КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" листопада 2016 р. Справа№ 23/267-50/360-2012

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання Чміль Я.Є.

за участю представників:

від апелянта: ОСОБА_2 (дов. № 14/20-67-16 від 26.04.2016);

від боржника: ОСОБА_3 (посв. № 774 від 18.04.2013);

від ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»: ОСОБА_4 (дов. № 010-01/3946 від 12.09.2016);

від інших учасників: не зявилися.

розглянувши апеляційну скаргу Державного Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг

на ухвалу господарського суду м. Києва від 27.09.2016

у справі № 23/267-50/360-2012 (Суддя Пасько М.В.)

за заявою структурного підрозділу нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" відкритого акціонерного товариства "Укрнафта"

до Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс"

про визнання банкрутом.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.09.2016 у справі № 23/267-50/360-2012 задоволено клопотання керуючого санацією боржника про затвердження плану санації у справі № 23/267-50/360-2012; затверджено план санації Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" у справі № 23/267-50/360-2012.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Державне Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Украгролізинг звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду м. Києва від 27.09.2016 у даній справі, скасувати ухвалу господарського суду м. Києва від 27.09.2016 у даній справі.

В обґрунтування апеляційних скарг ДПАТ Національна акціонерна компанія Украгролізинг посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.10.2016 апеляційну скаргу Державного Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг прийнято до провадження та призначено її розгляд на 09.11.2016.

09.11.2016 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від представника ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив суд відмовити апелянту в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

У звязку з перебуванням судді Сотнікова С.В. у відпустці, відповідно до протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 23/267-50/360-2012 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Пантелієнко В.О.,Остапенко О.М. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.11.2016 прийнято до провадження апеляційну скаргу у новому складі суду.

У судовому засіданні 09.11.2016 представник апелянта та представники ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підтримали апеляційну скаргу. Представник боржника заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив суд залишити без змін оскаржувану ухвалу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються норми цього Закону в редакції, що діяла до 19.01.2013 (далі по тексту - Закон).

Відповідно до ст. 5 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно зі ст. ст. 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Арбітражного суду міста Києва від 03.05.2001 порушено провадження у справі № 23/267.

Ухвалою підготовчого засідання Арбітражного суду міста Києва від 21.08.2001 призначено розпорядника майна боржника-арбітражного керуючого ОСОБА_5 та зобовязано заявника подати до офіційного друкованого органу України оголошення про порушення справи про банкрутство боржника.

31.08.2001 в газеті "Голос України" № 155 опубліковано оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс".

Ухвалою попереднього засідання від 09.01.2002 затверджено реєстр вимог кредиторів, складений розпорядником майна боржника ОСОБА_5 на загальну суму 150 940 624, 17 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.07.2015 затверджено реєстр вимог кредиторів станом на 16.07.2015 на загальну суму 555 377 885,35 грн. та визначено дату проведення підсумкового судового засідання у справі № 23/267-50/360-2012 на 22.09.2015.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.10.2015 внесено зміни до реєстру вимог кредиторів в частині вимог Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ Міндоходів у м. Києві.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2016 введено процедуру санації боржника у справі № 23/267-50/360-2012 та призначено керуючим санацією боржника його керівника ОСОБА_6

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.02.2016 скасовано арешти з майна боржника.

04.07.2016 від керуючого санацією боржника надійшло клопотання про затвердження плану санації у справі № 23/267-50/360-2012.

Оскаржуваною ухвалою суд першої інстанції задовольнив клопотання керуючого санацією боржника про затвердження плану санації у справі № 23/267-50/360-2012; затвердив план санації Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" у справі № 23/267-50/360-2012.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи у повному обсязі та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції винесена з неповним дослідженням матеріалів справи та є такою, що не відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Процедури щодо плану санації підприємства-боржника регламентовані ст.18 Закону, якою визначено, що протягом трьох місяців з дня винесення ухвали про санацію боржника керуючий санацією зобов'язаний подати комітету кредиторів для схвалення план санації боржника, крім випадків, передбачених цим Законом.

План санації повинен містити заходи щодо відновлення платоспроможності боржника, умови участі інвесторів, за їх наявності, у повному або частковому задоволенні вимог кредиторів, зокрема шляхом переведення боргу (частини боргу) на інвестора, строк та черговість виплати боржником або інвестором боргу кредиторам та умови відповідальності інвестора за невиконання взятих згідно з планом санації зобов'язань.

План санації повинен передбачати строк відновлення платоспроможності боржника. Платоспроможність вважається відновленою за відсутності ознак банкрутства, визначених цим Законом.

У разі наявності інвесторів план санації розробляється та погоджується за участю інвесторів.

Інвестор (інвестори) за умови виконання зобов'язань, передбачених планом санації, може набувати прав власності на майно боржника відповідно до законодавства та плану санації.

Як вбачається з матеріалів справи, наданий на затвердження суду план санації не відповідає вимогам Закону, оскільки не містить вичерпних, реальних, документально обгрунтованих заходів по відновленню платоспроможності підприємства боржника.

Таким чином, у звязку з тим, що на розгляд господарського суду був поданий план санації, схвалений комітетом кредиторів (протокол комітету кредиторів від 26.08.2016), обовязок господарського суду полягає в наданні юридичної оцінки всім істотним умовам плану санації, передбаченим ст. 18 Закону.

Так, судовою колегією з затвердженого плану санації вбачається, що заходами з відновлення платоспроможності боржника є: повернення активів, які вибули із власності боржника у процедурі його банкрутства (повернення техніки із НАК «Украгролізинг» - 1-2 квартал 2017 року), проведення заліку зустрічних однорідних вимог між концерном «Укагротехсервіс» та НАК «Украгролізинг» - 4 квартал 2017 року, надання НАК «Украгролізинг» статусу дебітора концерну «Укагротехсервіс» - 4 квартал 2017 року, стягнення із НАК «Украгролізинг» дебіторської заборгованості перед концерном «Укагротехсервіс» - 1 квартал 2018 року, оцінка техніки незалежними оцінювачами при зміні лізингоодержувача, уточнення складу (номенклатури) конкурсних та поточних кредиторів, та сум їх вимог, перегляд реєстру вимог кредиторів боржника у випадку наявності нововиявлених обставин, тощо.

Судовою колегією було встановлено, що в матеріалах справи відсутня бухгалтерська та технічна документація щодо активів, відчужених НАК «Украгролізинг», що було підтверджено представником боржника у судовому засіданні апеляційної інстанції, суду не надано доказів вчинення дій з повернення цих активів, документального та нормативного обґрунтування правомірності таких дій також не надано. В плані санації не зазначено, на підставі яких саме документів буде здійснено повернення відповідних активів, проведення відповідного заліку зустрічних однорідних вимог , не доведено обґрунтованість та правомірність такого заліку (реальна можливість його проведення); не обгрунтовані відповідні строки виконання певних дій, передбачених планом санації, реальність їх вчинення та ін.

Судовою колегією досліджено лист Міністерства аграрної політики та продовольства України від 31.05.2016 № 37-27-3-15/7879, в якому зазначено, що питання погодження проекту плану санації концерну Украгротехсервіс знаходиться поза межами компетенції Мінагрополітики. Також зазначено, що листом відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 28.04.2016 № 5.15/1468 на запит Мінагрополітики від 22.02.2016 № 37-27-3-1 1/2328 було надано інформацію щодо підстав внесення в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей щодо приналежності до сфери управління Мінагрополітики концерну Украгротехсервіс. Зокрема, за інформацією відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, відповідно до статті 17 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомості про юридичну особу включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток та відомостей, що надається юридичними особами державному реєстратору за місцезнаходженням реєстраційної справи згідно із законодавством України. За матеріалами реєстраційної справи концерну Украгротехсервіс було встановлено, що при подачі реєстраційної картки /форма №6-включення/ у розділі: Центральний чи місцевий орган виконавчої влади, до сфери управління якого належить державне підприємство або частка держави в статутному фонді юридичної особи, якщо ця частка становить не менше 25 відсотків було зазначено Міністерство аграрної політики України (код 00011050). Також повідомили, що Мінагрополітики зверталось до Міністерства внутрішніх справ України з листом від 22.02.2016 № 37-27-3-10/2329 з проханням перевірити інформацію на предмет законності внесення в розділ ЄДР відомостей щодо приналежності до сфери управління Мінагрополітики концерну Украгротехсервіс і законності реєстрації юридичної особи колишнім керівником ПР ВКВК Украгротехсервіс та в разі необхідності вжити заходів реагування згідно з законодавством України.

ОСОБА_7 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань по Українському державному концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс", судовою колегією встановлено, що органом управління боржника зазначено Міністерство аграрної політики та продовольства України. Проте, судом першої інстанції не досліджувалося питання щодо частки держави в статутному фонді боржника та стосовно необхідності погодження плану санації з відповідним органом управління.

Частиною 1 статті 17 Закону передбачено, що санація вводиться на строк не більше дванадцяти місяців.

Відповідно до статті 1 Закону санація - це система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямована на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом кредитування, реструктуризації підприємства, боргів і капіталу та (або) зміну організаційно-правової та виробничої структури боржника.

Зі змісту затвердженого судом першої інстанції плану санації вбачається, що погашення кредиторських вимог передбачається, починаючи з 2017 року по 2026 рік (графік погашення кредиторської заборгованості (т. 29 , а.с. 84), тобто вказаний строк у плані санації суттєво виходить за межі строків, які встановлені Законом для здійснення процедури санації, що є неприпустимим.

За правилами ч. 8 ст. 29 Закону господарський суд затверджує схвалений та погоджений план санації боржника і виносить ухвалу про затвердження плану санації.

Відповідно до Вимог щодо розроблення плану санації боржника відповідно до Типової форми плану санації боржника у справі про банкрутство, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 19.06.2013 № 1223/5 (далі - Вимоги щодо розроблення плану санації боржника), план санації має містити відомості про фінансову, господарську, інвестиційну діяльність боржника на дату порушення справи про банкрутство, які включають: аналіз структури активів, власних оборотних засобів, структури дебіторської та кредиторської заборгованості; аналіз прибутковості підприємства, використання виробничого апарату та трудових ресурсів (витрат на виробництво, використання трудових ресурсів, інвестицій та інновацій, об'єктів житлово-комунального та соціально-культурного призначення); структуру довгострокових та поточних фінансових інвестицій; відомості про майно (майнові права боржника) згідно з результатами інвентаризації, а саме: 1) перелік рухомого майна, яке обліковується на балансі боржника з характеристикою за фінансово-бухгалтерськими та технічними показниками; 2) перелік нерухомого майна, яке обліковується на балансі у розрізі підрозділів боржника з характеристикою за фінансово-бухгалтерськими, технічними та будівельними показниками; 3) інформацію про наявність земельних ділянок, які належать на праві власності або на праві користування.

Однак, апеляційним господарським судом встановлено відсутність в плані санації даних про активи підприємства боржника, які є базою для розроблення плану санації, в тому числі - дані інвентаризації майна боржника та відомості щодо дебіторської заборгованості, підтверджені належними доказами на час затвердження плану санації. План санації містить певні заходи, які заплановані на підставі припущень та можливих наслідків певних дій, що не обгрунтовано, та реальність чого не доведена в суді.

Відповідно до п. 2 Вимог до Типової форми плану санації боржника, план санації оформляється у вигляді систематизованого переліку взаємопов'язаних і послідовних заходів, що підлягають здійсненню під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом або його ліквідації, що спрямовані на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також на задоволення вимог кредиторів, із зазначенням строків здійснення таких заходів, з передбаченням їх очікуваних результатів (наслідків).

Надаючи правову оцінку вибраним заходам по відновленню платоспроможності боржника, строкам відновлення платоспроможності боржника, колегія суддів дійшла висновку, що представлений на затвердження господарського суду План санації складається з описової інформації щодо балансу підприємства і не містить жодного конкретного заходу по відновленню платоспроможності боржника, перелік яких наведений у ст.18 Закону.

Отже, план санації містить у собі відповідні умови щодо певних дій чи заходів на майбутнє, які є необґрунтованими та не підтвердженими матеріалами справи, що є неприпустимим при затверджені плану санації, який має виконуватись негайно після затвердження господарським судом у встановлені Законом та затверджені судом строки.

Таким чином, враховуючи норми законодавства, а також те, що план санації боржника не містить реальних очікуваних результатів (наслідків) заходів, передбачених планом санації, зокрема, реальних результатів продажу майна, ліквідації дебіторської заборгованості, графік погашення відповідних кредиторських вимог, встановлений у плані санації, перевищує строк проведення процедури санації, передбачений Законом, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про невідповідність запропонованого плану санації Українського державного концерну по матеріально-технічному і сервісному забезпеченню агропромислового комплексу "Украгротехсервіс" нормам Закону.

Судом апеляційної інстанції зроблено висновок, що затвердження плану санації у даній справі є необґрунтованим, неправомірним та передчасним, оскільки останній не відповідає вимогам статей 18-20 Закону. У разі невідповідності плану санації вимогам законодавства про банкрутство, іншого діючого законодавства України, господарський суд має відправити план санації на доопрацювання.

У відповідності до ст.ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевказане, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Державного Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню, як така, що прийнята з неповним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду апеляційних та касаційних скарг на судові рішення.

Відповідно до Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.11.2015 № 01-06/2093/15 з апеляційних скарг на ухвали у справі про банкрутство, крім тих, що передбачені Законом України "Про судовий збір", судовий збір справляється за ставкою, визначеною пп. 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону, а саме 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Проте, ДПАТ Національна акціонерна компанія Украгролізинг до апеляційної скарги додано докази сплати судового збору лише в розмірі 94,00 грн., тобто в меншому розмірі ніж встановлено Законом України ,,Про судовий збір".

Відповідно до пункту 2.23. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 №7, якщо факт недоплати судового збору з'ясовано господарським судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд у залежності від конкретних обставин справи може, зокрема, стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням приписів частин першої - четвертої статті 49 ГПК України.

Оскільки апелянтом за подання апеляційної скарги було сплачено 94,00 грн., з останнього необхідно достягнути в дохід державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 284,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статями 4-1, 33, 34, 43, 49, 99, 101- 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг задовольнити, ухвалу господарського суду м. Києва від 27.09.2016 у справі № 23/267-50/360-2012 скасувати.

2. Прийняти нове рішення: «Відмовити у задоволенні клопотання керуючого санацією боржника про затвердження плану санації у справі №23/267-50/360-2012».

3. Стягнути з Державного Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг (м. Київ, вул. Мечникова, 23, офіс 1020, ) 1 284 (одна тисяча двісті вісімдесят чотири) грн. 00 копійок судового збору в доход Державного бюджету України за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

4. Доручити господарському суду м. Києва видати наказ на виконання даної постанови.

5. Матеріали справи № 23/267-50/360-2012 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 14.11.2016.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

ОСОБА_1