ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р.Справа № 922/2951/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

при секретарі судового засідання Рученко К.Д.

розглянувши справу

за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Сподобівське", с. Сподобівка, Харківська область
до 1) Малого колективного багатопрофільного підприємства "Зевс", с.Сподобівка, Шевченківський р.-н, Харківська обл. , 2) ОСОБА_2, смт. Шевченкове, Шевченківський р.-н, Харківська обл., , 3) ОСОБА_3, м. Сімферополь, , 4) ОСОБА_4, с. Рябухіне , 5) ОСОБА_5, м. Севастополь
про визнання недійсним рішень загальних зборів та визнання правонаступником
за участю представників сторін:

позивача - Губський С.М. ( довіреність №09/2016 від 12.09.2016 р.);

1-го відповідача - Мухітдінов Р.Д. (довіреність б/н від 25.08.2016 р.);

2-го відповідача - не з'явився;

3-го відповідача - не з'явився;

4-го відповідача - не з'явився;

5-го відповідача - не з'явився

третьої особи - Біла Г.В.

ВСТАНОВИВ:

Приватне сільськогосподарське підприємство "Сподобівське", с. Сподобівка, Шевченківський р.-н, Харківська область (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до: 1) Малого колективного багатопрофільного підприємства "ЗЕВС", с. Сподобівка, Шевченківський р.-н, Харківська область (далі за текстом - 1-й відповідач), 2) ОСОБА_2, смт. Шевченкове, Шевченківський р.-н, Харківська обл. (далі за текстом - 2-й відповідач), 3) ОСОБА_3, м. Сімферополь, АРК (далі за текстом - 3-й відповідач), 4) ОСОБА_4, Нововодолазький р.-н, Харківська обл. (далі за текстом - 4-й відповідач); третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державний реєстратор відділу економічного розвитку і торгівлі Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області - Біла Галина Вікторівна, в якій, з урахуванням уточнень, просить суд:

1. Визнати недійсними рішення Загальних зборів трудового колективу МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) оформлених протоколом № 2 від 26.03.2011 року.

2. Скасувати державну реєстрацію змін засновника та нової редакції установчих документів юридичної особи МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) від 15.06.2011 року №4000264 проведених на підставі протоколу № 2 Зборів трудового колективу МКБП "ЗЕВС" від 26 березня 2011 року.

3. Визнати недійсними рішення Загальних зборів учасників МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) оформлених протоколом від 30.08.2013 року.

4. Скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) номер запису 9000440 від 04.09.2013 року внесених на підставі рішень оформлених протоколом від 30.08.2013 року.

5. Визнати недійсними рішення Загальних зборів учасників МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) оформлених протоколом від 08.09.2015 року.

6. Скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) номер запису 3000440 від 10.09.2015 року внесених на підставі рішень оформлених протоколом від 08.09.2015 року.

7 Визнати недійсними рішення Загальних зборів учасників МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) оформлених протоколом від 10.09.2016 року.

8. Cкасувати державну реєстрацію змін до установчих документів МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) номер запису 4000440 від 17.09.2015 року внесених на підставі рішень оформлених протоколом від 10.09.2015 року.

9. Визнати Приватне сільськогосподарське підприємство "Сподобівське" (ідентифікаційний код юридичної особи 30755349) правонаступником прав та обов'язків Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" (ідентифікаційний код юридичної особи 0076450) у статутному капіталі Малого колективного багатопрофільного підприємства "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009).

Позов обґрунтовано з посиланням на те, що ОСОБА_2 шляхом прийняття відповідних рішень загальних зборів учасників Малого колективного багатопрофільного підприємства "ЗЕВС" незаконно заволодів корпоративними правами цього підприємства, чим порушив відповідні права та інтереси Приватне сільськогосподарське підприємство "Сподобівське" як учасника Малого колективного багатопрофільного підприємства "ЗЕВС", та в подальшому, шляхом прийняття відповідних рішень загальних зборів учасників цього підприємства здійснив перерозподіл часток у його статутному фонді на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_5.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.09.2016 р. порушено провадження по справі № 922/2951/16 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.09.2016 р.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 20.09.2016 р. та від 11.10.2016 р., від 31.10.2016 р. розгляд справи відкладався.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 11.10.2016 р. до участі в справі залучено 5-го відповідача, в зв'язку з чим, її розгляд, з урахуванням вимог ст. 24 ГПК України, розпочато спочатку.

В процесі розгляду справи, позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, зокрема шляхом подання відповідних заяв (вх. № 33398 від 11.10.2016 р., вх. № 34482 від 19.10.2016 р.).

Третя особа на виконання вимог суду супровідним листом (вх. № 30901 від 20.09.2016 р.) надала для залучення до матеріалів справи копію реєстраційної справи МКБП «Зевс».

Позивач супровідними листами (вх. № 35789 від 31.10.2016 р. та вх. № 35686 від 31.10.2016 р.) надав для залучення до матеріалів справи додаткові документи в обґрунтування власної правової позиції у спорі по даній справі.

1-й відповідач надав суду відзив на позовну заяву (вх. № 34339 від 18.10.2016 р.) в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на недоведеність позивачем того факту, що він дійсно є правонаступником прав та обов'язків КСП "Дружба" у статутному капіталі МКБП "ЗЕВС". Зазначене, на думку 1-го відповідача, свідчить про відсутність у позивача суб'єктивного права на оскарження рішень загальних зборів учасників МКБП "ЗЕВС".

Крім того, в судових засіданнях 31.10.2016 р. та 15.11.2016 р. представник 1-го відповідача наголошував на тому, що позивач при зверненні до господарського суду з позовом по даній справі пропустив встановлений законом строк позовної давності, на застосуванні якого судом до спірних правовідносин наполягав при винесенні рішення по даній справі.

2-й, 3-й, 4-й, та 5-й відповідачі відзиву на позов не надали.

На судове засідання 15.11.2016 р. прибули представники позивача, 1-го відповідача та третя особа.

Представник позивача підтримав позицію викладену в позовній заяві, просить її задовольнити.

Представник 1-го відповідача просить суд в задоволенні позову відмовити.

Третя особа у вирішення питання щодо вирішення спору у даній справі покладається на розсуд суду.

2-й, 3-й, 4-й, та 5-й відповідачі на судове засідання не з'явилися, про причини неприбуття не повідомили.

В пункті 3.9.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», зокрема зазначено, що Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Суд зазначає, що законодавство України, в тому числі ГПК України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із статтею 93 ЦК України та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження учасника судового процесу з якихось причин не відповідає його місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

З метою повідомлення 2-го та 4-го відповідачів про час та місце розгляду справи, судом засобами поштового зв'язку направлялися копії всіх судових ухвал по даній справі на адресу 2-го та 4-го відповідачів, зазначену в позовній заяві.

2-й відповідач зазначені копії ухвал отримував, про що зокрема свідчить залучене до матеріалів справи зворотне поштове повідомлення (т. 1 а.с. 59), згідно з яким останній отримав копію ухвали від 05.09.2016 р. по даній справі.

Надіслана на адресу 4-го відповідача копія ухвали від 05.09.2016 р. повернулася на адресу суду з відміткою пошти «за зазначеною адресою не проживає».

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, місцем проживання 3-го та 5-го відповідачів є м. Сімферополь, АР Крим.

Оскільки УДППЗ "Укрпошта" тимчасово не здійснює поштові відправлення до АР Крим (лист від 23.05.2016 р. № 7-14-206;), направлення копій процесуальних документів на адресу 3-го та 5-го відповідача за допомогою пошти виявилося неможливим, про що відповідальними працівниками канцелярії суду складено акти від 13.10.2016 р. (т. 3, а. с. 113), від 21.10.2016 р. (т. 3 а .с. 156, 160), від 03.11.2016 р. (т. 4 а. с. 97, 101)

Однак, з метою повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, суд двічі розміщував на офіційному веб-порталі "Судова влада України" оголошення про час та місце розгляду даної справи (т. 1 а. с. 58, т. 3 а. с. 163). Доказів наявності у 3-го та 5-го відповідача інших засобів зв'язку матеріали справи не містять.

Враховуючи рекомендації, які містить інформаційний лист ВГСУ від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", суд вжив всіх можливих заходів з метою повідомлення 3-го та 5-го відповідачів про час та місце розгляду справи.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представників 2-го, 3-го, 4-го, та 5-го відповідачів, за наявними в справі документами та матеріалами, як це передбачено 75 ГПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив:

Як свідчать матеріали справи, рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради Харківської області від 18.07.1992 року № 38 (т. 1 а.с. 22) зареєстроване Мале колективне багатопрофільне підприємство «Зевс» (1-й відповідач) засновниками якого стали Агрофірма «Дружба» та Установа по виконанню покарань № 43 УВС Харківської області. Майнові частки у статутному капіталі засновників складали по 50 відсотків кожному з засновників, про що свідчить залучений до матеріалів справи статут МКБП «Зевс» станом на 1992 р (т. 4 а.с. 48-56).

Згідно з Декретом Кабінету Міністрів України № 24-92 від 31.12.1992 року державні підприємства не можуть бути засновниками підприємств будь-яких організаційних форм та видів, господарських товариств. Суб'єкти підприємницької діяльності зі змішаною формою власності до який відносилось і МКБП «ЗЕВС» повинні були до 01 травня 1993 року реорганізуватись шляхом перетворення у один із видів господарського товариства. При цьому частина державного майна визначається з урахуванням безоплатної передачі його з балансу державних підприємств на баланс суб'єктів підприємницької діяльності за цінами на-час перетворення.

Так як реорганізації шляхом перетворення у один із видів господарського товариства МКБП «ЗЕВС» до 01.05.1993 року не відбулося то 50 відсотків часток у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС», яка належала УВП №43 перейшла на баланс МКБП «ЗЕВС», що і було підтверджено рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10.03.2011 року по справі №2-11/11, яке набрало законної сили (т. 2 а.с. 72-73).

Таким чином, з 01.05.1993 р. єдиним засновником МКБП «ЗЕВС» залишилась Агрофірма «Дружба».

З часом Агрофірма «Дружба» була реорганізована у КСП «Дружба» (рішення загальних зборів, оформлених протокол № 2 від 03.06.1998 року), яке в подальшому було реорганізоване шляхом поділу на два відокремлених підприємства: Приватне сільськогосподарське підприємство «Сподобівське» та Приватне сільськогосподарське підприємство «Дружба», які стали правонаступниками майнових прав та обов'язків КСП «Дружба». Зазначені обставини підтверджуються Історичною довідкою КСП «Дружба» від 27.07.2016 р. № 01-33/75 (т. 1 а.с. 42), протоколами загальних зборів пайовиків КСП «Дружба» № 3 від 26.02.2000 р., № 4 від 07.04.2000 року (т. 4 а.с. 81-83) та засвідчене вказаним вище рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10.03.2011 року по справі №2-11/11, яке набрало законної сили (т. 2 а. с. 72-73).

З посиланням на зазначені обставини, позивач зазначає, що частка в статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» яка належала КСП «Дружба» перейшла до ПСП «Сподобівське» та ПСП «Дружба» в рівних частинах по 50 відсотків кожному.

З цих підстав позивач у даній справі - ПСП «Сподобівське» при зверненні до господарського суду з позовом по даній справі просить суд визнати його правонаступником прав та обов'язків КСП "Дружба" у статутному капіталі 1-го відповідача - МКБП "ЗЕВС".

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, в подальшому після реорганізації КСП «Дружба» рішенням Господарського суду Харківської області від 05.09.2001 року по справі № А-9366/1-36 було скасовано державну реєстрацію МКБП «ЗЕВС» (т. 1 а.с. 29).

Однак, в подальшому зазначене рішення у встановленому законом порядку переглянуто за нововоиявленими обставинами, та скасовано рішенням господарського суду Харківської області від 17.02.2010 р. по справі № 50/10-10 (т. 1 а.с. 30-33), внаслідок чого державну реєстрацію МКБП «ЗЕВС» було поновлено.

Як зазначає позивач, внаслідок того, що МКБП «ЗЕВС» майже 9 років вважалося ліквідованим, підприємства правонаступники КСП «Дружба» - ПСП «Сподобівське» та ПСП «Дружба» не зареєстрували в установленому порядку свої корпоративні права в статутному капіталі МКБП «ЗЕВС».

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, зокрема витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 31.10.2016 р. (т. 4 а.с. 44), за час, коли МКБП «ЗЕВС» вважалося ліквідованим, одне з підприємств правонаступників КСП «Дружба», а саме, ПСП «Дружба» було припинено у зв'язку з визнанням його банкрутом в межах справи господарського суду Харківської області № б-50/37-06, про що 25.04.2008 р. Державним реєстратором внесено до державного реєстру запис № 3000187 про припинення юридичної особи.

Крім того, як свідчать матеріали справи, ПСП «Дружба» остаточно було ліквідовано також в межах справи господарського суду Харківської області № Б-39/185-07 про банкрутство КСП «Дружба», про що також свідчить як відповідні судові ухвали по даній справі, так і витяг Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 31.10.2016 р. (т. 4 а.с. 46-47).

Матеріали справи також свідчать про те, що після поновлення державної реєстрації МКБП «ЗЕВС» згідно з судовим рішенням від 17.02.2010 р. по справі № 50/10-10, 2-й відповідач - ОСОБА_2, а також гр.. ОСОБА_9, ОСОБА_10 провели збори трудового колективу МКБП «ЗЕВС», які оформлені протоколом № 2 від 26.03.2011 року, на яких вирішили:

1) в зв'язку з ліквідацією АФ «Дружба», частка якого становить 50% у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» переходить на користь трудового колективу (п. 2);

2) передати 100% часток у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» на користь ОСОБА_2 (п. 4),

3) затвердити нову редакцію Статуту МКБП «ЗЕВС»;

З цих підстав, ОСОБА_2 звернувся до Державного реєстратора Шевченківської РДА Білої Г.В. з заявою № 103312 від 03.06.2011 р. (т. 2 а.с. 100-101) в якій повідомив останню про те, що у зв'язку з відсутністю АТ «Дружба» (ідентифікаційний код 00406450), для відновлення роботи підприємства, на підставі ст. 4 Статуту він входить в склад засновників МКБП «ЗЕВС», та володіє 100% статутного капіталу вказаного підприємства.

Державна реєстрації зазначених змін засновника та нової редакції установчих документів юридичної особи МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) проведена 15.06.2011 року за №4000264 (т. 2 а. с. 87-90).

Рішенням Загальних зборів учасників МКБП "ЗЕВС" оформлених протоколом від 30.08.2013 року (т. 2 а.с. 226-228) вирішено:

1) включити ОСОБА_5 до складу учасників МКБП «ЗЕВС», оскільки ОСОБА_2 відступив йому частку з належних йому корпоративних прав (частки у статутному фонді) МКБП «ЗЕВС» у розмірі 330 грн.;

2) затвердити нову редакцію Статуту МКБП «ЗЕВС»;

Державна реєстрації зазначених змін засновника та нової редакції установчих документів юридичної особи МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) проведена 04.09.2013 року, номер запису 9000440.

Рішенням Загальних зборів учасників МКБП "ЗЕВС" оформлених протоколом від 08.09.2015 року (т. 3 а.с. 21-22) вирішено:

1) Прийняти до складу учасників МКБП "ЗЕВС" ОСОБА_3;

2) Вивести зі складу учасників МКБП "ЗЕВС" ОСОБА_5;

3) Перерозподілити частки в Статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» наступним чином:

- ОСОБА_2 - 670 грн.

- ОСОБА_3 - 330 грн.

4) затвердити нову редакцію Статуту МКБП «ЗЕВС»;

Державна реєстрації зазначених змін засновника та нової редакції установчих документів юридичної особи МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) проведена 10.09.2015 року, номер запису 3000440.

Рішенням Загальних зборів власників МКБП "ЗЕВС" оформлених протоколом № 4 від 10.09.2016 року (т. 3 а.с. 45-46) вирішено:

1) прийняти ОСОБА_4 до складу власників МКБП «ЗЕВС», оскільки ОСОБА_2 відступив йому належну йому частку у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» в розмірі 330 грн., що становить 33% статутного капіталу;

2) розподілити долі власників у сформованому статутному фонді МКБП «ЗЕВС» наступним чином:

- ОСОБА_2 - 340 грн., частка - 34%

- ОСОБА_3 - 330 грн., частка - 33%

- ОСОБА_4 - 330 грн., частка - 33%

3) затвердити нову редакцію Статуту МКБП «ЗЕВС»;

Державна реєстрації зазначених змін засновників та нової редакції установчих документів юридичної особи МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) проведена 17.09.2015 року, номер запису 4000440.

Позивач вважає зазначені рішення трудового колективу та загальних зборів учасників МКБП «ЗЕВС» незаконними, оскільки вони порушують його права та інтереси, як правонаступника майнових права КСП «Дружба» в статутному капіталі МКБП «ЗЕВС».

Позивач зазначає, що ОСОБА_2 шляхом проведення зборів трудового колективу МКБП «ЗЕВС» оформлених протоколом № 2 від 26.03.2011 року незаконно, та порушуючи права позивача, як правонаступника КСП «Дружба» в статутному капіталі МКБП «ЗЕВС», заволодів часткою у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» розміром 100%, та в подальшому, шляхом прийняття вищевказаних рішень загальних зборів здійснив розподіл часток у статутному капіталі на користь інших відповідачів у даній справі - ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4

З цих підстав позивач просить суд визнати зазначені рішення трудового колективу та загальних зборів учасників МКБП «ЗЕВС» недійсними та скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів МКБП "ЗЕВС", проведену на підставі зазначених вище рішень.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вже було зазначено вище, КСП «Дружба», якій належали корпоративні права у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС», згідно з протоколами загальних зборів пайовиків КСП «Дружба» № 3 від 26.02.2000 р., № 4 від 07.04.2000 року (т. 4 а.с. 81-83) було реорганізовано шляхом поділу на два відокремлених підприємства: Приватне сільськогосподарське підприємство «Сподобівське» та Приватне сільськогосподарське підприємство «Дружба», які стали правонаступниками майнових прав та обов'язків КСП «Дружба».

Статтею 37 ЦК УРСР, діючого на момент здійснення реорганізації КСП «Дружба», передбачено, що юридична особа припиняється зокрема шляхом реорганізації (злиття, поділу або приєднання. При злитті і поділі юридичних осіб майно (права і обов'язки) переходить до нововиниклих юридичних осіб. Порядок ліквідації і реорганізації юридичних осіб визначається законодавством Союзу РСР і постановами Ради Міністрів Української РСР.

Згідно з п. п. 1, 5 ст. 31 Закону України «Про колективне сільського господарське підприємство», діючого на момент здійснення реорганізації КСП «Дружба», реорганізація (злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення) та ліквідація підприємства провадяться за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) його членів або за рішенням суду. У разі поділу підприємства до новостворених підприємств переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства. При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства.

Згідно з листами колишнього голови КСП «Дружба» ОСОБА_11 та колишнього заступника голови КСП «Дружба» ОСОБА_12 реорганізація КСП «Дружба» відбувалася на протязі 2001-2003 років, і при переходів права власності на майно, права і обов'язки від КСП «Дружба» до підприємств правонаступників - ПСП «Сподобівське» та ПСП «Дружба» ніяких розподільчих балансів не складалося.

Зазначене свідчить про те, що при реорганізації КСП «Дружба» шляхом його поділу на два відокремлених підприємства його учасниками не було дотримано порядку, визначеного ст. 31 Закону України «Про колективне сільського господарське підприємство», ЦК УРСР (в редакції, чинній на момент реорганізації КСП «Дружба») щодо складання при реорганізації шляхом поділу відповідного розподільчого акту (балансу).

Судом також встановлено, що згідно з п. 2 протоколу загальних зборів пайовиків КСП «Дружба» № 4 від 07.04.2000 року, на якому вирішувалося питання врегулювання майнових відносин, що виникли в результаті реорганізації КСП «Дружба» підприємств правонаступників - ПСП «Сподобівське» та ПСП «Дружба», пайовиками було вирішено «рекомендувати всім пайовикам звернутися до підприємств правонаступників ПСП «Сподобівське» та ПСП «Дружба» за врегулюванням майнових відносин».

Суд констатує, що будь-яким іншим чином питання реорганізації КСП «Дружба» шляхом його поділу на два відокремлених підприємства правонаступника - ПСП «Сподобівське» та ПСП «Дружба» пайовиками КСП «Дружба» врегульовано не було, в т.ч. не було і врегульоване питання поділу належних КСП «Дружба» корпоративних прав на частку у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС».

Суд також враховує, що рішенням Господарського суду Харківської області від 05.09.2001 року по справі № А-9366/1-36 було скасовано державну реєстрацію МКБП «ЗЕВС» і така державна реєстрація згодом була поновлена зі сплином майже 9 років, а саме з прийняттям господарським судом Харківської області рішення від 17.10.2010 р. по справі № 50/10-10, що в свою чергу завадило підприємствам правонаступникам в передбаченому законом порядку оформити корпоративні права на відповідні частки у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» в процесі реорганізації КСП «Дружба».

Крім того, як свідчать матеріали справи, остаточно КСП «Дружба» було ліквідовано в межах справи господарського суду Харківської області № Б-39/185-07 про банкрутство КСП «Дружба». Ухвалою господарського суду від 20.08.2012 р. по зазначеній справі затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс; ліквідовано юридичну особу - КСП «Дружба». Зазначена ухвала у встановленому законом порядку набрала законної сили. До матеріалів справи також залучено копії звітів ліквідатора, які останній надавав суду в межах справи № Б-39/185-07 про банкрутство КСП «Дружба». З даних звітів не вбачається, що на балансі КСП «Дружба» перебував такий актив як частка у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС».

Разом з тим, згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зазначений конституційний принцип знайшов своє відображення в ст. 391 ЦК України, згідно з якою право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Матеріали справи не містять, та жодною зі сторін у справі суду не надано доказів того, що такий актив КСП «Дружба», як частка у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» у передбаченому законом порядку вибув з володіння КСП «Дружба» до або після його реорганізації шляхом його поділу на два відокремлених підприємства.

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що при реорганізації КСП «Дружба» шляхом поділу останнього на два відокремлених підприємства частка в статутному капіталі МКБП «ЗЕВС», яка належала КСП «Дружба», перейшла до підприємств правонаступників останнього - ПСП «Сподобівське» та ПСП «Дружба».

Зазначене зумовлює прийняття судом рішення про задоволення позову в частині визнання Приватного сільськогосподарського підприємства "Сподобівське" (ідентифікаційний код юридичної особи 30755349) правонаступником прав та обов'язків Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" (ідентифікаційний код юридичної особи 0076450) у статутному капіталі Малого колективного багатопрофільного підприємства "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009).

При цьому, суд вважає безпідставними доводи 1-го відповідача про те, що статут ПСП «Сподобівське» станом на 2008 рік (т. 3 а.с. 123-136) містить посилання що ПСП «Сподобівське» є правонаступником КСП «Дружба» в частині боргових зобов'язань перед бюджетом і кредиторської заборгованості по заробітній платі згідно розподілу господарства і майна по територіальному цілісному майновому комплексу, оскільки по-перше, зазначений статут не містить відомостей про те, що ПСП «Сподобівське» є правонаступником КСП «Дружба» виключно в зазначеній частині, та не набув в результаті реорганізації КСП «Дружба» жодних майнових прав останнього, по-друге, даний статут в редакції 2008 року був затверджений в той час коли державна реєстрація МКБП «ЗЕВС» вважалася припиненою згідно з судовим рішенням господарського суду Харківської області від 05.09.2001 року по справі № А-9366/1-36, по-третє, матеріали справи не містять, та відповідачами суду не надано жодних доказів того, що такий актив КСП «Дружба», як частка у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» вибув з володіння останнього або на користь іншого правонаступника - ПСП «Дружба» або в інший передбачений законом спосіб.

Так само безпідставними суд вважає посилання 1-го відповідача на факти, встановлені рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10.03.2011 року по справі №2-11/11, які 1-й відповідач вважає преюдиційними, та які, на думку останнього засвідчують те, що ПСП «Сподобівське» не має жодного відношення до корпоративних прав на частку у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС».

Згідно з п. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В пункті 2.6. Постанов Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», зокрема зазначено, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Як свідчить рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 10.03.2011 року по справі № 2-11/11, предметом розгляду суду в межах зазначеної справи було поновлення ОСОБА_2 на посаді директора МКБП «ЗЕВС», а не наявність у ПСП «Сподобівське» права на частку у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС», по-друге, ПСП «Сподобівське», як юридична особа, не була залучена до участі в розгляді зазначеної справи, тобто не мала в межах даної справи будь-якого процесуального статусу, хоча суд відносно останнього зробив певні висновки.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що факти, встановлені в рішенні Шевченківського районного суду Харківської області від 10.03.2011 року по справі № 2-11/11 не мають преюдиційного значення для розгляду справи з підстав не відповідності їх приписам ст. 35 ГПК України та п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 р. №18, та повинні розглядатися судом за правилами, визначеними ст. 32-34, 43 ГПК України.

Розглянувши вимоги позивача про визнання недійсними рішень загальних зборів трудового колективу та загальних зборів учасників МКБП «ЗЕВС» та скасування державної реєстрації змін до установчих документів МКБП "ЗЕВС", проведених на підставі зазначених вище рішень, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про господарські товариства» (станом на момент прийняття рішення зборів трудового колективу МКБП «ЗЕВС», які оформлені протоколом № 2 від 26.03.2011 року) засновниками та учасниками товариства можуть бути підприємства, установи, організації, а також громадяни, крім випадків, передбачених законодавчими актами України.

Статтею 6 цього ж Закону (станом на момент прийняття рішення зборів трудового колективу МКБП «ЗЕВС», які оформлені протоколом № 2 від 26.03.2011 року) передбачено, що учасники товариства мають право:

а) брати участь в управлінні справами товариства в порядку, визначеному в установчих документах, за винятком випадків, передбачених цим Законом;

б) брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів;

в) вийти в установленому порядку з товариства;

г) одержувати інформацію про діяльність товариства. На вимогу учасника товариство зобов'язане надавати йому для ознайомлення річні баланси, звіти товариства про його діяльність, протоколи зборів;

д) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, в порядку, встановленому законом.

Учасники можуть мати також інші права, передбачені законодавством і установчими документами товариства.

До матеріалів справи залучено статут МКБП «ЗЕВС» затверджений засновниками підприємства 15.01.1992 р. (т. 4 а.с. 48-56), згідно з п. 4.2. якого органами управління підприємством є рада засновників підприємства та дирекція підприємства.

Пунктами 4.3.8. - 4.3.9. цього статуту передбачено, що рада засновників формується строком на три роки і складається з чотирьох представників засновників, двох представників трудового колективу підприємства. Рада засновників уповноважена приймати рішення, якщо на її засіданні присутні не менше 2/3 членів ради.

В пунктах 2.10, 2.11, 2.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 р. № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», зокрема зазначено, що у разі коли законом передбачено прийняття рішення з того чи іншого питання виключно загальними зборами, ці повноваження не можуть відповідно до статуту юридичної особи бути надані або делеговані іншим органам цієї особи.

підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути:

- невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства;

- порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів;

- позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах.

Під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв'язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення.

Як вже було зазначено вище, ОСОБА_2, а також гр. ОСОБА_9, ОСОБА_10 провели збори трудового колективу МКБП «ЗЕВС», які оформлені протоколом № 2 від 26.03.2011 року, на яких було вирішено, що в зв'язку з ліквідацією АФ «Дружба», частка якого становить 50% у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС», зазначена частка переходить на користь трудового колективу, та передати 100% часток у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» на користь ОСОБА_2 (п. 4),

Однак, як свідчать матеріали справи, в них відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є трудовим колективом МКБП «ЗЕВС», що останні, а також ОСОБА_2 станом на момент прийняття вищезазначеного рішення мали будь-які відношення до корпоративних прав на частку у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС».

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 станом на момент проведення зборів трудового колективу МКБП «ЗЕВС», які оформлені протоколом № 2 від 26.03.2011 року не володіли корпоративними правами на зазначене підприємство, а відповідно, не мали ні прав ні повноважень на прийняття рішень про прийняття або передачу часток у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» ні на користь «трудового колективу» ні на користь безпосередньо ОСОБА_2

Тим більше, що таке рішення приймалося без залучення та без відома учасників МКБП «ЗЕВС».

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_2, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 проводячи збори трудового колективу МКБП «ЗЕВС», які оформлені протоколом № 2 від 26.03.2011 року та приймаючи на них відповідні рішення порушили вимоги чинного на той час законодавства України, зокрема без наявності будь-якого права на проведення таких зборів, а тим більше, на прийняття рішень про перерозподіл часток у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС».

Вказане зумовлює прийняття судом рішення про задоволення позову в частині визнання недійсним зазначеного рішення трудового колективу МКБП «ЗЕВС», які оформлені протоколом № 2 від 26.03.2011 року та скасування державної реєстрації, змін засновника та нової редакції установчих документів юридичної особи МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) від 15.06.2011 року № 4000264 проведених на підставі протоколу № 2 Зборів трудового колективу МКБП "ЗЕВС" від 26.03.2011 року.

Подальша реєстрація корпоративних прав на МКБП «ЗЕВС» за ОСОБА_2 та розподіл за участю останнього часток у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС» на користь інших відповідачів у даній справі - ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 згідно з рішеннями загальних зборів учасників МКБП "ЗЕВС" оформлених протоколом від 30.08.2013 року, протоколом від 08.09.2015 року, протоколом № 4 від 10.09.2016 року відбувалася також з порушенням вимог чинного законодавства України, та корпоративних прав дійсних учасників МКБП «ЗЕВС», оскільки такий перерозподіл здійснювався за рахунок часток у статутному капіталі підприємства, раніше безпідставно набутих ОСОБА_2 на підставі незаконного рішення трудового колективу МКБП «ЗЕВС», яке оформлені протоколом № 2 від 26.03.2011 року.

Зазначене також зумовлює прийняття судом рішення про задоволення позову в частині визнання недійсними зазначених рішень зборів учасників МКБП "ЗЕВС" оформлених протоколом від 30.08.2013 року, протоколом від 08.09.2015 року, протоколом № 4 від 10.09.2016 року, та скасування державної реєстрації змін засновника та нової редакції установчих документів юридичної особи МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009), проведених 04.09.2013 року, номер запису 9000440, проведених 10.09.2015 року, номер запису 3000440, проведених 17.09.2015 року, номер запису 4000440.

Клопотання 1-го відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності суд також відхиляє, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. ст. 256-257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як зазначав позивач в процесі розгляду даної справи, рішенням господарського суду Харківської області від 05.09.2001 р. було скасовано державну реєстрації МКБП «ЗЕВС». З цих підстав він вважав що останній припинив свою діяльність з моменту прийняття судом зазначеного рішення. Проте, в 2016 році після відкриття реєстрів та звернення до Державного реєстратора йому стало відомо про поновлення державної реєстрації МКБП «ЗЕВС» згідно з судовим рішення господарського суду від 17.10.2010 р. по справі № 50/10-10, та про поновлення діяльності цього підприємства.

В межах даної справи зазначені обставини жодним з відповідачів у справі не спростовані.

Зазначене свідчить про те, що ПСП «Сподобівське» довідалося про обставини, що стали предметом спору лише в 2016 році, тобто передбачений законом строк позовної давності останнім не пропущено.

Крім того, права учасників господарського товариства є складними, до них ставляться як майнові (право на частку прибутку, право на оплату вартості майна при виході з товариства) (ст. 316 ЦК України), так і немайнові права (право брати участь в управлінні справами та розподілі прибутку, право виходу з товариства і т. д.) (ст. 100 ЦК України), визначені законом та установчими документами. Право участі у товаристві може передаватися виключно разом з іншими складовими прав учасника товариства - майновими правами.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення, та інше. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як свідчить заявлений позивачем позов, підставою для його подання фактично є порушення з боку відповідачів майнових та немайнових прав позивача на частку у статутному капіталі МКБП «ЗЕВС», які виявилися в безпідставному позбавленні його відповідачами власності на зазначену частку, про які позивач довідався лише в 2016 році.

За змістом п. п. 2-2, 3 ст. 268 ЦК України, позовна давність не поширюється: на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

В пункті 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 р. № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» зокрема зазначено, що у статті 268 ЦК України наведено невичерпний перелік вимог, на які позовна давність не поширюється. У частині другій цієї статті передбачено, що законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність. Але в деяких випадках позовна давність не може поширюватись і на інші категорії вимог, хоча про це прямо й не зазначено у законі. Так, позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване триваюче правопорушення. Отже, власник може пред'явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність вимог 1-го відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності.

З урахуванням вимог ст. 44, 49 ГПК України, з кожного з відповідачів на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2480,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 4-5, 22, 44, 49, 75, 84, 85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними рішення Загальних зборів трудового колективу МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) оформлених протоколом № 2 від 26.03.2011 року.

Скасувати державну реєстрацію змін засновника та нової редакції установчих документів юридичної особи МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) від 15.06.2011 року №4000264 проведених на підставі протоколу № 2 Зборів трудового колективу МКБП "ЗЕВС" від 26 березня 2011 року.

Визнати недійсними рішення Загальних зборів учасників МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) оформлених протоколом від 30.08.2013 року.

Скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) номер запису 9000440 від 04.09.2013 року внесених на підставі рішень оформлених протоколом від 30.08.2013 року.

Визнати недійсними рішення Загальних зборів учасників МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) оформлених протоколом від 08.09.2015 року.

Скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) номер запису 3000440 від 10.09.2015 року внесених на підставі рішень оформлених протоколом від 08.09.2015 року.

Визнати недійсними рішення Загальних зборів учасників МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) оформлених протоколом від 10.09.2016 року.

Cкасувати державну реєстрацію змін до установчих документів МКБП "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) номер запису 4000440 від 17.09.2015 року внесених на підставі рішень оформлених протоколом від 10.09.2015 року.

Визнати Приватне сільськогосподарське підприємство "Сподобівське" (ідентифікаційний код юридичної особи 30755349) правонаступником прав та обов'язків Колективного сільськогосподарського підприємства "Дружба" (ідентифікаційний код юридичної особи 0076450) у статутному капіталі Малого колективного багатопрофільного підприємства "ЗЕВС" (ідентифікаційний код юридичної особи 21234009).

Стягнути з Малого колективного багатопрофільного підприємства "ЗЕВС" (адреса: 63670, Харківська область, Шевченківський район, с. Сподобівка; ідентифікаційний код юридичної особи 21234009) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Сподобівське" (адреса: 63670, Харківська область, Шевченківський район, с. Сподобівка; ідентифікаційний код юридичної особи 30755349) судовий збір в сумі 2480,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Сподобівське" (адреса: 63670, Харківська область, Шевченківський район, с. Сподобівка; ідентифікаційний код юридичної особи 30755349) судовий збір в сумі 2480,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_3) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Сподобівське" (адреса: 63670, Харківська область, Шевченківський район, с. Сподобівка; ідентифікаційний код юридичної особи 30755349) судовий збір в сумі 2480,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_4) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Сподобівське" (адреса: 63670, Харківська область, Шевченківський район, с. Сподобівка; ідентифікаційний код юридичної особи 30755349) судовий збір в сумі 2480,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 (адреса: 99038, АДРЕСА_1) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства "Сподобівське" (адреса: 63670, Харківська область, Шевченківський район, с. Сподобівка; ідентифікаційний код юридичної особи 30755349) судовий збір в сумі 2480,40 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.11.2016 р.

Суддя О.І. Байбак