд, оцінивши подані сторонами по справі докази вважає за можливе прийняти рішення по суті.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Згідно заявки приєднання, що підтверджується реєстром отримання від 01.01.2016р. між публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" та державним підприємством Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" м. Кам'янець-Подільський, Хмельницької області було укладено договір розподілу природного газу №09420NN3AGEP016, у п. 1.1 якого вказано, що цей типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

За умовами п. 1.2 договору його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 р. №2494.

Цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку у встановленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу (п. 1.3 договору).

Згідно з п. 1.4 договору терміни, що використовуються у цьому договорі, мають такі значення, зокрема: оператор ГРМ - оператор газорозподільної системи в особі публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз", що здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 26.03.2015 р. (переоформлення рішенням від 01.09.2015 р. №2248); послуга з розподілу природного газу - послуга оператора ГРМ, яка надається споживачу та включає в себе забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його об'єкта і розподіл (переміщення) належного споживачу (його постачальнику) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об'єкта споживача; постачальник - суб'єкт господарювання, з яким споживач в установленому порядку уклав договір постачання природного газу; сайт оператора ГРМ (сайт) - офіційний сайт оператора ГРМ в мережі Інтернет, розміщений за адресою: km.104.ua, який містить чинну редакцію цього договору та Кодексу газорозподільних систем, права та обов'язки сторін (визначених цим договором), іншу інформацію, а також порядок звітності та формування об'ємів (обсягів) природного газу за відповідний період; споживач - фізична або юридична особа чи фізична особа-підприємець, об'єкт якої підключений до газорозподільної системи оператора ГРМ.

За цим договором оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1 договору).

У п. 2.3 договору зазначено, що при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися Законом України "При ринок природного газу" та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов'язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього договору та Кодексу газорозподільних систем.

Оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1 договору).

Відповідно до п. 6.2 договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора про його встановлення.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.3 договору).

Згідно з абз. 1 п. 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ.

У абзацах 3 та 4 п. 6.4 договору сторони погодили, що оплата здійснюється виключного грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом надання послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.6 договору).

До обов'язків оператора ГРМ п. 7.1 договору відносить, зокрема, обов'язок розміщувати на сайті чинні тарифи на послуги з розподілу природного газу та поточну редакцію тексту цього договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього договору в установленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності; за письмовою вимогою споживача безкоштовно надати йому завірену письмову форму цього договору протягом десяти днів з дні надання оператору ГРМ такої вимоги. Натомість відповідно до п. 7 2 договору оператор ГРМ має, зокрема, право отримувати від споживача оплату за цим договором.

Споживач має право, з-поміж іншого, вимагати від оператора ГРМ письмову форму цього договору, завірену печаткою оператора ГРМ (п. 7.3 договору).

Згідно з п. 7.3 договору споживач зобов'язується, зокрема, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

За умовами п. 8.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір укладається на невизначений строк (п. 12.1 договору).

У п. 12.2 договору зазначено, що якщо в установленому порядку регулятором будуть внесені зміни до редакції типового договору розподілу природного газу, оператор ГРМ зобов'язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та /або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди споживача із змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами.

Цей договір може бути розірваний за згодою сторін або за ініціативою споживача у порядку, визначеному законодавством України (п. 12.3 договору).

Відповідач споживав природний газ на протязі січня березня 2016р., а саме: за січень 2016р. 9,568 куб.м. на суму 7128,92 грн., за лютий 2016р. 12,809 куб.м. на суму 16672,65 грн. та березень 2016р. 0,292 куб.м. на суму 16890,21 грн., що підтверджується місячними звітами про газоспоживання за даними електронного обчислювача коректора ОЕ-VPT №26382 та показниками лічильників газу (G4 заводський номер 1752541, G4 заводський номер 1752012).

Відповідачем взяті на себе зобов'язання щодо оплати отриманого природного газу належним чином не виконано.

Станом на момент звернення з позовом до суду заборгованість відповідача перед позивачем складає 16890,21 грн. за природний газ.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за поставлений природний газ, позивач на підставі п.8.2. договору нарахував пеню в розмірі 3161,87 грн., а також відповідно до ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу 628,67 грн. інфляційних втрат за період березень 2016р. на суму 7128,92 грн. та за період з квітня по липень 2016р. на суму 16890,21 грн. та 256,40 грн. 3 % річних за період з 08.02.2016р. по 14.03.2016р. на суму 7128,92 грн. та за період з 15.03.2016р. по 31.08.2016р. на суму 16890,21 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором позивач звернувся з позовом до суду про стягнення 20937,15 грн., з яких 16890,21 грн. заборгованості, 3161,87 грн. пені, 628,67 грн. інфляційних втрат та 256,40 грн. 3 % річних.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

З положень ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), ст. 20 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права і свого законного інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобовязується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобовязується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до п. п. 1, 4, 6 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 року № 715/2014, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, розробляє і затверджує типові форми господарських договорів, у тому числі на розподіл природного газу. НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право, з-поміж іншого приймати з питань, що належать до компетенції НКРЕКП, нормативно-правові акти, контролювати їх виконання.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015 р. (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за №1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Типовий договір).

Як убачається з матеріалів справи, на основі вищезазначеного Типового договору між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (споживач) та ДП НТК "Завод точної механіки" (оператор ГРМ) було укладено договір на розподіл природного газу №09420NN3AGEP016. У договорі зазначено, що останній є публічним договором та договором приєднання.

Частина 3 статті 184 Господарського кодексу України передбачає, що укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 179 Господарського кодексу України Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб'єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі зокрема типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

У частині 1 статті 181 Господарського кодексу України зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

Пунктом 4 гл. 3 р. УІ Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора Г'РМ та/або документально підтверджене споживання природного газу, (п.7 глава 3 розділ УІ Кодексу ГРС).

Згідно з п. 3 глави 5 розділу УІ Кодексу ГРС, споживач зобов'язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення добової норми (узгодженого графіка) та/або підтвердженого обсягу природного газу має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. &,іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні санкції та заходи з боку Оператора ГРМ (його постачальника), передбачені умовами договору, у тому числі примусове обмеження (припинення) подачі газу в установленому законодавством порядку.

Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ зобовязаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору розподілу природного газу та розяснення щодо укладення та приєднання споживача до договору розподілу природного газу.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

На письмову вимогу споживача Оператор ГРМ зобовязаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати споживачу підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу.

Для забезпечення приєднання до договору розподілу природного газу всіх фактично підключених до/через ГРМ споживачів (у тому числі побутових споживачів) Оператор ГРМ в установленому цією главою порядку направляє кожному споживачу супровідним листом за формою додатка 3 до типового договору розподілу природного газу сформовану заяву-приєднання до умов договору розподілу природного газу з персоніфікованими даними споживача та його обєкта, що складається за формою додатка 1 (для побутових споживачів) або додатка 2 (для споживачів, що не є побутовими) до типового договору розподілу природного газу.

Оператор ГРМ може надати споживачу підписану його уповноваженою особою письмову форму договору розподілу природного газу.

У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його обєкт.

Згідно з вимогами цього пункту здійснюється приєднання до договору розподілу природного газу споживачів-замовників, які отримують технічний доступ до ГРМ.

Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (глава 3 розділу VІ Кодексу газорозподільних систем).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем отримувався природний газ, що підтверджується місячними звітами про газоспоживання за даними електронного обчислювача коректора ОЕ-VPT №26382 та показниками лічильників газу (G4 заводський номер 1752541, G4 заводський номер 1752012) за період з січня 2016р. по березень 2016р., а саме: за січень 2016р. 9,568 куб.м. на суму 7128,92 грн., за лютий 2016р. 12,809 куб.м. на суму 16672,65 грн. та березень 2016р. 0,292 куб.м. на суму 16890,21 грн., всього на загальну суму 16890,21 грн., відповідно, з огляду на зазначене посилання відповідача на те, що позивачем не були дотримані вимоги надіслання заяви приєднання до публічного договору та порядок присвоєння персонального ЕІС-коду, порядок визначення ціни та розрахунок вартості отриманих послуг, судом до уваги не приймається.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Невиконання зобовязання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобовязання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На підставі типового договору розподілу природного газу №09420NN3AGEP016 між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (споживач) та ДП НТК "Завод точної механіки" (оператор ГРМ) та місячними звітами про газоспоживання за даними електронного обчислювача коректора ОЕ-VPT №26382 та показниками лічильників газу (G4 заводський номер 1752541, G4 заводський номер 1752012), відповідачем споживався природний газ на протязі січня березня 2016р.

Пунктом 6.1 договору визначено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем

Відповідно до п. 6.2 договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора про його встановлення.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 6.3 договору).

Станом на момент звернення з позовом до суду заборгованість відповідача перед Позивачем складає 16890,21 грн. за природний газ. При цьому, відповідачем не подані суду докази погашення боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що зобов'язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, є втратами пов'язаними з інфляційними процесами в державі за час прострочення виконання зобов'язання боржником, а три процента річних є за своєю правовою природою платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником.

На підставі вищезазначеного позивачем нараховано 628,67 грн. інфляційних втрат за період березень 2016р. на суму 7128,92 грн. та за період з квітня по липень 2016р. на суму 16890,21 грн., а також 256,40 грн. 3 % річних за період з 08.02.2016р. по 14.03.2016р. на суму 7128,92 грн. та за період з 15.03.2016р. по 31.08.2016р. на суму 16890,21 грн.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в розмірі 256,40 грн. та 628,67 грн. індексу інфляції. Нарахування 3 % річних та індексу інфляції здійснено по кожному періоду наявності заборгованості з урахуванням розміру боргу за вказаний період.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено до стягнення 256,40 грн. 3% річних та 628,67 грн. нарахувань індексу інфляції, оскільки вони нараховані в межах допустимої до стягнення суми.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст.230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно вимог ч.6 ст.232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності зі ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч.1 ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (одним із видів забезпечення виконання зобовязання є неустойка, зокрема пеня - ч.1 ст. 546 ЦК України, ч.1 ст.549 ЦК України).

За умовами п. 8.2 договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

В зв'язку із несвоєчасною оплатою природного газу, позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 3161,87 грн. згідно поданого розрахунку.

Приписами п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України та ст. 233 ГК України встановлено, що господарський суд має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора. При цьому, таке право суд реалізує, як за клопотанням сторони, так і за власною ініціативою.

Зазначена стаття кореспондується з ч.3 ст.551 ЦК України, згідно якої, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Розглядаючи питання про стягнення суми пені, судами повинно бути взято до уваги: причини неналежного виконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (аналогічна позиція у постанові ВГСУ від 31.10.2012 року №5004/718/12).

Суд дослідивши наявність підстав, передбачених ст. 233 Господарського кодексу України, ст. 551 Цивільного кодексу України для зменшення розміру штрафних санкцій, приймаючи до уваги обставини викладені та підтверджені відповідачем у відзиві на позов, враховуючи, майновий стан відповідача, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені на 50% та стягнути пеню в сумі1580,94 грн. (3161,87-50%).

У зв'язку з цим у позові про стягнення 1580,94 грн. (3161,87 1580,94) пені слід відмовити.

Стаття 33 ГПК України встановлює правило, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обставини справи, які відповідно до законодавства України повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до абз. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову частково.

При цьому, судові витрати у справі відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

При цьому, судом враховано п. 4.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82-85, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" м. Хмельницький до державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" м. Кам'янець-Подільський, Хмельницької області про стягнення 20937,15 грн. задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства Науково-технічний комплекс "Завод точної механіки" (м. Кам'янець-Подільський, Хмельницької області, вул. Годованця, 28, код 23831376) на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Хмельницькгаз" (м. Хмельницький, пр. Миру, 41, код 05395598) 16890,21 грн. (шістнадцять тисяч вісімсот девяносто гривень 21 коп.) заборгованості, 1580,94 грн. (одна тисяча пятсот вісімдесят гривень 94 коп.) пені, 256,40 грн. (двісті пятдесят шість гривень 40 коп.) 3% річних, 628,67 грн. (шістсот двадцять вісім гривень 67 коп.) інфляційних втрат, 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень ,00 коп.) судового збору.

Видати наказ.

В позові, в частині стягнення 1580,94 грн. пені відмовити.

Повний текст рішення складено 16.11.2016 року.

Суддя С.В. Гладій

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу,(м. Хмельницький, пр. Миру,41)

3 - відповідачу (м. Кам'янець - Подільський, вул. Годованця,28) (прост.)