УХВАЛА

про відмову в скасуванні рішення третейського суду

09.11.2016Справа № 910/15318/16

За заявою: Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К."

м.Дніпропетровськ"

про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській

громадській організації "Союз інвесторів України" від 03.06.2016р.

у справі № 20/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "СБЕРБАНК"

до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К."

м. Дніпропетровськ"

про звернення стягнення на предмет застави

Суддя Андреїшина І.О.

Представники учасників судового процесу:

Від ПАТ «СБЕРБАНК»: ОСОБА_1

Від ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ»: ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Дніпропетровськ" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 03.06.2016р. у справі № 20/16.

Відповідно до ст. 51 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 22.08.2016 призначено справу до розгляду на 21.09.2016, зобовязано сторін надати суду певні документи та витребувати третейську справу у Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України

Через відділ діловодства суду 15.09.2016 від Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України надійшли документи на виконання вимог ухвали та 20.09.2016 від стягувача надійшли заперечення на заяву, які залучено до матеріалів справи.

Разом з тим, 21.09.2016 від ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» надійшли доповнення до заяви та клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 21.09.2016 представник боржника підтримав клопотання про зупинення провадження у справі, просив його задовольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні 21.09.2016 заперечив проти задоволення даної заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, оголосив перерву у судовому засіданні до 28.09.2016 для вирішення клопотання про зупинення провадження у справі.

У судовому засіданні 28.09.2016 представник ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» підтримав раніше подане клопотання про зупинення провадження у справі, просив його задовольнити.

Представник ПАТ «СБЕРБАНК» заперечив проти задоволення даної заяви.

Представники сторін у судовому засіданні 28.09.2016 подали клопотання про продовження строків розгляду спору, яке судом розглянуто та з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи задоволено. У судовому засіданні відповідно до ст. ст. 69, 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 26.10.2016 для витребування у судді Дупляк О.М. матеріалів третейської справи № 20/16.

Через відділ діловодства суду 26.10.2016 від судді Дупляк О.М. надійшли матеріали третейської справи № 20/16.

Разом з тим, через відділ діловодства суду 26.10.2016 від ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» надійшло клопотання про зупинення провадження у справі № 910/15318/16 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/4181/16.

У судовому засіданні 26.10.2016 представник боржника підтримав клопотання про зупинення провадження у справі № 910/15318/16 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/4181/16, просив його задовольнити, також підтримав заяву про зупинення провадження у справі № 910/15318/16 до набрання законної сили рішенням суду у справі № 910/10260/16.

Представник ПАТ «СБЕРБАНК» заперечив проти задоволення даних клопотань.

Розглянувши клопотання про зупинення провадження у справі, суд відхилив їх, оскільки рішення у справах № 910/4181/16 та 910/10260/16 набрали законної сили, що підтверджується постановами Київського апеляційного господарського суду.

У судовому засіданні представники сторін висловили свої позиції по суті заяви про скасування рішення третейського суду.

Представник ПАТ «СБЕРБАНК» подав клопотання про витребування статуту Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Дніпропетровськ" в редакції, яка діяла на момент укладення договору застави, посвідченого 15.10.2009 приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі № 3417.

Представник ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» заперечень проти даного клопотання не навів та просив суд відкласти розгляд справи для надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи.

Враховуючи наведене, Господарський суд міста Києва з метою зясування всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору у даній справі, визнав за доцільне відкласти розгляд даної справи до 09.11.2016 р., для витребування додаткових доказів у справі.

У судове засідання 09.11.2016 р. представник ПАТ «СБЕРБАНК» не зявився, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до приписів ст. 122-4 Господарського процесуального кодексу України неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, незявлення представника ПАТ «СБЕРБАНК» не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки представники сторін висловили свою позицію у минулому судовому засіданні, а матеріали справи є достатніми для вирішення заяви про скасування Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 03.06.2016р. у справі № 20/16 в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути вказану заяву за відсутності представника ПАТ «СБЕРБАНК», за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Представник ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» повідомив, що вимоги суду виконав, витребувані документи подав. Звернув увагу на додаткові обставини, які вважає підставами для скасування рішення третейського суду.

Розглянувши подану заяву, господарський суд встановив наступне.

15.10.2009 між публічним акціонерним товариством Дочірній банк Сбербанку Росії (далі банк) та закритим акціонерним товариством АВК правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство АВК (далі позичальник) був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО (далі кредитний договір), згідно з умовами якого банк зобовязувався відкрити позичальнику мультивалютну відновлювальну кредитну лінію та надати грошові кошти (кредит), а позичальник зобовязувався вказані грошові кошти повернути та сплатити проценти за користування ними.

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 15.10.2009 між закритим акціонерним товариством Кондитерська фабрика А.В.К. м. Дніпропетровськ правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Кондитерська фабрика А.В.К. м. Дніпропетровськ та Публічним акціонерним товариством Дочірній банк Сбербанку Росії був укладений договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано за № 3417 (далі договір застави), згідно з умовами якого заставодавець передав у заставу обладнання для виготовлення кондитерських виробів у загальній кількості 276 одиниць.

Пунктом 9.3 договору застави передбачено, що будь-які зміни або доповнення до цього договору є дійсними за умови, що вони здійснені в письмовій формі і посвідчені нотаріально.

Відповідно до п. 9.5 договору застави всі спори сторін, що не врегульовані мирним шляхом, вирішуються відповідним судом за місцезнаходженням відповідача.

24.10.2013р. між Публічним акціонерним товариством Кондитерська фабрика А.В.К. м. Дніпропетровськ та Публічним акціонерним товариством Дочірній банк Сбербанку Росії, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Сбербанк, був укладений договір про внесення змін до договору застави, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 4327 (далі договір про внесення змін від 24.10.2013).

Згідно з п. 3 договору про внесення змін від 24.10.2013, сторони домовились викласти п. 9.5 договору застави в наступній редакції: 9.5 Усі спори, розбіжності, або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України, місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013, видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду htpp://arbitrate.com.ua/. Спір розглядається одноособово суддею, призначеним Головою Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України з списку суддів, що знаходиться у відкритому доступі на сайті цього суду htpp://arbitrate.com.ua/. При цьому, сторони договору підтверджують, що вони ознайомлені з регламентом Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України, добре розуміють положення цього регламенту. Сторони домовилися, що рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України є остаточними і обов'язковими з дати його винесення. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення цього договору.

Публічне акціонерне товариства «СБЕРБАНК» 25.03.2016 р. звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» із позовом до ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» про звернення стягнення на предмет застави за договором застави, посвідченим 15.10.2009 р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованим в реєстрі за № 3417, з усіма змінами та доповненнями, - обладнання для виробництва кондитерських виробів, яке належить Публічному акціонерному товариству «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» на праві власності.

Ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 01.04.2016 було порушено провадження у справі № 20/16 за вказаним позовом.

Ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 22.04.2016 до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено позичальника за кредитним договором Приватне акціонерне товариство «АВК».

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Союз інвесторів України» від 03.06.2016 у справі №20/16 позовні вимоги задоволено повністю; стягнення на предмет застави за договором застави, посвідченим 15.10.2009 р. приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованим в реєстрі за № 3417, з усіма змінами та доповненнями, - обладнання для виробництва кондитерських виробів, яке належить Публічному акціонерному товариству «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» на праві власності. Встановлено спосіб реалізації предмету застави шляхлм продажу через прилюдні торги, в межах процедури виконавчого провадження, за ціною продажу на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчого провадження. Від продажу зазначеного майна задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» за договором про відкриття кредитної лінії № 04-В/09/22/ЮО від 15.10.2009 р., укладеним з Приватним акціонерним товариством «АВК», в сумі заборгованості по кредиту 56 799 999, 99 доларів США 99 центів. Стягнуто з ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» на користь ПАТ «СБЕРБАНК» витрати по сплаті третейського збору в сумі 25 500, 00 грн.

Частина 1 статті 51 Закону України "Про третейські суди" № 1701-IV від 11.05.2004, рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 51 Закону України "Про третейські суди", рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Подана заявником заява про скасування Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 03.06.2016р. у справі № 20/16 мотивована наступними підставами:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, йому не підвідомча, оскільки спори про стягнення грошових коштів в іноземній валюті непідвідомчі третейським судам;

2) спір у даній справі стосується прав та обовязків нерезидента України;

3) зміст і форма третейського застереження не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки:

- третейське застереження в договорі застави не відповідає місту ст. ст. 2, 5 Закону України «Про третейські суди»;

- третейська угода укладена 15.10.2009 р. з посиланням на конкретно визначений постійно діючий третейський суд, який на цю дату ще не було створено;

- третейське застереження містить універсальну та необмежену умову про підвідомчість усіх справ, повязаних з договором застави, конкретно визначеному третейському суду, тоді як законодавчо обмежується підвідомчість справ третейським судам;

- третейське застереження визначає порядок призначення та кількісний склад суддів для розгляду спору, тоді як відповідно до абз. 1 ст. 17 Закону України «Про третейські суди», формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, який не передбачено третейською угодою, оскільки розглянуто спір, який виник з кредитного договору, а не з договору застави, тоді як кредитний договір не містить третейського застереження;

5) провадження у справі № 20/16 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» мало здійснюватися за правилами та в порядку, визначеними Регламентом Третейського суду, чинного станом на 24.10.2013, про що сторони домовилися у третейській угоді, а не в порядку та за правилами Регламенту Третейського суду в редакції змін від 13.10.2015.

Публічне акціонерне товариство СБЕРБАНК проти задоволення заяви заперечує з тих підстав, що в даному випадку відсутні підстави, встановлені ст. 122 5 ГПК України для скасування рішення третейського суду.

У відповідності до ст. 122-5 ГПК України рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо:

1) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Скасування господарським судом рішення третейського суду не позбавляє сторони права повторно звернутися до третейського суду, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 51 Закону України Про третейські суди також встановлено, що рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване лише з таких підстав:

1) справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано недійсною компетентним судом;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону;

5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Щодо доводів заявника про непідвідомчість третейському суду справи № 20/16 за позовом Публічного акціонерного товариства СБЕРБАНК до Публічного акціонерного товариства "Кондитерська фабрика "А.В.К." м. Дніпропетровськ" про звернення стягнення на предмет застави, суд відхиляє такі доводи з наступних підстав.

Статтею 6 Закону України Про третейські суди про третейські суди внормовано, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов'язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов'язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Із наведеної правової норми вбачається, що вказана норма носить імперативний характер і встановлює вичерпний перелік справ, не підвідомчих третейському суду. При цьому, серед наведеного у зазначеній нормі закону переліку справ непідвідомчих третейському суду не містяться справи, про які зазначає заявник (такі як: справи у спорах, що мають публічно правове значення та/або справи де застосовуються норми щодо регулювання обігу іноземної валюти та/або справи, де концентрація суспільно значимих елементів не дозволяє віднести такі спори до спорів суто приватного характеру, тощо).

Крім того, відповідно до ст. 27 Закону "Про третейські суди" третейський суд, з додержанням вимог цього Закону, самостійно вирішує питання про наявність або відсутність у нього компетенції для розгляду конкретної справи.

Постановою Верховного Суду України від 21.10.2015 №6-831/цс/15 розяснено, що норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб забезпечення стабільності української грошової одиниці гривні.

Чинне законодавство України, як і ст.ст. 1, 5 і 6 Закону України ,,Про третейські суди", розмежовує поняття цивільних і господарських правовідносин.

Так, ч. 2 ст. 9 Цивільного кодексу України зазначено, що Законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Включення до складу майна суб'єктів господарювання грошей в іноземній валюті для здійснення фінансових відносин передбачено ч.5 ст.139 ГК України.

Згідно з ч.2 ст.198 ГК України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті, відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

Отже, відносини у сфері кредитування суб'єктів господарювання, в тому числі в іноземній валюті, врегульовано нормами Господарського кодексу України та іншими актами законодавства.

Таким чином, справа № 20/16, у якій прийнято оскаржуване рішення третейського суду, підвідомча третейському суду відповідно до закону, і доказів іншого матеріали справи не містять.

Також господарський суд відхиляє наступне мотивування заяви ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» про скасування рішення третейського суду - щодо того, що спір у даній справі стосується прав та обовязків нерезидента України.

Так, ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» посилається на те, що акціонером позичальника за кредитним договором та заставодавця за договором застави є Компанія A.V.K. CONFECTIONERY HOLDING LIMITED, CYPRUS, яка створена та зареєстрована за законодавством Республіки Кіпр. Заявник вважає, що спір між банком та позичальником, а також між банком та заставодавцем нерозривно пов'язаний з необхідністю прийняття управлінських рішень з огляду на суму заборгованості.

Проте господарський суд визнає дане твердження помилковим, оскільки юридична особа, зокрема, як позичальник, так і заставодавець, самостійно здійснюють господарську діяльність, і належних доказів того, що порушені права та обовязки їх акціонера нерезидента, господарському суду не надано.

Що стосується доводів ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» стосовно того, що зміст і форма третейського застереження не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки:

- третейське застереження в договорі застави не відповідає місту ст. ст. 2, 5 Закону України «Про третейські суди»;

- третейська угода укладена 15.10.2009 р. з посиланням на конкретно визначений постійно діючий третейський суд, який на цю дату ще не було створено;

- третейське застереження містить універсальну та необмежену умову про підвідомчість усіх справ, повязаних з договором застави, конкретно визначеному третейському суду, тоді як законодавчо обмежується підвідомчість справ третейським судам;

- третейське застереження визначає порядок призначення та кількісний склад суддів для розгляду спору, тоді як відповідно до абз. 1 ст. 17 Закону України «Про третейські суди», формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду,

то господарський суд також їх визнає хибними та не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. ч. 4, 5, 9 ст. 12 Закону України Про третейські суди третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Згідно з ч. 7 ст. 12 Закону України Про третейські суди у разі недодержання правил, передбачених цією статтею, третейська угода є недійсною.

Предметом договору про внесення змін від 24.10.2013 р. є внесення змін до вже укладеного між сторонами договору застави від 15.10.2009 р.

Зміни, якими умови договору застави доповнені третейським застереженням з посиланням на конкретно визначений третейський суд Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України були внесені до договору застави саме договором про внесення змін від 24.10.2013.

Пунктом 6 договору про внесення змін від 24.10.2013 передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до моменту повного виконання зобов'язань за основним договором.

Нотаріальне посвідчення договору про внесення змін від 24.10.2013 відбулось у день його укладення.

Отже, застереження із вказівкою щодо місця і дати укладення третейської угоди не поширює свою дію на відносини сторін, які виникли раніше (при укладенні договору застави 15.10.2009 і до створення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України), оскільки положеннями п. 6 договору про внесення змін від 24.10.2013 обумовлено інше.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України Про третейські суди якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

Умовами спірного третейського застереженням передбачено, що регламент постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України є невідємною частиною даної третейської угоди.

Формування складу третейського суду в постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду (ч. 1 ст. 17 Закону України Про третейські суди).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 14 регламенту постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України формування складу третейського суду в Третейському суді здійснюється в порядку, встановленому цим регламентом або третейською угодою (третейським застереженням). Якщо інше не передбачено третейською угодою, справа розглядається третейським суддею одноособово.

Будь-яку справу, що відноситься до підсудності Третейського суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів. Рішення про колегіальний розгляд справи приймається головою Третейського суду.

Таким чином, третейське застереження, викладене у п. 9.5 договору застави в редакції п. 3 договору про внесення змін від 24.10.2013, не суперечить вимогам ст. 17 Закону України Про третейські суди, а умова щодо одноособового розгляду спору суддею, призначеним головою обраного третейського суду, не є умовою щодо формування складу третейського суду сторонами.

Водночас, умовами спірного третейського застереження передбачено, що у третейському суді підлягають розгляду усі спори, розбіжності, або вимоги, що виникають з договору застави чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору.

Визначене спірним третейським застереженням коло спорів, розбіжностей, або вимог, які підлягають розгляду третейським судом стосується виключно договору застави та не суперечить обмеженням підвідомчості третейського суду, встановленим ст. 6 Закону України Про третейські суди.

Крім цього, суд зазначає, що третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 по справі № 6-50цс12 та п. 4.2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції № 18 від 26.12.2011).

Також господарський суд відхиляє доводи заявника, наведені ним в обґрунтування заяви про скасування рішення третейського суду, щодо того, що рішення третейського суду прийнято у спорі, який не передбачено третейською угодою, оскільки розглянуто спір, який виник з кредитного договору, а не з договору застави, тоді як кредитний договір не містить третейського застереження.

Дослідивши подані документи та матеріали третейської справи № 20/16, господарський суд встановив, що рішенням третейського суду вирішено спір між банком та заставодавцем, а не між банком та позичальником, і спір ґрунтується на правовідносинах відповідно до договору застави, а не кредитного договору.

Заявник також стверджує, що провадження у справі № 20/16 за позовом ПАТ «СБЕРБАНК» мало здійснюватися за правилами та в порядку, визначеними Регламентом Третейського суду, чинного станом на 24.10.2013, про що сторони домовилися у третейській угоді, а не в порядку та за правилами Регламенту Третейського суду в редакції змін від 13.10.2015.

Господарський суд не приймає дане твердження як підставу для скасування рішення третейського суду у справі № 20/16, оскільки у пункті 9.5. договору застави від 15.10.2009 р. в редакції договору про внесення змін від 24.10.2013 р. сторони домовились про наступне: «Усі спори, розбіжності, або вимоги, що виникають з цього договору чи у зв'язку з ним, в тому числі, що стосуються його укладення, виконання, зміни, порушення, розірвання, визнання недійсним повністю або частково, або визнання не укладеним, а також з будь-яких інших питань, що стосуються даного договору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України, місцезнаходження якого: 03142, м. Київ, вул. Заболотного, буд. 150, корпус А, офіс 25 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду від 15.03.2013, видане Державною реєстраційною службою України) згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду htpp://arbitrate.com.ua/.».

Заявником не наведено належного обґрунтування, у чому полягають розбіжності в редакції Регламенту Третейського суду, чинного станом на 24.10.2013, та в редакції Регламенту Третейського суду станом на 13.10.2015 р.

Також господарський суд приймає до уваги, що сторони домовилися про те, що за спори підлягають вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди та знаходиться у відкритому доступі на сайті суду htpp://arbitrate.com.ua/, і дана умова третейського застереження виконана, оскільки спір у справі № 20/16 вирішено згідно з регламентом зазначеного третейського суду, який станом на день вирішення спору знаходився у відкритому доступі на сайті суду htpp://arbitrate.com.ua/.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, третейське застереження, передбачене пунктом 6.8 договору поруки, відповідає приписам статей 2, 5, 12 Закону України Про третейські суди і не суперечить вимогам цивільного законодавства щодо форми та змісту.

При цьому, господарському суду не було представлено доказів визнання недійсною третейської угоди укладеної між позивачем та відповідачем.

Натомість, постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.10.2016 р. у справі № 910/10260/16 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 25.07.2016 р., яким відмовлено Публічному акціонерному товариству «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ до ПАТ «СБЕРБАНК» про визнання частково недійсним договору застави в частині третейського застереження.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч. 1 ст. 33 ГПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 122-4 ГПК України, при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність або відсутність підстав для скасування рішення третейського суду. Господарський суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду, визначені статтею 122-5 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 122-5 ГПК України, рішення третейського суду може бути скасоване лише з таких підстав: справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду визнано судом недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

У судовому розгляді заяви про скасування рішення третейського суду господарський суд з'ясовує компетенцію третейського суду щодо вирішення спору між сторонами відповідно до укладеної ними третейської угоди, перевіряє відповідність заяви підставам для скасування рішення третейського суду, передбаченим Законом та ГПК. Якщо господарський суд встановить наявність інших підстав для скасування такого рішення, ніж ті, які наведено в заяві, то він з урахуванням припису частини четвертої статті 122-4 ГПК скасовує рішення третейського суду з підстави (підстав), передбаченої названим Кодексом (п. 6.1.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Відповідно до п. 6.1.9 вказаної постанови, за результатами розгляду заяви господарський суд виносить ухвалу, зміст якої, з огляду на припис частини першої статті 122-6 ГПК, має відповідати статті 84 (а не статті 86) названого Кодексу, з урахуванням особливостей відповідної категорії справ. Одна з таких особливостей полягає в тому, що господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише з'ясовує наявність чи відсутність підстав для його скасування, передбачених частиною другою статті 122-5 ГПК.

Судом було встановлено, що справа, по якій прийнято рішення третейського суду, була підвідомча третейському суду відповідно до закону; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейську угоду не визнано недійсною компетентним судом; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам статей 16 - 19 цього Закону; третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі; відповідач належним чином повідомлявся про час і місце проведення розгляду третейської справи у відповідності з регламентом Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України.

Згідно з ч. 1 ст. 122-6 Господарського процесуального кодексу України, за наслідками розгляду справи про оскарження рішення третейського суду господарський суд виносить (постановляє) ухвалу за правилами, встановленими цим Кодексом для прийняття (ухвалення) рішення.

Таким чином, проаналізувавши доводи заявника, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України від 03.06.2016 року у справі № 20/16.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 49, 86, 122-1 - 122-6 ГПК України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ» про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України від 03.06.2016 року у справі № 20/16 відмовити повністю.

2. Рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації Союз інвесторів України від 03.06.2016 року у справі № 20/16 за позовом Публічного акціонерного товариства «СБЕРБАНК» до ПАТ «Кондитерська фабрика «А.В.К.» м. Дніпропетровськ», третя особа Приватне акціонерне товариство «АВК», про звернення стягнення на предмет застави залишити без змін.

Ухвала господарського суду про скасування рішення третейського суду або про відмову в його скасуванні може бути оскаржена у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України для оскарження рішення суду першої інстанції.

Суддя І.О. Андреїшина