КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р. Справа№ 910/5059/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Суліма В.В.

Корсакової Г.В.

За участі представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_5

Від відповідача: Максименко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі № 910/5059/16 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5

до Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк"

про стягнення заборгованості в сумі 407 914,22 грн. за договором оренди

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/5059/16 частково задоволено позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_5 (з урахуванням уточнень позовних вимог) до Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк", а саме: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 326 701 (триста двадцять шість тисяч сімсот одна) грн. 87 коп. заборгованості по орендній платі, 54277 (п'ятдесят чотири тисячi двісті сімдесят сім) грн. 49 коп. пені, 6010 (шість тисяч десять) грн. 20 грн. 3% річних та 5804 (п'ять тисяч вісімсот чотири) грн. 84 коп. витрат зі сплати судового збору. В задоволенні позовної вимоги про стягнення 13479,68 грн. курсової різниці - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції про задоволення позову мотивовано тим, що у відповідача перед позивачем наявна непогашена заборгованість з сплати орендної плати по договору в сумі 326 701,87 грн. за період з червня 2015 по лютий 2016 року. Крім того, за прострочення виконання відповідачем свого зобов'язання перед позивачем з сплати орендної плати, судом з посиланням на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України присуджено до стягнення 6010,20 грн. 3% річних, а з посиланням на припис п. 9.4. Договору оренди - 54277, 49 грн. пені.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/5059/16 в частині задоволених позовних вимог, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій апелянт просить наведене рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суперечить нормам матеріального та процесуального права, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також судом було зроблено невірні висновки щодо правовідносин сторін спору, у зв'язку з чим необґрунтовано задоволено позовні вимоги.

Так, в обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт наголошує на тому, що місцевим господарським судом не було звернуто уваги на те, що в провадженні Київського апеляційного господарського суду перебуває справа № 904/4930/15, предметом розгляду якої є недійсність укладеного між сторонами Договору оренди, і судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги вказану обставину як підставу для зупинення провадження у справі. Крім того, апелянт вказував на те, що орендодавцем порушено умови Договору оренди щодо зазначення в рахунках-фактурах на оплату суми коштів у гривнях, коли зазначатись повинні були суми в доларовому еквіваленті. До того ж, подані позивачем розрахунки пені та 3% річних не відповідають загально арифметичним правилам.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/5059/16 розподілено для розгляду колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Отрюх Б.В., Лобань О.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суд від 01.08.2016 по справі №910/5059/16 апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 було прийнято до розгляду, порушено апеляційне провадження та призначено до розгляду на 23.08.2016.

15.08.2016 від позивача через канцелярію Київського апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд у задоволенні скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін з підстав його відповідності нормам матеріального та процесуального права.

Розпорядженням начальника відділу Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2016 у зв'язку з перебуванням судді Отрюха у відпустці та перебуванням судді Лобаня О.І. на лікарняному, відповідно до підпунктів до п.2.3.25, 2.3.49 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи № 910/5059/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів, для розгляду справи № 9105059/16 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Корсакова Г.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.08.2016 справу № 910/5059/16 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Ільєнок Т.В., судді: Корсакова Г.В., Рудченко С.Г. , розгляд скарги призначено на 08.09.2016.

02.09.2016 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Розпорядженням начальника відділу Київського апеляційного господарського суду від 12.09.2016 у зв'язку з перебуванням головуючого судді Ільєнок Т.В. у відрядженні, відповідно до підпунктів до 2.3.50 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5059/16.

Відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/5059/16 розподілено для розгляду колегією суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Сулім В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.09.2016 справу № 910/5059/16 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Власов Ю.Л., Сулім В.В., розгляд апеляційної скарги призначено на 19.10.2016.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.10.2016 розгляд апеляційної скарги відкладено на 02.11.2016.

Розпорядженням начальника відділу Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 у зв'язку з перебуванням судді Власова Ю.Л., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, відповідно до підпунктів до п.2.3.25, 2.3.49 п.2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний авторозподіл справи №910/5059/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 02.11.2016 для розгляду справи №910/5059/16 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 сформовано колегію суддів у складі: Станік С.Р. (головуючий суддя), судді: Сулім В.В., Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 02.11.2016 справу № 910/5059/16 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуючий суддя Станік С.Р., судді: Корсакова Г.В. Сулім В.В., розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати в раніше призначеному судовому засіданні 02.11.2016.

В судовому засіданні 02.11.2016 представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/5059/16 - скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Представник позивача в судовому засіданні 02.11.2016 проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на його відповідність нормам матеріального та процесуального права.

Статтею 99 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи із наступного.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та підтверджується наявними матеріалами справи, 23.06.2014 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (орендодавець) та Публічним акціонерним товариством "Креді Агріколь Банк" (орендар) укладено договір №1/1 оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 договору, орендодавець, передав, а орендар прийняв в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення) за адресою: м. Кривий Ріг, просп. Гагаріна, 25, прим. 41, загальною площею 88,6 кв.м., що належить орендодавцеві на праві приватної власності.

Пунктом 1.3. Договору визначено, що об'єкт оренди передається в оренду з метою розміщення відділення (філії) орендаря.

Згідно з п.2.1. Договору передача об'єкту оренди орендареві відбувається в строк визначений п.4.2.1. цього Договору та підтверджується Актом прийому-передачі в оренду об'єкта оренди, який підписується уповноваженими представниками сторін.

Згідно з п.5.2.2. Договору, Орендар зобов'язаний вчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, встановлену цим договором, та плату за комунальні послуги відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п.6.1. Договору розмір орендної плати за цим договором за 1 кв.м. приміщення становить суму в гривнях еквівалентну 16,93 дол. США по курсу продажі орендарем долара США на день відповідного орендного платежу без врахування ПДВ.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що сума орендної плати на місяць визначається шляхом множення кількості квадратних метрів площі об'єкта оренди згідно з актом прийому-передачі на зазначений вище розмір орендної плати за один квадратний метр згідно з цим договором. Загальна сума орендної плати за місяць становить суму в гривнях,еквівалентну 1500 дол.США, по курсу продажі орендарем долара США на день відповідного орендного платежу без врахування ПДВ за місяць.

У відповідності з п.6.3. Договору впродовж дії всього терміну договору для визначення відповідної щомісячної орендної плати використовується гривневий еквівалент долару США на день відповідного орендного платежу по курсу продажі орендарем долара США без урахування ПДВ.

Пунктом 6.7. Договору встановлено, що орендар починає сплачувати орендну плату з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі об'єкта оренди орендарю і припиняє з дня підписання Акту прийому-передачі об'єкта оренди орендодавцю.

Відповідно до п.6.9. Договору орендна плата сплачується щомісячно у безготівковому порядку шляхом банківського переказу на зазначений в розділі 12 цього Договору поточний рахунок орендодавця не пізніше 15-го числа поточного місяця, за який здійснюється оплата на підставі виставленого орендодавцем рахунку-фактури. Орендодавець повинен вчасно виставляти такі рахунки орендареві не пізніше 5-го числа поточного місяця.

Згідно з п.9.2. Договору за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до його умов, а також відповідно до норм чинного законодавства України.

Пунктом 9.4. Договору передбачено, що у випадку прострочки орендарем сплати орендної плати більше ніж на місяць, орендар сплачує пеню в розмірі 0,1% від належної до сплати суми за кожен день прострочки. Сплата пені не звільняє орендаря від проведення передбачених договором розрахунків.

Пунктом 10.1. Договору сторони погодили, що термін оренди об'єкту оренди встановлюється на 2 роки 11 місяців 8 днів, з 23.06.2014 по 31.05.2014 включно.

Зміни та доповнення до цього договору можуть бути внесені за взаємною згодою сторін і оформлюються додатковими письмовими угодами до цього договору (п.10.6. Договору).

В подальшому між сторонами було укладено додаткові угоди №1 від 01.10.2014 та №2 від 23.06.2014 до договору оренди №1/1 від 23.06.2014, якими було тимчасово, в період з 01.10.2014 по 31.03.2015, зменшено розмір орендної плати, визначений п.6.1. та п.6.2. Договору.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно положень ст.283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 285 ГК України встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, позивач належним чином виконав умови договору та передав в оренду відповідачеві нежиле приміщення загальною площею 88,6 кв.м., що розташований за адресою: м. Кривий Ріг, просп. Гагаріна, буд. 25, прим. 41, про що свідчить акт приймання-передачі нежилого приміщення в оренду від 23.06.2014.

Разом з тим, факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань за договором підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками №11 від 02.06.2015, №13 від 01.07.2015, №15 від 03.08.2015, №17 від 01.09.2015, №19 від 01.10.2015, №21 від 02.11.2015, №23 від 01.12.2015, №01 від 05.01.2016, №3 від 01.02.2016 на загальну суму 326 701,87 грн., а також складеними щомісячними актами здачі - прийняття наданих послуг з червня 2015 по лютий 2016 року (за червень 2015 - 34 049,87 грн., за липень 2015 - 33 900,13 грн., за серпень 2015 - 35 250,40 грн., вересень 2015 - 35 850,22 грн., за жовтень 2015 - 34 950,04 грн., за листопад 2015 - 36 750,39 грн., за грудень 2015 - 37 950,04 грн., за січень 20156- 38 250,39 грн., за лютий 2016 - 39 750,39 грн.), які підписані позивачем і надіслані відповідачу, докази чого наявні в матеріалах справи.

Проте, відповідачем всупереч умов укладеного договору та приписів ст.ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, допущено неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором, оскільки відповідачем всупереч п. 5.2.2, п. 6.1, п. 6.7, п. 6.9 Договору не було сплачено у повному обсязі та у встановлений договором строк (щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця за який здійснюється оплата) орендну плату за період користування майном з червня 2015 по лютий 2016 року загалом в сумі 326 701,87 грн. (за червень 2015 - 34 049,87 грн., за липень 2015 - 33 900,13 грн., за серпень 2015 - 35 250,40 грн., вересень 2015 - 35 850,22 грн., за жовтень 2015 - 34 950,04 грн., за листопад 2015 - 36 750,39 грн., за грудень 2015 - 37 950,04 грн., за січень 20156- 38 250,39 грн., за лютий 2016 - 39 750,39 грн.).

Доказів протилежного відповідачем не було надано ні суду першої інстанції на час вирішення спору, ні суду апеляційної інстанції під час апеляційного провадження у справі.

До того ж, позивач звертався до відповідача з претензіями №19 від 21.08.2015, №25 від 12.10.2015 та №3 від 15.02.2016 в яких просив відповідача сплатити суму заборгованості по орендній платі. Вказані претензії отримані відповідачем відповідно 26.08.2015, 20.10.2015 та 19.02.2016, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення №5965, №060 та №264, проте зазначені претензії були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Отже, оскільки у відповідача перед позивачем існує непогашена заборгованість зі сплати орендної плати за Договором в сумі 326 701,87 грн., заборгованість відповідача перед позивачем документально доведена і відповідачем не спростована, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 326 701,87 грн. заборгованості - є обґрунтованою, законною, доведеною позивачем належними та допустимими доказами, а тому такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі і обгрунтовано була задоволена судом першої інстанції.

Крім того, позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 54 277,49 грн. пені, 6 010,20 грн. 3% річних та 13 479,68 грн., з яких судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні було задоволено вимоги щодо стягнення з відповідача 54 277,49 грн. пені та 6 010,20 грн. 3% річних, а також відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягнення курсової різниці в сумі 13 479,68 грн., і з рішенням суду першої інстанції в цій частині суд апеляційної інстанції за наслідками перегляду справи в апеляційному порядку погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки матеріалами справи підтверджується допущення відповідачем прострочення виконання свого зобовґязання за Договором щодо здійснення орендних платежів у встановлений строк, а тому згідно вимог ст. 549, 611, 610, 612, 625 Цивільного кодексу України, п. 9.4 Договору наявні обумовлені законом підстави для стягнення з відповідача пені за прострочення оплати за наведеним договором, а також застосування відповідальності за несвоєчасне виконання зобов'язання у вигляді стягнення 3 % річних, а тому вимоги позивача про стягнення пені та 3% річних- є законними, обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку заявлених до стягнення показників пені (з урахуванням строків нарахування згідно припису ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, сум та ставок нарахувань) та 3% річних, погоджується з наведеними позивачем розрахунком наведених показників на суму боргу 326 701,87 грн., у звґязку з чим дійшов висновку, що судом першої інстанції обгрунтовано задоволено вимоги позивача в цій частині у повному обсязі, а саме: 54 277,49 грн. пені та 6 010,20 грн. 3% річних.

Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача 13 479,68 грн. курсової різниці, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність обумовлених законом підстав для задоволення вимоги позивача в цій частині з огляду на те, що відповідне коригування вже було здійснено позивачем у рахунках - фактурах, і що відповідало п.6.3. Договору сторони узгодили, що впродовж дії всього терміну договору для визначення відповідної щомісячної орендної плати використовується гривневий еквівалент долару США на день відповідного орендного платежу по курсу продажі орендарем долара США без урахування ПДВ. Тобто сторони у наведеному пункті узгодили визначення щомісячного орендного платежу у гривні, проте, здійснивши його прив'язку до відповідного курсу станом на момент сплати (настання строку оплати). Проте, умовами договору не передбачено права позивача здійснити відповідне коригування у випадку несплати орендної плати і здійснити нарахування курсової різниці на будь-яку іншу дату, ніж дата платежу (15 число відповідного місяця оплати).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" курсової різниці у розмірі 13479,68 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Довод апелянта про те, що місцевим господарським судом не було звернуто уваги на те, що в провадженні Київського апеляційного господарського суду перебуває справа № 904/4930/15, предметом розгляду якої є недійсність укладеного між сторонами Договору оренди, і судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги вказану обставину як підставу для зупинення провадження у справі - судом апеляційної інстанції відхиляється з огляду на те, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи. Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

При цьому, судом першої інстанції не встановлено обумовлених підстав згідно з приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України для зупинення провадження по справі, доказів на спростування вказаних обставин апеллянтом не доведено належними та допустимими доказами в розумінні приписів ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує і те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.08.2016 у справі № 904/4930/15 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 14.03.2016 про відмову у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" до ФОП ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів оренди, зокрема і Договору №1/1 від 23.06.2014.

Також, довод апелянта в обгрунтування підстав скасування рішення суду першої інстанції про те, що орендодавцем порушено умови Договору оренди щодо зазначення в рахунках-фактурах на оплату суми коштів у гривнях, коли зазначатись повинні були суми в доларовому еквіваленті. - судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні та необґрунтовані, оскільки відповідно до умов договору №1/1 від 23.06.2014 оренди нежитлового приміщення, а саме Розділу 6. "Орендна плата і порядок розрахунків" перед позивачем не встановлено такого обов'язку, як виставлення рахунків за орендну плату в доларах США. При цьому, у пункті п.6.3. Договору сторони узгодили, що впродовж дії всього терміну договору для визначення відповідної щомісячної орендної плати використовується гривневий еквівалент долару США на день відповідного орендного платежу по курсу продажі орендарем долара США без урахування ПДВ, тобто сторони узгодили визначення щомісячного орендного платежу у гривні, проте, здійснивши його прив'язку до відповідного курсу станом на момент сплати (настання строку оплати), що чинним законодавством не заборонено.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні, у зв'язку з чим у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі №910/5059/16 про часткове задоволення позовних вимог щодо присудження до стягнення з відповідача на користь позивача 326 701,87 грн. заборгованості по орендній платі, 4 277,49 грн. пені, 6 010,20 грн. 3% річних і відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення курсової різниці в сумі 13479,68 грн., з відповідним перерозподілом судових витрат.

Статтею 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, господарський суд першої інстанції під час вирішення спору вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги, у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на апелянта.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь Банк" на рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі № 910/5059/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 31.05.2016 у справі № 910/5059/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/5059/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді В.В. Сулім

Г.В. Корсакова