ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р.Справа № 922/3364/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Горбачовій О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Делтана", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз", м. Харків
про стягнення 53593,47 гривень
за участю представників:

позивача - ОСОБА_1 (дов. б/н від 18.09.2016 року);

відповідача - ОСОБА_2 (дов.№03/1716 від 01.08.2016 року).

ВСТАНОВИВ:

05.10.2016 р. позивач - ТОВ "Делтана" звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з відповідача - ПАТ "Харківміськгаз" 38843,56 грн. боргу та 14749,91 грн. 3 % річних, за договором на постачання природного газу за регульованим тарифом №32013/ТП-ПР-20229 від 20.12.2012 р. Крім того, просив покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.10.2016 р. було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду. Провадження у справі було порушено та призначено до розгляду у судовому засіданні на 25.10.2016 р.

21.10.2016 р. позивач надав до суду супровідним листом (вх.№24778) витребувані документи.

24.10.2016 р. відповідач надав до суду відзив (вх.№35062), в якому проти позову заперечував.

Судом було досліджено та долучено до матеріалів справи надані документи.

У судовому засіданні 25.10.2016 р. було оголошено перерву до 08.11.2016 р. до 11:15.

У судовому засіданні 08.11.2016 р. позивач позов підтримував, змін не мав.

У судовому засіданні 08.11.2016 р. відповідач проти позову заперечував, відзив підтримував.

Враховуючи те, що норми ст.65 Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Отже, суд, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представників сторін, встановив наступне.

20.12.2012 р. між ТОВ «ДЕЛТАНА» та ПАТ «Харківміськгаз був укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-20229 (далі - Договір). У відповідності з умовами Договору ПАТ «Харківміськгаз» здійснює постачання природного газу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до Додаткової угоди до Договору № 201/ТП-ПР-20229 від 20.12.2012р. на постачання природного газу за регульованим тарифом від 17.12.2014р. Постачальник взяв та себе обов'язки на протязі 2015 р. здійснити постачання природного газу Позивачу в кількості 185 тис.куб.м. газу у тому числі по місяцях та кварталах.

Відповідно до п.4.6. Договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу згідно з додатком 2.

Згідно з п. 4.6.1. Авансові платежі сплачуються Споживачем Постачальнику на розрахунковий рахунок зі спеціальним режимом використання у розмірі 100 відсотків від вартості запланованого або погодженого Постачальником обсягу газу на розрахунковий період за п'ять календарних днів до початку місяця поставки газу.

Так, 18.02.2015 р. позивачем було перераховано відповідачу 50000,00 гривень авансового платежу за газ.

Відповідно до п.4.6.5. Договору у разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу.

01.07.2015р. між ТОВ «Харківгаз збут», ПАТ «Харківміськгаз» та Позивачем було укладено Договір № 2015/ТП-ПР-1 20229 відповідно до якого постачальником газу стало підприємство ТОВ «Харківгаз збут», а Відповідач в договорі виступив як газорозподільне підприємство, яке втратило функцію Постачальника і газ більше не поставляє.

Так на момент, коли Відповідач вже не виконував функцій Постачальника газу, не використаний авансовий платіж сплачений ТОВ «ДЕЛТАНА» Відповідачу склав 38843,56 гривень.

У відповідності до п.2 ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати переданий оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до п.4.6.5 Договору, у разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується постачальником в рахунок поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок споживача на письмову вимогу.

20.04.2016р. ТОВ «ДЕЛТАНА» звернулося до Відповідача з письмовою претензією (а.с.44) про повернення суми переплати в строк до 29.04.2016 р., проте вона була Відповідачем проігнорована, сума заборгованості не сплачена.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обов'язок повернення передплати розраховується від строку, вказаному у претензії, у зв'язку з чим, сума 3% річних розраховується з 29.04.2016 р.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Отже, надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про часткову відмову в позові, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно із ч.1 ст.179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В розумінні статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами п.З ст.693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, та те, що на момент прийняття рішення по справі, у матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку, суд вважає заявлену вимогу позивача щодо стягнення з відповідача 38843,56 гривень переплати нормативно та документально обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 14749,91 гривень 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про стягнення з відповідача суми річних в розмірі 507,63 гривень, за період з 29.04.2016р. по 04.10.2016 р., тобто, з моменту настання обов'язку відповідача повернути позивачу суму передплати, а саме, від дати, зазначеної позивачем в претензії. В іншій частині суми 3% річних слід відмовити, у зв'язку з помилковим нарахуванням та невірним зазначенням періоду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, встановивши сторону, з вини якої справу було доведено до суду, суд керується ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі вищевикладеного та ст.ст.546, 612, 625 Цивільного кодексу України, ст.ст.179, 193 Господарського кодексу України, та керуючись ст.ст.1, 12, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківміськгаз" (61004, м.Харків, вул.Москалівська, 57/59, , п/р НОМЕР_1 в АБ "Кліринговий дім" м.Київ, МФО 30647) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Делтана" (61177, м.Харків, вул.Золочівська, 4-А, , р/р №2 в ПАТ "Райффайзен багк Аваль", м.Київ, МФО 380805) 38843,56 гривень переплати, 507,63 гривень 3% річних, 1011,80 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_3