ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 листопада 2016 року Справа № 904/2435/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Владимиренко С.В. - головуючого,

Демидової А. М.,

Шевчук С.Р.,

перевіривши касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.09.2016р.

та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2016р.

у справі №904/2435/16 господарського суду Дніпропетровської області

за позовом Публічного акціонерного товариства

Комерційного банку "Приватбанк"

до відповідачів: 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське Фінансове Агентство "Верус"

2. Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

про стягнення 30146,79 грн.

та за зустрічним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Публічного акціонерного товариства

Комерційного банку "Приватбанк"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ:

Подана 24.10.2016р. касаційна скарга Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Згідно пп. 2) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до пп. 5) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Водночас, за абзацом 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", зокрема, за подання зустрічних позовних заяв судовий збір справляється на загальних підставах.

З матеріалів справи вбачається, що у справі розглядаються вимоги первісного та зустрічного позовів.

Первісна позовна заява містить вимогу про стягнення 30146,79 грн.

У зустрічному позові заявлено вимоги про визнання недійсним договору.

Тобто, скаржником оскаржуються вимоги майнового характеру за первісним позовом та вимоги немайнового характеру за зустрічним позовом, судовий збір з яких сплачується окремо по кожній із заявлених вимог.

У п. 2.15 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що законом передбачено сплату судового збору з апеляційної та касаційної скарг на рішення суду, виходячи з розміру ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви незалежно від того, чи оскаржується все рішення (постанова) суду в цілому чи його частина.

Отже, заявник касаційної скарги повинен був сплати судовий збір, виходячи зі ставок, що визначені Законом, тобто 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви та 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні зустрічної позовної заяви.

Натомість, згідно квитанції 0.0.640242187.1 від 24.10.2016р., доданого до касаційної скарги ФОПОСОБА_4., судовий збір сплачено заявником у сумі 1653,60грн., тобто, у меншому розмірі ніж встановлено законом.

Таким чином, скаржником судовий збір сплачено не у встановленому розмірі, що є підставою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1113 ГПК України, для неприйняття касаційної скарги до розгляду та повернення її скаржникові.

Відповідно до п. 4 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

З огляду на викладене, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню заявнику.

На підставі викладеного та керуючись пунктом 4 частини першої статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21.09.2016р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 25.05.2016р. по справі №904/2435/16 повернути Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_4.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

С.Р. Шевчук