РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Справа № 906/747/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Огороднік К.М.

суддя Коломис В.В. ,

суддя Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Коростишівський кар'єр" на рішення господарського суду Житомирської області від 27.09.2016 року у справі № 906/747/16 (суддя Гансецький В.П.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Коростишівський кар'єр"

до Коростишівської районної державної адміністрації

про визнання поновленим з 09.04.2014 року договору оренди земельної ділянки від 02.04.2004 року.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, за довіреністю,

відповідача - не з'явився,

В судовому засіданні від 15.11.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Коростишівський кар'єр" звернулось з позовом до Коростишівської РДА про визнання поновленим з 09.04.2014 року договору оренди від 02.04.2014 року земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 7,7100 га., що розташована на території Слобідської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, зареєстрованого в державному реєстрі за № 580 в книзі 4, реєстрації договорів оренди від 08.04.2004 року, на той самий строк і на тих самих умовах.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 27.09.2016 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить останнє скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позов у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції, просив оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, про дату та час судового засідання був належним чином повідомлений. Надіслав на адресу апеляційного господарського суду письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату та час судового засідання, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення про вручення останньому ухвали про прийняття апеляційної скарги від 19.10.2016 року, та враховуючи висловлення правової позиції останнього стосовно апеляційної скарги у надісланих на адресу апеляційного суду письмових запереченнях на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 ГПК України, апеляційний суд встановив наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 02.04.2004 року між відповідачем (орендодавець) та ВАТ "Коростишівський кар'єр", правонаступником якого є позивач (орендар) укладений договір оренди земельної ділянки (зареєстрований в державному реєстрі за № 580 в книзі 4, реєстрації договорів оренди від 08.04.2004 року), відповідно до якого орендодавець, на підставі рішення сьомої сесії двадцять четвертого скликання Слобідської сільської ради від 15.04.2003 року, рішення шостої сесії двадцять четвертого скликання Коростишівської районної ради від 22.04.2003 року, розпорядження голови Коростишівської районної державної адміністрації №140 від 26.03.2004 року, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 7,7100 га. для розробки Слобідського родовища по видобуванню блочного каменю габро-лабрадориту, що знаходиться на землях запасу Слобідської сільської ради, за межами населеного пункту с.Слобідка Коростишівського району Житомирської області.

Зазначений договір укладено на 10 років, а після закінчення строку останнього орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за дев'яносто днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Відповідно до п. 18 договору, передача земельної ділянки в оренду здійснюється без розроблення проекту її відведення.

В обґрунтування звернення з позовом до суду першої інстанції позивач зазначив, що 05.03.2014 року більше ніж за місяць до закінчення терміну договору оренди земельної ділянки від 02.04.2004 року останній звернувся до відповідача з листом № 87 про укладення (поновлення) на новий строк договору оренди земельної ділянки від 02.04.2004 року, що обумовлено продовженням дії спеціального дозволу на користування надрами № 3297 від 15.12.2003 року ПАТ "Коростишівський кар'єр" на 20 років для видобування габро-лабрадориту на Слобідському родовищі.

У відповідь на зазначений лист позивача відповідач зазначив, що згідно ст. 122 Земельного кодексу України повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками несільськогосподарського призначення (землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення) наділені обласні державні адміністрації, тому відповідач рекомендував позивачу звернутись до Житомирської обласної державної адміністрації для отримання дозволу на укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки.

Листом від 31.03.2014 року позивач звернувся до Житомирської ОДА щодо надання дозволу на укладення з ПАТ "Коростишівський кар'єр" додаткової угоди до договору оренди від 02.04.2014 року земельної ділянки несільськогосподарського призначення. У відповідь на зазначений лист ГУ Держземагентства у Житомирській області листом від 30.04.2014 року № 13-6-0.4-2568/2-14 повідомило, що звернення стосовно поновлення договору оренди землі ПАТ "Коростишівський кар'єр" для розробки Слобідського родовища габро-лабрадориту площею 7,7100 га в межах Слобідської сільської ради Коростишівського району за дорученням голови облдержадміністрації було розглянуто та, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру" в поданих матеріалах відсутня інформація про державну реєстрацію земельної ділянки, у зв'язку з чим, останнє запропонувало позивачу доповнити матеріали витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

06.10.2014 року розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації № 282 позивачу надано дозвіл на розроблення та виготовлення технічної документації з землеустрою.

В обґрунтування своїх тверджень позивач також зазначив, що зволікання відповідача в укладенні додаткової угоди до договору оренди від 02.04.2014 року про продовження строку його дії є протиправним та створює перешкоди останньому у реалізації переважного права на поновлення цього договору, чим унеможливлює повноцінне використання земельної ділянки у господарській діяльності, а саме використання її за цільовим призначенням. Крім того, останній стверджує, що він не отримував протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди від 02.04.2014 року письмового повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні цього договору оренди, а також те, що останній належно виконує свої обов'язки згідно договору оренди від 02.04.2014 року земельної ділянки несільськогосподарського призначення, оскільки заборгованість з орендної плати відсутня, натомість відповідач як орендодавець зволікає з укладенням додаткової угоди до договору оренди від 02.04.2014 року.

Рішенням від 27.09.2016 року суд першої інстанції визнав вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню та відмовив останньому в задоволенні позовних вимог до відповідача у повному обсязі.

Колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, дійшла висновку про підставність відмови в задоволенні позову, зокрема, з огляду на таке.

Як встановлено судами обох інстанцій та вже зазначено вище, 02.04.2004 року між сторонами у справі укладено договір оренди земельної ділянки.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно ст. 21 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" до повноважень місцевої державної адміністрації в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля, належать, зокрема: розробка та забезпечення виконання затверджених у встановленому законом порядку програм раціонального використання земель, лісів, підвищення родючості ґрунтів, що перебувають у державній власності; розпорядження землями державної власності відповідно до закону. В силу ст. 29 Закону України "Про місцеві державні адміністрації", місцеві державні адміністрації здійснюють повноваження, делеговані їм обласними і районними радами.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Більше ніж за місяць до закінчення терміну договору оренди земельної ділянки позивач звертався до відповідача листом № 87 про укладення (поновлення) на новий строк договору оренди земельної ділянки від 02.04.2004 року для видобування габро-лабрадориту на Слобідському родовищі, а 31.03.2014 року до Житомирської обласної державної адміністрації з листом № 2003 щодо надання дозволу останньому на укладення з ним додаткової угоди до договору оренди від 02.04.14 року.

Судами встановлено, а з матеріалів справи вбачається, що зазначена земельна ділянка має цільове призначення: землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, тобто відноситься до земель промисловості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.116 ЗК України, яка визначає підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності, встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч. 3 ст.122 ЗК України, районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.

А відтак, районна державна адміністрація не наділена повноваженнями розпоряджатись землями промисловості.

З матеріалів справи вбачається, що розпорядженням від 06.10.2014 року за № 282 Житомирська обласна державна адміністрація надала позивачу дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами площею 7,7100 га. (землі промисловості) в межах Слобідської сільської ради Коростишівського району, а розпорядженням від 16.02.2016 року № 35 затвердила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивачу на зазначену вище земельну ділянку з кадастровим номером :05:000:0123 та надала згоду на передачу її в оренду строком до 15.12.2033 року.

Позивач після отримання розпорядження від 16.02.2016 року № 35, листом від 14.03.2016 року № 17 звертався до відповідача про укладення договору оренди земельної ділянки та про розгляд можливості зменшення відсотку орендної плати, на що останньому була надана відповідь, що його клопотання щодо можливості зменшення відсотку орендної плати за земельну ділянку, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Слобідської сільської ради для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами, розглянуто. При цьому Коростишівська районна державна адміністрація повідомила, що дане клопотання було винесено на розгляд комісії з розгляду та погодження проектів договорів оренди та купівлі-продажу земельних ділянок. Крім того, на засідання комісії було запрошено представника позивача - головного інженера ОСОБА_2 За результатами розгляду вищезазначеного питання комісією було прийнято рішення визначити відсоток орендної плати в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки терміном на три роки з моменту укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки, після закінчення трьохрічного терміну розмір орендної плати становитиме 12% від нормативної грошової оцінки.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Проте, з усього вищезазначеного вбачається, що позивач передчасно звернувся з позовом про зобовязання відповідача поновити з 09.04.2014 року договір оренди від 02.04.14 року земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 7,7100 га, що розташована на території Слобідської сільської ради Коростишівського району Житомирської області на той самий строк і на тих самих умовах за відсутності належних доказів наявності спору між сторонами.

Крім того, на звернення позивача про укладення (поновлення) договору оренди на новий строк не було надано відмови у його задоволенні, а були надані обґрунтовані відповіді та рекомендації, які відповідач не взяв до уваги та не виконав.

Зважаючи на зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем безпідставно заявлені вимоги до Коростишівської районної державної адміністрації, оскільки не вона, а Житомирська обласна державна адміністрація має право на вчинення дій по переданню в оренду земельної ділянки.

В силу ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В силу ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції, таким чином, апеляційні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, а суд першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, з'ясував всі обставини справи та перевірив їх доказами, а відтак, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ "Коростишівський кар'єр".

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Коростишівський кар'єр" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Житомирської області від 27.09.2016 року у справі № 906/747/16 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Огороднік К.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Тимошенко О.М.