РІШЕННЯ

15 листопада 2016 року Справа № 913/1112/16

Провадження №19/913/1112/16

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз , м.Сєвєродонецьк Луганської області

до Лисичанської міської ради Луганської області, м.Лисичанськ Луганської області

про стягнення 175985 грн 96 коп.

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання - помічник судді Воронько В.В.

У засіданні брали участь:

від позивача ОСОБА_1, за довіреністю №102 від 15.09.2016;

від відповідача ОСОБА_2, за довіреністю №4091/01-16 від 14.11.2016; ОСОБА_3, за довіреністю №3367/01-16 від 18.11.2015

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації Луганськгаз звернулося до господарського суду Луганської області з позовом до Лисичанської міської ради Луганської області про стягнення заборгованості за поставлений природний газ у сумі 175985 грн. 96 коп.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 11.10.2016 порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 26.10.2016.

Відповідач відзивом б/н від 26.10.2016 позовні вимоги визнав частково та зазначив, що відповідно до умов договору з 01.02.2016 по 31.12.2016 повинен платити за поставлений газ за ціною 6,81108 грн за одиницю товару, тому сплата за лютий-березень 2016 року за ціною 7,77096 грн за одиницю товару є безпідставною та необґрунтованою.

Згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 26.10.2016 була оголошена перерва до 15.11.2016.

Додатковими письмовими поясненнями №381 від 14.11.2016 відповідач зазначив, що під час проведення процедури реєстрації договору №11410QE15GAB016 від 15.07.2016 Управлінням Державної казначейської служби України у м.Лисичанську Луганської області 14.11.2016 винесено попередження про усунення порушень, відповідно до якого між Лисичанською міською радою Луганської області та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Луганськгаз укладено додаткову угоду №1 від 14.11.2016 до вказаного договору, якою внесено зміни до п.11.1 та визначено, що договір набуває чинності з дати підписання та діє до 31.12.2016, тобто діє договір з 15.07.2016 по 31.12.2016.

У судовому засіданні 15.11.2016 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

23.02.2015 між Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Луганськгаз (позивач, постачальник) та Лисичанською міською радою Луганською області (відповідач, споживач) укладено договір №2015/ТП-Б-19-5 на постачання природного газу за регульованим тарифом, відповідно до п.1.1. якого, постачальник протягом 2015 року здійснює споживачу постачання імпортованого природного газу, ввезеного на митну територію України ПАТ НАК Нафтогаз України в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п.1.2 договору передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності обєктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування. Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначаються сторонами в додатку №2 до договору.

Постачальник забезпечує постачання газу в пункти призначення в обсягах, підтверджених оператором, де передає газ споживачу (п.2.3 договору).

Послуги за постачання газу документально оформлюються підписаними сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється згідно з даними вузлів обліку, визначених у додатках 2 до договору. Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником (п.п. 2.6. 2.9. договору).

Згідно з п.3.2 договору облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 №618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26.01.2006 за №67/11941, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 13.09.2012 №1181, а також згідно з Технічною угодою, що є додатком 3 до договору та іншими діючими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок обліку природного газу під час його розподілу.

Відповідно до п.3.3 договору кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності обєктів споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору. У разі розташування вузлів обліку до межі балансової належності обєктів споживача витрати і втрати газу, які виникають від місця встановлення комерційного вузла обліку до точки балансового розмежування, віднімаються від загального обсягу протранспортованого газу, визначеного за допомогою вузлів обліку. У разі розташування вузлів обліку за межею балансової належності обєктів споживача витрати і втрати природного газу, які виникають від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку, додаються до загального обсягу протранспортованого газу, визначеного за допомогою вузлів обліку. Витрати і втрати газу розраховуються відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами та Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 №264, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за №570/7891 та Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами та Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 №264, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за №571/7892 та оформлюються окремим додатком до договору.

Відповідно до п.4.1 договору розрахунки за реалізований споживачеві газ здійснюються за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Керуючись постановами Кабінету Міністрів України №1548 від 25.12.1996 Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів місцевих рад щодо регулювання цін (тарифів) зі змінами, №605 від 29.04.2006 Деякі питання діяльності національної акціонерної компанії Нафтогаз України (зі змінами), Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами), глава 4 Збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ для споживачів усіх форм власності, постановою НКРЕКП від 28.11.2014 №425 Про встановлення граничного рівня ціни на природний газ для установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, постановами НКРЕ від 30.04.2014 №597 Про встановлення тарифів на транспортування природного газу розподільними трубопроводами та постачання природного газу за регульованим тарифом для ПАТ Луганськгаз та від 30.05.2014 №786 Про внесення змін до постанови НКРЕ від 30.04.2014 №578 вартість до сплати за 1000 куб. м природного газу для установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів з 01.12.2014 становить: 7710 грн 72 коп., в т.ч. ПДВ (п.4.2 договору).

Згідно з п.4.6 договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця постачання газу.

Відповідно до п.10.1 договору цей договір набуває чинності з 01.01.2015 до 31.12.2015. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його умов. При цьому сторони мають переоформити додаток 1 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

Договір №2015/ТП-Б-19-5 від 23.02.2015 на постачання природного газу за регульованим тарифом припинив свою дію 31.12.2015.

24.12.2015 між сторонами була підписана додаткова угода №12, в якій сторони зменшили суму договору на 13296 грн 19 коп. та внесли зміни в п.4.5 договору.

19.01.2016 між сторонами була укладена додаткова угода №14 до договору, якою сторони дійшли згоди п.4.5 договору доповнити пп.4.5.1 в наступній редакції: загальна сума договору на період з 01.01.2016 по 29.02.2016 в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у п.4.5 договору становить 93145 грн 76 коп. з ПДВ.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу за січень 2016 №ЛІС00000036 від 31.01.2016 було вже фактично спожито природного газу на суму 93144 грн 63 коп., тобто на момент 31.01.2016 вже фактично використано природного газу на суму, вказану в додатковій угоді.

Позивач листом №113 від 01.02.2016 повідомив про це відповідача та зазначив про необхідність самостійного обмеження (припинення) споживання природного газу у звязку з відсутністю договору.

Гарантійним листом №436/01-27 від 05.02.2016 відповідач гарантував оплату за постачання природного газу за цінами, які будуть діяти на період його постачання до моменту укладення нового договору, в звязку з початком проведення процедури закупівлі товарів, робіт та послуг з Законом України Про здійснення державних закупівель.

Оскільки Лисичанська міська рада є соціально значимим обєктом міста Лисичанська позивач взяв на себе зобовязання постачати природний газ відповідачеві без договору до проведення процедури відкритих торгів та укладення нового договору.

ПАТ Луганськагз належним чином виконало взяті на себе зобовязання та передало у власність Лисичанської міської ради: в період з 01.02.2016 по 29.02.2016 природний газ обсягом 14281 куб. м за ціною 7770 грн 96 коп. за тисячу куб. м на суму 110977 грн 08 коп., що підтверджується підписаним двостороннім актом про фактичне споживання природного газу від 29.02.2016; в період з 01.03.2016 по 31.03.2016 природний газ обсягом 8345 куб. м за ціною 7790 грн 16 коп. за тисячу куб. м на суму 65008 грн 88 коп., що підтверджується підписаним двостороннім актом про фактичне споживання природного газу від 31.03.2016.

Відповідач отриманий природний газ не оплатив, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обовязки, регулюються Законом України Про житлово-комунальні послуги.

Субєктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень або будинків та балансоутримувачі, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачами, виконавцями або виробниками послуг.

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України Про житлово-комунальні послуги залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України Про житлово-комунальні послуги відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобовязані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обовязку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

За таких обставин зобовязання відповідача оплатити послуги з газопостачання виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, є грошовим зобовязанням.

Відповідно до ст.218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Недійсність договору з газопостачання у звязку з недодержанням юридичними особами письмової форми законом не встановлена, а тому виниклі між сторонами зобовязання є дійсними і їх виконання повинне здійснюватися у відповідності до норм цивільного законодавства.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі № 3-184гс14.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Приписами ст.530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Порушення зобовязання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, тобто неналежне виконання.

Після закінчення терміну дії договору, відповідач продовжував фактично отримувати послуги з газопостачання. Позивач протягом лютого-березня 2016 року передав, а відповідач прийняв природний газ на суму 175985 грн 96 коп., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу (а.с.28) та технічними актами про фактичне споживання природного газу (а.с.29-30).

Позивачем було направлено на адресу відповідача листи №227 від 02.03.2016 та №421 від 04.04.2016 з вимогою оплати поставлений природний газ..

Листом №4-36/01-27 від 05.02.2016 відповідач гарантував оплату поставленого газу за цінами, які будуть діяти на період постачання природного газу, однак своїх зобовязань не виконав.

Таким чином, факт поставки позивачем природного газу відповідачу підтверджений матеріалами справи та визнаний відповідачем.

Необґрунтованими суд вважає посилання відповідача на умови договору №11410QE15GAB016 від 15.07.2016, оскільки вказаний договір почав діяти з 15.07.2016 і не поширює свою дію на лютий-березень 2016 року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за постачання в період лютий - березень 2016 року природного газу в сумі 175985 грн 96 коп.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню повністю.

Судовий збір покладається на відповідача згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз до Лисичанської міської ради Луганської області задовольнити повністю.

2. Стягнути з Лисичанської міської ради Луганської області, вул. ім. М.Грушевського, б.7, м.Лисичанськ Луганської області, ідентифікаційний код 26522196, на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Луганськгаз, вул. Гагаріна, б.87, м.Сєвєродонецьк Луганської області, ідентифікаційний код 05451150, заборгованість з постачання природного газу в сумі 175985 грн 96 коп., судовий збір у сумі 2639 грн 79 коп., про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 21.11.2016.

Суддя Т.В. Косенко