ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016р. Справа№ 914/1382/16

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Горецької З.В., судді Блавацької-Калінської О.М., судді Трускавецького В.П.

за участю секретаря судового засідання Хороз І.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м.Львів

до відповідача: Фермерського господарства «Поляна», село Поляна, Миколаївського району, Львівської області

про визнання недійсною Додаткової угоди від 06.11.2013 року про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006 року.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-представник за довіреністю №112-7893 від 22.12.2014 року

від відповідача: ОСОБА_2-представник за довіреністю б/н від 07.06.2016 року

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічним акціонерним товариством «Львівобленерго», м. Львів, до відповідача: Фермерського господарства «Поляна», с. Поляна Миколаївського району Львівської області, про визнання недійсною Додаткової угоди від 06.11.2013 р. про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії № 47680 від 04.01.2006р.

Ухвалою суду від 25.05.2016 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 14.06.2016 року. В судовому засіданні 14.06.16р. розгляд справи на відкладався на 05.07.16р. В судових засіданнях 05.07.16р. оголошувалась перерва до 13.07.16р., 13.07.16р. оголошувалась перерва до 25.07.16р. Ухвалою від 25.07.2016 року призначено колегіальний розгляд справи № 914/1382/16 у складі трьох суддів. Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 25.07.2016 року, склад колегії суддів у справі № 914/1382/16: ОСОБА_3 головуючий суддя, ОСОБА_4,- суддя, ОСОБА_5, суддя. Ухвалами суду від 26.07.16р. розгляд справи відкладався на 07.09.16р., 07.09.16р. розгляд справи відкладався на 22.09.16р., 22.09.16р. оголошувалась перерва до 10.10.16р. У звязку з тим, що суддя Трускавецький В.П. перебуває на лікарняному, 07.10.16р. було здійснено зміну складу колегії. Згідно протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 07.10.2016 року, склад колегії суддів у справі № 914/1382/16: ОСОБА_3 головуючий суддя, ОСОБА_6, суддя, ОСОБА_5 суддя.

Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позовній заяві та у додаткових пояснень.

Відповідач в судове засідання явку повноважного представника забезпечив, позовні вимоги заперечує з підстав наведених у відзиві та письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представникам сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ПАТ «Львівобленерго» та Фермерським господарством «Поляна» 04.01.2006 року укладено договір про постачання електричної енергії №47-680. Згідно п.5 додатку №9 до договору «Перелік об»єктів і точок комерційного обліку споживача», в селі Бродки Миколаївського району Львівської області до мережі ПАТ «Львівобленерго» приєднаний об»єкт господарства ФГ «Поляна» потужністю 50 кВт.

Згідно додатку №11 «ОСОБА_2 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», перелік об»ктів споживача та категорія надійності електропостачання: офісне приміщення с.Держів, зернотік с.Держів, млин с.Держів, тракторна бригада с.Держів, об»єкти господарства с.Бродки.

06.11.2013 року між ПАТ «Львівобленерго» та ФГ «Поляна» укладена Додаткова угода про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006 року (далі додаткова угода) з додатками. Згідно п.5 Додатку №9 до Додаткової угоди «Перелік об»єктів і точок комерційного обліку споживача» до мережі ПАТ «Львівобленерго» приєднюються ще два об»єкти споживача за адресою Львівська область, Миколаївський район, с.Бродки, вул.Шкільна, номер 3-«а», а саме: Тракторна бригада потужністю 150 кВт та Зерносклад АВМ потужністю 150 кВт.

Позивач вважає вказану додаткову угоду недійсною, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.8 п.5.4 «Правил користування електричною енергією», затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28 (далі Правила користування), для укладення договору про постачання електричної енергії, договору про технічне забезпечення електропостачання споживача або договору про спільне використання технологічних електричних мереж заявник (споживач, власник технологічних електричних мереж (основний споживач) або субспоживач) має надати відповідній організації необхідні документи, зокрема, копію документа, яким визначено право власності чи користування на об'єкт (приміщення) або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об'єкта).

Пунктом 1 Додаткової угоди передбачено наступне: «Електропередавальна організація і споживач у зв»язку з взяттям в іпотеку тракторної бригади та зерноскладу в с.Бродки, Миколаївського району, що раніше належали СГ ТзОВ «Пролісок» домовилися про внесення наступних змін до Договору №47680 про постачання електричної енергії від 04.01.2006 року».

З вищенаведеного випливає, що підставою для укладення Додаткової угоди є договір іпотеки серія та номер 1959 виданий та зареєстрований 18.07.2012 року, який директор ФГ «Поляна» долучив до заяви про укладення додаткової угоди.

Відповідно до договору іпотеки, ФГ «Поляна» в подальшому іпотекодержатель та ОСОБА_7 в подальшому іпотекодавець уклали цей договір іпотеки з метою забезпечення вимоги іпотекодержателя, що випливає з договору позики підписаний 18.07.2012 року. Позичкодавцем Іпотекодержателем та позичальником іпотекодавцем, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем, за умови якої іпотекодавець зобов»язаний до 10.12.2012 року повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 5000 000,00грн. Предметом іпотеки є нерухоме майно за адресою с.Бродки, вул.Шкільна, номер 3 «а».

Статтею 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно Закону України «Про іпотеку», іпотека вид забезпечення виконання зобов»язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов»язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому Законом.

Відтак договір іпотеки не породжує у іпотекодержателя, в даному випадку ФГ «Поляни», права на володіння користування чи розпорядження майном, що виступає предметом іпотеки, натомість майно залишається у володінні і користуванні іпотекодавця ОСОБА_7.

Враховуючи вищенаведене, Додаткова угода була укладена з порушенням Правил користування, на підставі Договору іпотеки, який не дає права на володіння, користування чи розпорядження майном, яке виступає об»єктом електрифікації.

Крім того, позивач зазначає, відповідно до Закону України «Про електроенергетику», об»єкт електроенергетики електрична станція (крім ядерної частини атомної електричної станції), електрична підстанція, електрична мережа, підключені до об»єднаної енергетичної системи України.

Згідно статті 7 цього Закону, проектування, будівництво, введення, експлуатація, виведення з експлуатації об»єктів електроенергетики, систем централізованого диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, інших об»єктів, підключених до об»єднаної енергетичної системи України, регламентуються нормативно-правовим та нормативно-технічними документами.

Відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників (крім когенераційних установок) до електричних мереж регулюються «Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж» (далі Правила приєднання), затверджених постановою НКРЕ №32 від 17.01.2013 року.

Відповідно до п.1.2 Правил приєднання, договір про приєднання до електричних мереж письмова домовленість сторін, що є документом встановленої форми, який визначає зміст та регулює правовідносини між сторонами щодо приєднання електроустановок замовника до електричних мереж власника електромереж (далі договір приєднання).

Невід»ємним додатком до договору про приєднання є технічні умови на приєднання до мереж (об»єктів) електроенергетики.

Технічні умови на приєднання до мереж (об»єктів) електроенергетики це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об»єкта замовника електричною енергією, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо електропостачання.

Долучаючи (Додатковою угодою) до Договору про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006 року об»єкти за адресою Львівська область, Миколаївський район, с.Бродки, вул. Шкільна, номер 3 «а», а саме, тракторну бригаду (з дозволеною потужністю передбаченою Додатковою угодою 150 кВт) та зерносклад АВМ (з дозволеною потужністю передбаченою Додатковою угодою 150 кВт) була порушена сама процедура щодо приєднання електроустановок ФГ «Поляна» до електричних мереж, передбачена Правилами приєднання, оскільки не було укладено договір про приєднання та не виконано комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення, в результаті чого наявна схема електропостачання не може забезпечити вказану в Додатковій угоді сумарну потужність у розмірі 300 кВт виходячи з наступного:

у додатках №№ 6,9,11 Додаткової угоди та додатку №11 Договору внесено відомості, що живлення об»єктів ФГ»Поляна» в с.Бродки здійснюється від ТП-203 (ТП-трансформаторна підстанція) загальною потужністю об»єктів цього споживача 350 кВт, а саме:

1) Об»єкт господарства ФГ «Поляна» потужністю 50 кВт, згідно додатку №11 до Договору;

2) Тракторну бригаду потужністю 150 кВт, згідно додатків №№ 6,9,11 до додаткової угоди;

3) Склад АВМ потужністю 150 кВТ, згідно додатків №№6,9,11 до додаткової угоди.

Однак, ТП-203 є однотрансформаторною, потужність встановленого трансформатора станом на 06.11.2013 року і по сьогоднішній день 100 кВт, відповідно максимальна пропускна здатність цього трансформатора по потужності становить 100 кВт, а відтак внесені у додатки №№6,9 «додаткової угоди від 06.11.2013 року» відомості щодо схеми електропостачання є недостовірними, так як така схема жодним чином не могла та не може забезпечити потужність 350 кВт.

Кабельний ввід від опори №7 ПЛ-1кВ Л3 до зерноскладу АВМ в с.Бродки забезпечує максимальну пропускну здатність 59,2 кВт в той час, як в додатках №№6,9,11 зазначена максимальна пропускна здатність 150 кВт.

Кабельний ввід від опори №12 ПЛ-1 кВ Л3 до тракторної бригади в с.Бродки забезпечує максимальну пропускну здатність 80,6 кВт в той час, як в додатках №№6,9,11 зазначена максимальна пропускна здатність 150 кВт.

Вищевказані доводи підтверджуються висновками ліцензованої організації ПП «Львівелектросервіс» в «Розрахунку пропускної здатності повітряної лінії ПЛ 1кВ Л-3 від КТП-203 в с.Бродки, Миколаївського району, Львівської області».

Також варто зазначити, що у додатку №9 «додаткової угоди від 06.11.2013 року» було зазначено номери лічильників по точках обліку ФН «Поляна», а саме №13060987 та №13104873.

При виїзді до споживача ФГ «Поляна» 03.04.2015 року працівниками товариства було виявлено, що у нього встановлені інші лічильники за №11145355 та №14034938, тобто не ті лічильники, які вказані у згадуваній Додатковій угоді, про що був складений ОСОБА_2 №264759, №264757, який підписаний директором ФГ «Поляна» ОСОБА_8 При цьому жодних звернень від ФГ «Поляна» впродовж 2013-2014 років до ПАТ «Львівобленерго» щодо заміни приладів обліку не надходило.

Обидва лічильники є типу «Меридіан ЛТЕ-1.03ТУ». Відповідно до паспорта лічильника типу «Меридіан ЛТЕ-1.03ТУ», даний лічильник є приладом обліку прямого включення максимальна сила струму 100А, тоді як передбачена в додатковій угоді дозволена до використання потужність становить 150 кВт, що дозволяє по жилах проводів протікати струму у 300А.

Відповідно до ч.5 статті 203 ЦК України, однією із загальних вимог, додержання яких є необхідними для чинності правочину, є те, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 статті 207 ГК України, господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відтак, на думку позивача, ФГ «Поляна» порушило вимоги чинного законодавства, не уклало Договір про приєднання та не виконало комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об»єкта замовника електричною енергією і як результат у ПАТ «Львівобленерго» відсутня реальна можливість забезпечити потужність 300 кВт (тракторна бригада 150 кВт, зерносклад АВМ 150 кВт), яку зазначено в Додатковій угоді, а відтак позивач вважає, що вищевказана Додаткова угода є недійсною.

ФГ «Поляна» не погоджується з доводами, викладеними в позовній заяві з огляду на наступне.

Так, 04.01.2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір про постачанням електричної енергії №47-680, відповідно до якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами даного договору.

Сторони договору погодили:

перелік об»єктів і точок комерційного обліку споживача: Львівська область, Миколаївський район, с.Держів, вул.Л.Українки,55 (офісне приміщення, зернотік, млин), Львівська область, Миколаївський район, с.Держів, вул.Лесі Українки,89а (тракторна бригада), Львівська область, Миколаївський район/, с.Бродки (об»єкти господарства);

приєднану та дозволену потужність об»єктів;

визначили однолінійні електричні схеми по вказаних об»єктах;

розмежували балансову належність електромереж та експлуатаційну відповідальність.

06.11.2013 року між сторонами укладено додаткову угоду про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії №47-680 від 04.01.2006 року. Зміни згідно вказаної Додаткової угоди до Договору були зумовлені отриманням споживачем інших об»єктів (приміщень), а відтак і необхідністю закріплення правових підстав для користування електричною енергією позивачем. Основний договір було доповнено:

додатковими об»єктами і точками комерційного обліку споживача, що знаходяться у Львівській області, ОСОБА_9 районі, с.Бродки, вул.Шкільна,3а (тракторна бригада та зерносклад);

додатковою однолінійною електричною схемою;

додатковим переліком об»єктів і точок комерційного обліку споживача;

додатковими актами розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до п.1.3 вищезгаданих Правил користування електричною енергією, постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно п.5.1 Правил, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача.

Тому відповідач зазначає, що укладення вказаної вище Додаткової угоди відповідає положенням п.5.1 Правил щодо укладення однієї угоди на всі об»єкти споживача. Відтак сторони не виявили намір укладати окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об»єктом споживача. Об»єкти, які зазначені в Додатковій угоді від 06.11.2013 року перебували в користуванні ФГ «Поляна» на підставі укладеного договору позички від 18.07.2012 року.

Умовами вказаного Договору позички (п.4.3.2) передбачено обов»язок користувача забезпечити приміщення, зокрема, електропостачання, шляхом укладення відповідних угод. Положення Договору позички відповідає п.1.11 Правил ( у разі передачі електроустановки або її частини в оренду та обумовлення договором оренди передачі орендареві відповідних повноважень щодо врегулювання договірних відносин з електропередавальною організацією та/або постачальником електричної енергії щодо електрозабезпечення орендованої електроустановки або її частини між орендарем та суб'єктами електроенергетики мають бути укладені відповідні договори згідно з вимогами цих Правил). Вказане спростовує твердження позивача про відсутність підстав для укладення оспорюваної додаткової угоди.

Щодо посилання позивача на порушення процедури укладення договору, яка передбачена Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж (правила приєднання), затверджених Постановою НКРЕ №32 від 17.01.2013 року, відповідач зазначає наступне.

Вказані Правила приєднання регулюють відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників (крім когенераційних установок) до електричних мереж.

Відповідач наголошує, що в даній ситуації не було жодного нового будівництва, реконструкції чи технічного переоснащення, відбулася лише зміна споживача на існуючих об»єктах. Наведене твердження підтверджується наступними доказами.

Вказані у додатковій угоді електроустановки (об»єкти, на які здійснювалося електропостачання) були побудовані ще за часів УРСР. 15.04.1980 року видано технічні умови №78/80 на приєднання АВМ-1,5, проектованою потужністю 400 кВт. Згідно з вказаними технічними умовами електроустановка (об»єкт, на який здійснювалося електропостачання) знаходилася в с.Бродки, Миколаївський район та належав ще тоді існуючому колгоспу «Радянської армії».

Відповідно до ОСОБА_2 від 27.01.1981 року здійснено допуск до експлуатації КТП-400 вК і ПЛ 0,4 кВ для електропостачання ферм ВРХ, майстерні та АВМ 1,5 в с.Бродки Миколаївського району колгоспу «Радянська Армія».

05.03.1987 року складено акт щодо розмежування по балансовій приналежності і експлуатаційній відповідальності між електропостачальною організацією та колгоспом «Радянська Армія», з якого вбачається, що електропостачання здійснювалося, зокрема, на наступні об»єкти: тракторну бригаду, зерносклад, які розташовані в с.бродки Миколаївського району.

Вказане вище спростовує твердження ПАТ «Львівобленерго» про те, що необхідно дотримуватися процедури, яка визначена для приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок, оскільки, в даному випадку електроустановки вже давно існували. Фактично відбулася лише зміна споживача.

Щодо заявленої ПАТ «Львівобленерго» невідповідності засобу обліку (лічильника №13104873, який за твердженням ПАТ «Львівобленерго» знаходиться у іншого споживача з 25.04.2014 року) відповідач зазначає наступне.

Відповідно до п.3.8 Правил користування, у разі встановлення або заміни засобів обліку споживачем електропередавальна організація відповідно до вибраного споживачем виду тарифу із переліку, передбаченого нормативно-правовими актами НКРЕКП, та вимог нормативно-технічних документів щодо організації комерційного обліку має запропонувати споживачу перелік розрахункових засобів обліку електричної енергії та вимірювання величини споживаної електричної потужності, а також перелік каналів зв'язку, якими має забезпечуватися передача інформації щодо обліку, у тому числі форматів представлення даних щодо забезпечення можливості зчитування даних з засобів обліку електричної енергії та/або локального устаткування збору та обробки даних.

У разі встановлення (заміни) розрахункових засобів обліку та/або локального устаткування збору та обробки даних зі зміною електричної схеми обліку або безпосередньо зміни електричної схеми обліку на основі технічних рекомендацій, наданих електропередавальною організацією, споживач або організація, на вимогу (за ініціативою) якого (якої) здійснюється встановлення (заміна) розрахункових засобів обліку, розробляє технічне завдання на встановлення (заміну) розрахункових засобів обліку, яке погоджується електропередавальною організацією впродовж десяти робочих днів з дня його отримання. На основі погодженого технічного завдання на встановлення (заміну) розрахункових засобів обліку проектною організацією за договором із споживачем або організацією, на вимогу (за ініціативою) якого (якої) здійснюється встановлення (заміна) розрахункових засобів обліку, розробляється проект встановлення розрахункових засобів обліку електричної енергії та/або локального устаткування збору та обробки даних. Установлення (заміна) розрахункових засобів обліку без зміни електричної схеми обліку здійснюється відповідно до існуючих проектних рішень без розробки технічного завдання.

Установлення, налаштування, заміна, модернізація та виведення з експлуатації розрахункових засобів обліку електричної енергії та/або локального устаткування збору та обробки даних виконуються за погодженням з електропередавальною організацією оператором засобів комерційного обліку (електропередавальною організацією або іншою організацією, яка має право на виконання таких робіт) на підставі заяви власника відповідного обладнання та за його рахунок (якщо такі дії планові або вимагаються нормативно-правовими актами) або за рахунок організації, на вимогу (за ініціативою) якої здійснюється установлення (заміна) розрахункових засобів обліку.

Відтак, неспівпадіння номеру лічильника в додатковій угоді від 06.11.2013 року та обстеженням, яке відбулося 03.04.2015 року, є наслідком заміни засобу обліку (лічильника). Таким чином, відсутність заяви від ФГ «Поляна» в ПАТ «Львівобленерго» щодо заміни лічильника є логічною обставиною, враховуючи, що така заміна відбувалася на вимогу електропостачальної організації, що відповідає вимогам чинного законодавства України. Окрім цього, згідно з вищенаведеними нормами законодавства обов»язок по складанню технічного завдання, а також пропозиція розрахункових засобів обліку покладався повністю на електропостачальну організацію, тобто на ПАТ «Львівобленерго».

Розрахункові засоби обліку (лічильники) за №11145355 та №14034938 опломбовані пломбами ПАТ «Львівобленерго», про що складено ОСОБА_2 про пломбування та відповідальність за збереження засобів обліку та пломб на них: №264757 від 05.11.2014 року та №264759 від 05.11.2014 року.

Згідно з положеннями п.3.31 Правил користування, розрахунковий засіб обліку електричної енергії має бути опломбований на кріпленні кожуха лічильника пломбою з тавром центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері технічного регулювання, а на затискній кришці - пломбою електропередавальної організації.

Згідно п.3.32 цих Правил, при пломбуванні та/або встановленні індикаторів та приладів обліку з вмонтованими індикаторами оформляється акт про пломбування та встановлення індикаторів. В акті про пломбування та встановлення індикаторів мають бути зазначені: місце встановлення кожної пломби та/або індикаторів, сторона, яка їх встановила, сторона, відповідальна за збереження і цілісність розрахункових засобів обліку електричної енергії та пломб і індикаторів на них. Акт про пломбування та встановлення індикаторів підписується керівниками або уповноваженими особами сторін, які брали участь у пломбуванні приладу обліку.

В подальшому ФГ «Поляна» звернулося в ОСОБА_9 РЕМ ПАТ «Львівобленерго» для визначення величин споживання електричної енергії та потужності за об»єктами, які перелічені в додатковій угоді, надавши відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії та копії всіх необхідних документів. У відповідь на це звернення ПАТ «Львівобленерго» листом від 19.03.2015 року за №134-1718 повідомило, що між сторонами укладено договір про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006 року, відповідно до якого постачання електричної енергії здійснюється тільки в одне приміщення ФГ «Поляна» в с.Бродки Миколаївського району. Щодо інших об»єктів ФГ «Поляна», що розміщені в с.Бродки Миколаївського району між ПАТ «Львівобленерго» та ФГ «Поляна» відсутні договірні відносини щодо постачання електричної енергії.

Також постачальником було складено акти про порушення від 18.03.2015 року №027583 та №027584 щодо самовільного підключення електроустановок.

Відповідач вважає, що підтвердженням наміру настання реальних наслідків від укладеної оспорюваної додаткової угоди є укладення додатків до неї: №4 «Порядок участі споживача у графіках обмеження електропостачання та графіках аварійних відключень»; №6 «однолінійна схема»; №9 «Перелік об»єктів і точок комерційного обліку Споживача»; №11 «ОСОБА_2 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін». Окрім цього, працівники ПАТ «Львівобленерго» здійснювали заміну лічильників та їх опломбування, що підтверджується наведеними вище ОСОБА_2 про пломбування та відповідальність за збереження засобів обліку та пломб на них.

Відповідач зазначає, що ПАТ «Львівобленерго» взявши на себе зобов»язання щодо постачання електричної енергії на об»єкти споживача в с.Бродки, відмовляється виконувати умови договору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, в тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобовязання, які виникають між субєктами господарювання або між субєктами господарювання і негосподарюючими субєктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобовязаннями.

Згідно ст.193 ГК України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці, відносини, пов»язані з постачанням і використанням енергії регулюються Законом України «Про електроенергетику».

Частиною 7 ст.24 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що енергопостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити замовнику (споживачу), електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору про постачання електричної енергії (договору про користування електричною енергією) за умови, що нова електроустановка замовника приєднана або потужність для діючої електроустановки споживача збільшена в установленому законодавством порядку.

Як встановлено судом, електропостачання вищевказаних об»єктів, а саме: тракторної бригади, зерноскладу, АВМ до підписання Додаткової угоди здійснювалося на підставі Угоди на користування електроенергією 3132 від 18.03.1996 року, укладеної між ОСОБА_9 (структурний підрозділ Виробничого енергетичного об»єднання «Львівенерго», правонаступником якого виступає ПАТ «Львівобленерго») та Селянською спілкою «Пролісок». Згідно акту розмежування електромереж від 13.02.1996 року, на підставі якого укладалася вищевказана угода на користування електроенергією, від Комлексної трансформаторної підстанції (далі КТП) №203 в селі Бродки живилася лише ферма ВРХ, натомість тракторна бригада, АВМ та зернотік живилися від КТП №296.

02.02.2001 року між ВАТ «Львівобленерго» (правонаступник ПАТ «Львівобленерго») та ТзОВ «Пролісок» за вищевказаними об»єктами був укладений договір про постачання електричної енергії №47651. Згідно додатку 1.1 «Перелік об»єктів і точок обліку споживача» до вищевказаного Договору про постачання електричної енергії №47651, споживачем була зменшена дозволена потужність об»єктів, а саме тваринна ферма 10 кВт, тракторна бригада 35 кВт, АВМ вилучене з переліку точок обліку.

Відповідно до Закону України «Про електроенергетику», об'єкт електроенергетики - електрична станція (крім ядерної частини атомної електричної станції), електрична підстанція, електрична мережа, підключені до об'єднаної енергетичної системи України, а також котельня, підключена до магістральної теплової мережі, магістральна теплова мережа.

Згідно ч.1 статті 7 цього Закону, проектування, будівництво, введення в експлуатацію, експлуатація, виведення з експлуатації об'єктів електроенергетики, систем централізованого диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, інших об'єктів, підключених до об'єднаної енергетичної системи України, регламентуються нормативно-правовими та нормативно-технічними документами.

За правилами статті 1 Закону України «Про електроенергетику», приєднання електроустановки - надання електропередавальною організацією послуги замовнику із створення технічної можливості для передачі (прийняття) в місце приєднання електроустановки замовника відповідної потужності до електричних мереж електропередавальної організації (у тому числі новозбудованих) електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням показників її якості та надійності.

Відносини, які виникають під час приєднання новозбудованих, реконструйованих чи технічно переоснащених електроустановок замовників (крім когенераційних установок) до електричних мереж регулюються «Правилами приєднання електроустановок до електричних мереж», затверджених постановою НКРЕ №32 від 17.01.2013 року, що є обов»язковими.

Відповідно до п.1.2 Правил приєднання, договір про приєднання до електричних мереж - письмова домовленість сторін, що є документом встановленої форми, який визначає зміст та регулює правовідносини між сторонами щодо приєднання електроустановок замовника до електричних мереж власника електромереж (далі - договір про приєднання);

зміна технічних параметрів - збільшення величини дозволеної до використання потужності електроустановки внаслідок реконструкції чи технічного переоснащення об'єкта, підвищення рівня надійності електрозабезпечення електроустановки, зміна точки приєднання, зміна схеми живлення електроустановок замовника з однофазної на трифазну.

Процедура введення в роботу (експлуатацію) технічно переоснащених об»єктів діючих місцевих (локальних) та технологічних електричних мереж, які були тимчасово виведені з роботи для модернізації регламентується Правилами введення в роботу технічно переоснащених або замінених складових частин об»єктів діючих електричних мереж напругою від 0,38 кВ до 110 (150) кВ, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 08.11.2011 року №691, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 29.11.2011 року за №1370/20108.

Пунктом 1.4 Правил введення в роботу передбачено, що технічне переоснащення комплекс заходів щодо підвищення пропускної здатності та надійності електричних мереж шляхом модернізації та заміни застарілих і фізично зношених складових складових частин об»єктів діючих електричних мереж.

Також, невід»ємним додатком до договору про приєднання є технічні умови на приєднання до мереж (об»єктів) електроенергетики.

Технічні умови на приєднання до мереж (об»єктів) електроенергетики - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об»єкта замовника електричною енергією, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо електропостачання.

Пунктом 1.10 правил приєднання передбачено, у разі зміни форми власності чи власника електроустановки за умови, що це не призведе до зміни технічних параметрів та вимог до категорії з надійності електропостачання цієї електроустановки, нові технічні умови не видаються.

Додатком №6 до додаткової угоди «Однолінійна електрична схема» передбачено, що тракторна бригада, зерносклад, АВМ заживлені від КТП №203. Відтак в даному випадку відбулося технічне переоснащення, а саме зміна живлення об»єктів: тракторна бригада, зерносклад, АВМ з КТП №296 на КТП №203. Як встановлено судом, КТП №296 потужністю 400 кВт не знаходиться у власності чи на балансі ПАТ «Львівобленерго». КТП №296 придбане ФГ «Поляна» у ОСОБА_9 міжрайонній ДПА, як безгоспне майно, що підтверджується з листа голови ФГ «Поляна» до ПАТ «Львівобленерго», згідно якого голова ФГ «Поляна» ОСОБА_8 зазначає, що вищевказане КТП №296 не знаходилося на балансі ПАТ «Львівобленерго» і як підтвердження посилається на лист ПАТ «Львівобленерго» до ДПІ у ОСОБА_9 районі.

Також варто зазначити, що в випадку тракторної бригади відбулося збільшення дозволеної до використання потужності з 35 кВТ до 150 кВТ, тобто зміна технічних параметрів об»єкта. Таким чином, долучаючи вищевказані об»єкти до електричних мереж ПАТ «Львівобленерго» відбулося зміна точки приєднання з ТП-296 на ТП-203. Відтак, до електричних мереж розрахованих на живлення ферми ВРХ приєднаною потужністю 200 кВТ, згідно акту розмежування електромереж від 13.02.1996 року були підключені додаткові об»єкти. Отже, сумарна приєднана потужність вищевказаних приміщень становить 350 кВт, що на 150 кВт перевищує пропускну здатність електричних мереж. Для забезпечення потужності 350 кВт, згідно правил введення в роботу, необхідно провести комплекс заходів щодо підвищення пропускної здатності та надійності електричних мереж, тобто технічне переоснащення електричних мереж.

Тому, долучаючи Додатковою угодою до Договору про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006 року об»єкти за адресою Львівська область, Миколаївський район, с.Бродки, вул.Шкільна, номер 3 «а», а саме, тракторну бригаду з дозволеною потужністю передбаченою додатковою угодою 150 кВт) та зерносклад, АВМ (з дозволеною потужністю передбаченою Додатковою угодою 150 кВт) була порушена сама процедура щодо приєднання електроустановок ФГ «Поляна» до електричних мереж, передбачена Правилами приєднання, оскільки не було укладено договір про приєднання та не виконано комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення в результаті чого наявна схема електропостачання не може забезпечити вказану в Додатковій угоді сумарну потужність у розмірі 350 кВт, виходячи з наступного:

у додатках №№6,9,11 Додаткової угоди та додатку №11 Договору внесено відомості, що живлення об»єктів ФГ «Поляна» в селі Бродки здійснюється від ТП -203 (ТП-трансформаторна підстанція) загальною потужністю об»єктів цього споживача 350 кВт, а саме

1)Об»єкт господарства ФГ «Поляна» потужністю 50 кВт, згідно додатку №11 до Договору;

2)Тракторну бригаду потужністю 150 кВт згідно додатків №№6,9,11 до Додаткової угоди;

3)Склад АВМ потужністю 150 кВт згідно додатків №№6,9,11 до Додаткової угоди.

Однак, ТП-203 є однотрансформаторною, потужність встановленого трансформатора станом на 06.11.2013 року і по сьогоднішній день 100 кВт, відповідно максимальна пропускна здатність цього трансформатора по потужності становить 100 кВт, а відтак внесені у додатки №№6,9 додаткової угоди від 06.11.2013 року відомості щодо схеми електропостачання є недостовірними, так як така схема жодним чином не могла та не може забезпечити потужність 350 кВт.

-кабельний ввід від опори №7 ПЛ-1кВ Л3 до зерноскладу АВМ в с.Бродки забезпечує максимальну пропускну здатність 59,2 кВт той час, як в додатках №№6,9,11 зазначена максимальна пропускна здатність 150 кВт.

-кабельний ввід від опори №12 ПЛ-1кВ Л3 до тракторної бригади в с.Бродки забезпечує максимальну пропускну здатність 80,6 кВт в той час, як в додатках №№6,9,11 зазначена максимальна пропускна здатність 150 кВт.

Вищевказані доводи підтверджуються висновками ліцензованої організації ПП «Львівелектросервіс» в «Розрахунку пропускної здатності повітряної лінії ПЛ 1кВ Л-3 від КТП-203 в с.Бродки, Миколаївського району, Львівської області».

Пунктом1.3 Правил приєднання передбачено, що послуга з приєднання надається на підставі договору про приєднання, що укладається за типовою формою. Для отримання проекту договору про приєднання замовник звертається до електропередавальної організації за місцем розташування його електроустановок із заявою про приєднання електроустановки певної потужності та пред»являє паспортний документ.

До заяви про приєднання електроустановки певної потужності додаються: 1. Ситуаційний план із зазначенням місця розташування електроустановки та викопіювання з топографо-геодезичного плану в масштабі 1:2000 із зазначенням місця розташування електроустановки, земельної ділянки або прогнозованої точки приєднання; 2. Копія документа, який підтверджує право власності чи користування цим об»єктом або, за відсутності об»єкта, право власності чи користування земельною ділянкою; 3. Копія належним чином оформленої довіреності чи іншого документа на право укладати договори особі, яка уповноважена підписувати договори (за потреби).

Отже, ФГ «Поляна» при бажанні збільшити потужність та/чи змінити точку приєднання своїх електроустановок в порушення Закону України «Про електроенергетику» та Правил приєднання не подавало до ПАТ «Львівобленерго» заяви про укладення договору про приєднання та отримання технічних умов, а відповідно договір про приєднання електроустановок між ПАТ «Львівобленерго» та ФГ «Поляна» за адресою Львівська область, Миколаївський район, с.Бродки, вул.Шкільна, номер 3 «а» не укладався.

Отже, враховуючи вищевикладене, реконструкція чи технічне переоснащення електроустановок замовників обов»язково призводить до внесення змін у договір, оскільки фактично змінюються одна чи кілька істотних умов договору про постачання електричної енергії.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст.207 ГК України, господарське зобовязання, що не відповідає вимогам закону, або вчинене з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосубєктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до роз»яснень, викладених у пунктах 2.1, 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України» №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. За загальним правилом не є підставою для визнання недійсним відсутність у договорі істотних умов.

Проаналізувавши встановлені сторонами умови договору, суд дійшов висновку, що зміст договору (правочину) не суперечить Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а відтак, в момент вчинення правочину сторонами дотримано вимоги ч.1 ст.203 ЦК України. Належні та допустимі докази на спростування зазначеної обставини у матеріалах справи відсутні.

Згідно з роз»ясненнями, наданими у постанові Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено).

У зв'язку з наведеним господарським судам необхідно встановлювати, чи є оспорюваний правочин вчиненим та з якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК України, частини друга - п'ята, сьома статті 180 ГК України тощо).

Зокрема, не вважаються вчиненими правочини (укладеними господарські договори), в яких (за якими): відсутні передбачені законом умови, необхідні для їх укладення (не досягнуто згоди за всіма істотними для даного правочину умовами); не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства необхідна його передача; не здійснено державну реєстрацію або нотаріальне посвідчення, необхідні для його вчинення, тощо. Встановивши відповідні обставини, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог як про визнання правочину недійсним, так і про застосування наслідків недійсності правочину. Водночас господарським судам необхідно враховувати таке. Визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, якщо дії сторін свідчать про те, що оспорюваний договір фактично було укладено, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності його вимогам закону.

Сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність.

При цьому позовна вимога про визнання правочину неукладеним не відповідає передбаченим законом способам захисту цивільних прав та охоронюваних законом інтересів, і тому в задоволенні відповідної вимоги має бути відмовлено; в такому разі можуть заявлятися вимоги, передбачені главою 83 ЦК України.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Норма статті 638 ЦК України підкреслює динаміку цивільних відносин у суспільстві та зважає на розумність у тому чи іншому випадку застосування таких умов, які хоч прямо і не названі законом, як істотні, але є такими, виходячи з правової природи того чи іншого договору.

Так, визначення істотних умов також включає в себе посилання на умови, які хоча прямо і не визначені законом як істотні, водночас є необхідними для договорів даного виду. У даному випадку слід визначити по-перше правову природу договору. Слід відносити до істотних умов не лише ті умови, досягнення згоди у відношенні яких відбувається у момент укладення договору, але і тих без досягнення згоди у відношенні яких неможливо виконати зобов'язання, яке виникло на підставі названого договору.

Частиною другою статті 180 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбаченому законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

Отже, враховуючи все вищенаведене, суд дійшов до висновку, що оспорювана Додаткова угода є неукладною. Оскільки, шляхом приєднання додаткових об»єктів, фактично відбулося технічне переоснащення об»єкта, що згідно норм чинного законодавства України, повинно було бути оформлене договором приєднання. Крім того, невід»ємним додатком до договору про приєднання є технічні умови на приєднання до мереж (об»єктів) електроенергетики. Отже, враховуючи правову природу даного договору, технічні умови є істотною умовою договору і їх обов»язковість встановлено Законом України. Тому, всупереч статті 638 ЦК України, сторонами не досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору.

Суд зазначає, що визначення договору як неукладеного має місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами. Отже, як встановлено судом, дії сторін не свідчать про те, що оспорювана додаткова угода фактично було укладена, оскільки сторони не приступили до виконання її умов. Аналогічної позиції дотримується Верховний суд України у Постанові від 23.09.2015 року по справі №914/2846/14, в якій зазначено, що системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення, а не за наслідками виконання його сторонами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

У зв"язку з тим, що суд дійшов до висновку, що Додаткова угода від 06.11.2013 року про внесення змін до Договору про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006 року є неукладеною, вона не може бути визнана судом недійсною, оскільки визнано недійсним може бути лише укладений договір.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на позивача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 18.11.2016 р.

Головуючий суддя Горецька З.В.

суддя Блавацька-Калінська О.М.

суддя Трускавецький В.П.