РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016Справа №922/2171/16

За позовом Компанії OLIMBIC LIMITED

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської О.С.

про зобов'язання вчинити певні дії

суддя Пукшин Л.Г.

Представники сторін:

від позивача Кіфорук Н.І. - представник за довіреністю б/н від 25.12.15

від відповідача: Голуб'ятникова Ю.А.- представник за довіреністю б/н від 20.09.2016

В судовому засіданні 16.11.2016 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.07.2016 року Компанія OMBILIC LIMITED (Кіпр) звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявської О.С.(відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (відповідач-2), Слобожанського РУ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (відповідач-3), в якій позивач просить суд:

1. Зобов'язати Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську О.С. визнати та включити вимоги Компанії OMBILIC LIMITED, р.н. НЕ 166107, до реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та Кредит» за договором № 8767 (включаючи додаткові угоди) про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» від 12.12.2005 року з визначенням суми заборгованості та віднесенням її вимог до певної черги погашення в порядку, визначеному Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та подати на затвердження виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та Кредит», пов'язані із акцептуванням та включенням до Реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та кредит» вимоги Компанії OMBILIC LIMITED, р.н. НЕ 166107, за договором № 8767 (включаючи додаткові угоди) про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» від 12.12.2005 р.

2. Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та кредит», пов'язані із визнанням, акцептуванням та включенням до Реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та кредит» вимоги Компанії OMBILIC LIMITED, р.н. НЕ 166107, за договором № 8767 (включаючи додаткові угоди) про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» від 12.12.2005 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.08.2016 було прийнято відмову позивача від позовних вимог про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та Кредит», пов'язані із визнанням, акцептуванням та включенням до Реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та Кредит» вимоги Компанії OMBILIC LIMITED, р.н. НЕ 166107, за договором № 8767 (включаючи додаткові угоди) про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) "Генеральний" від 12.12.2005 р. та припинити провадження у справі в цій частині позовних вимог на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Ухвалою суду від 15.09.2016 було припинено провадження у справ в частині позовних вимог до відповідача-3 на підставі п.6 ч.1 ст. 80 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.09.2016 на підставі ч. 1 ст. 17 ГПК України справу № 922/2171/16 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до автоматичного розподілу справ господарського суду міста Києва, справу № 922/2171/16 передано для розгляду судді Пукшин Л.Г.

Ухвалою від 29.09.2016 суддя Пукшин Л.Г. прийняла справу № 922/2171/16 до свого провадження та призначила її до розгляду у судовому засіданні на 19.10.2016.

У судовому засіданні 19.10.2016 представник позивача подав заяву про зміну предмету позову та просив суд прийняти її до розгляду. У вказаній заяві позивач просить суд зобов'язати Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Банк «Фінанси та Кредит» Чернявську О.С. визнати та включити вимоги Компанії OMBILIC LIMITED, р.н. НЕ 166107, за договором № 8767 (включаючи додаткові угоди) про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» від 12.12.2005 року в розмірі 350 000 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 8 218 000,00 грн, до реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та Кредит» з віднесенням вимог до певної черги погашення в порядку, визначеному Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та подати на затвердження виконавчій дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та Кредит», пов'язані із акцептуванням та включенням до Реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та кредит» вимоги Компанії OMBILIC LIMITED, р.н. НЕ 166107, за договором № 8767 (включаючи додаткові угоди) про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» від 12.12.2005 року в розмірі 350 000 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 8 218 000,00 грн.

Ухвалою суду від 19.10.2016 прийнято заяву Компанії OLIMBIC LIMITED про зміну предмету позову до розгляду, припинено провадження у справі в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. У судовому засіданні оголошено перерву до 16.11.2016

У судовому засіданні 16.11.2016 представник позивача подав пояснення та заяву про призначення почеркознавчої експертизи для вирішення питання щодо виконання підпису директора позивача на заяві від 22.12.2011 року, якою надано згоду відповідачу на списання коштів.

Представник відповідача заперечував проти вказаного клопотання, зазначивши при цьому, що списання коштів відбулося ще 2011 року також на підставі договору застави майнових прав.

Заслухавши пояснення представників сторін досидівши заяву позивача суд вирішив, що заява про призначення почеркознавчої експертизи не підлягає задоволенню з підстав необґрунтованості, не доведеності та недоцільності.

Представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові.

Представник відповідач проти вимог заперечував з наступних підстав. Зокрема, відповідач зазначив, що 20.01.2011 року банком здійснено повернення депозиту позивачу у сумі 120 960,00 доларів США, 23.12.2011 здійснено повернення депозиту у сумі 8040,00 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача, яка долучена до відзиву. Також відповідач стверджує, що 23.12.20011 року банком було здійснено списання грошових коштів з депозитного рахунку позивача у сумі 229 040,00 доларів США в рахунок погашення простроченої заборгованості по відсоткам та кредиту ТОВ «ОМБІЛІК-ТРЕЙД», що виникла на підставі кредитного договору по відновлювальному кредитну лінію № 07v-01-07 від 16.02.2007 року відповідно до договору застави майнових прав № 07МП/0207 від 16.02.007 року. За таких обставин, відповідач зазначає про виконання з боку договору про банківський вклад, у повному обсязі, а відтак твердження позивача, що він є кредитором АТ «Банк «Фінанси та Кредит» не відповідають дійсності, у зв'язку з чим просить суд відмовити у позові в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

12 грудня 2005 року між Компанією OLIMBIC LIMITED (клієнт/позивач) та Банком «Фінанси та кредит» ТОВ» (банк) було укладений договір № 8767 про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» (надалі - договір вкладу), відповідно до умов якого клієнт надає банку грошові кошти на інвестиційний вклад у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності, а банк виплачує проценти і повертає вклад і нараховані на нього проценти згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору вкладу клієнт розміщує в банку вклад у сумі, яка обумовлюється сторонами в додатковій угоді, яка є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з умовами додаткової угоди, яка затверджена сторонами 19.12.2005, клієнт здійснює перерахування грошових коштів зі свого поточного рахунку на депозитний рахунок № 7840 у розмірі 350 000,00 доларів США, відсоткова ставка встановлена у розмірі 12%. Дана сума вкладу надається банку до 25.12.2006 року.

Додатковими угодами від 26.12.206, від 26.08.2007 та від 23.12.2009 строк вкладу був продовжений до 19.01.2011 року.

Як вбачається із матеріалів справи, Правлінням НБУ 17.12.2015 прийнято постанову № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатору банку».

За доводами позивача, Компанією OLIMBIC LIMITED є кредитором АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на підставі договору № 8767 про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» від 12.12.2005, кредиторські вимог складають 350 000,00 доларів США, які повинні обліковуватися на депозитному рахунку № 7840 в АТ «Банк «Фінанси та Кредит». У зв'язку з чим, 13.01.2016 позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» Чернявської О.С. (відповідач) із заявою про визнання Компанії OLIMBIC LIMITED кредитором АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Однак, за твердженням позивача, відповіді від Уповноваженої особи щодо розгляду заяви позивача не надходило, а тому останній звернувся до суду з вимогами про зобов'язання відповідача визнати та включити вимоги Компанії OMBILIC LIMITED, р.н. НЕ 166107, за договором № 8767 (включаючи додаткові угоди) про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» від 12.12.2005 року в розмірі 350 000 доларів США, що в еквіваленті до гривні становить 8 218 000,00 грн, до реєстру акцептованих вимог кредиторів AT «Банк «Фінанси та Кредит» з віднесенням вимог до певної черги погашення в порядку.

В обґрунтування правової позиції позивач посилається на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно з ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За доводами відповідача, що підтверджується матеріалами справи, АТ «Банк «Фінанси та кредит» свої зобов'язання за договором № 8767 про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» виконало у повному обсязі.

Як встановлено судом, 20.01.2011 року АТ «Банк «Фінанси та кредит» здійснено повернення депозиту позивачу у сумі 120 960,00 доларів США, а 23.12.2011 здійснено повернення депозиту у сумі 8040,00 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку позивача за період з 19.12.2005 по 15.08.2014, яка міститься в матеріалах справи.

Також матеріалами справи підтверджується факт списання АТ «Банк «Фінанси та кредит» грошових коштів з депозитного рахунку позивача у сумі 229 040,00 доларів США в рахунок погашення простроченої заборгованості по відсоткам та кредиту ТОВ «ОМБІЛІК-ТРЕЙД», що виникла на підставі кредитного договору по відновлювальному кредитну лінію № 07v-01-07 від 16.02.2007 року відповідно до договору застави майнових прав № 07МП/0207 від 16.02.007 року.

Зокрема, як вбачається із матеріалів справи 16.02.2007 року між Банком «Фінанси та кредит» ТОВ (заставодержатель) та Компанією OLIMBIC LIMITED (заставодавець) укладено договір майнових прав № 07МП/0207, відповідно до умов якого заставодавець передає в заставу заставодержателю належні йому права, які виникли на підставі Договору про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» № 8767 від 12.12.2005 та всіх додаткових угод до нього на загальну суму 350 000,00 доларів США, який діє до 28.12.2007 року, а саме права вимоги на суму депозиту в розмірі 250 000,00 доларів США. Зазначені майнові права передаються в заставу, як забезпечення повернення позики, виданої ТОВ «ОМБІЛІК-ТРЕЙД» (боржник) за договором про поновлювальну кредитну лінію № 07v-01-07 від 16.02.2007 на загальну суму 900 000,00 доларів США.

До вказаного договору майнових прав № 07МП/0207 сторонами неодноразово укладалися договори про внесення змін. Зокрема, у договорі про внесення змін № 8 від 19.01.2011 до договору застави майнових прав № 07МП/0207, сторони визначили, що заставодавець передає в заставу заставодержателю належні йому права вимоги на суму 229 040,00 доларів США, які виникли у заставодавця на підставі Договору про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» № 8767 від 12.12.2005 та всіх додаткових угод до нього.

Відповідно до п. 11. договору майнових прав № 07МП/0207 звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд заставодержателя або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або за заставодержателем самостійно позасудовим способом відповідно до чинного законодавства України та цього договору.

Як свідчать матеріали справи, компанія OLIMBIC LIMITED листом від 22.12.2011 повідомила АТ «Банк «Фінанси та кредит», що не заперечує щодо погашення часткової заборгованості за кредитним договором № 07v-01-07 від 16.02.2007 за рахунок списання предмету забезпечення (майнових прав, які виникли, які виникли на підставі Договору про банківський строковий інвестиційний вклад (депозит) «Генеральний» № 8767 від 12.12.2005 у сумі 229 040,00 доларів США.

Отже, доводи позивача щодо наявності кредитних вимог до відповідача станом на момент звернення до суду не відповідають дійсним обставинами справи, спростовуються доказами, наявними у матеріалах справи, про що зазначено вище.

Згідно з приписами ст. 32 ГПК України доказами у справі є фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці докази оцінюються судом на основі всебічності, повноти й об'єктивності усіх обставин справи у своїй сукупності відповідно до положень ст. 43 ГПК України.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 4-2 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Дана норма кореспондується зі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог, та на спростування заперечень відповідача проти позову, у зв'язку з чим на підставі встановлених під час розгляду справи обставин суд вважає заявлені позивачем вимоги не обґрунтованими.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.11.2016

Суддя Пукшин Л.Г.