ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Справа № 911/5522/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В. (доповідач),
суддів :Поляк О.І.,
Данилової М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали касаційної скаргиТовариства з обмеженою відповідальністю фірми "Металіст"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 27.07.2016
у справі№ 911/5522/15
господарського суду Київської області
за позовомЩасливської сільської ради
доТовариства з обмеженою відповідальністю фірми "Металіст"
за участю третіх осіб за участю про1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Вест Менеджмент Системс"; 2. Громадської організації "За чистий край"; 3. Громадської організації "Живи Чисто" Прокуратури Київської області розірвання договору оренди земельної ділянки

в судовому засіданні взяли участь представники :
від позивача: від відповідача: від третьої особи-1: від третьої особи-2: від третьої особи-3: від прокуратури:Прилуцька Т.О. (довіреність від 20.10.2016) Пахолок Т.П. (довіреність від 24.10.2016), Величенко А.І. - керівник повноважні представники не з'явились не з'явились не з'явились Савицька О.В. (прокурор відділу Генеральної прокуратури України)
В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Київської області (головуючий суддя - Кошик А.Ю., судді - Щоткін О.В., Бабкіна В.М.) від 28.04.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду (головуючий суддя - Гончаров С.А., судді - Скрипка І.М., Іоннікова І.А.) від 27.07.2016, у справі №911/5522/15 позов задоволено повністю; розірвано Договір оренди від 11.01.2002, укладений між Щасливською сільською радою Бориспільського району Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю фірма "Металіст", посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Кузьміченко А.П., зареєстрований в реєстрі за №50; зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Металіст" повернути Щасливській сільській раді Бориспільського району Київської області земельну ділянку кадастровий номер :03:004:068 площею 19,0964га у стані, не гіршому як визначено в п.2.4. Договору оренди від 11.01.2002; стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2436,00грн.

В касаційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Металіст" (далі ТОВ "Металіст") просить скасувати ухвалені по справі судові акти та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: ст.792 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст.ст.25, 32 Закону України "Про оренду землі", ст.22 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України).

У відзиві на касаційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення.

Треті особи не скористалися наданим процесуальним правом на участь повноважних представників у засіданні суду касаційної інстанції .

Заслухавши пояснення представників скаржника, які підтримали викладені в касаційній скарзі доводи, заперечення на скаргу представника позивача, прокурора відділу Генеральної прокуратури України, перевіривши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Щасливська сільська рада звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до ТОВ "Металіст" про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що ТОВ "Металіст" порушило умови Договору оренди земельної ділянки, оскільки фактично без згоди власника передало земельну ділянку в користування іншій юридичній особі за Договором про співробітництво від 16.01.2012 року, укладеним між ТОВ "Металіст" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вест Менеджмент Системс" (далі ТОВ "Вест Менеджмент Системс"), для досягнення мети якого надало згоду останньому на створення та розміщення тимчасових конструкцій та споруд; на спірній земельній ділянці в порушення норм Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та без погодження і дозволу орендодавця проведено будівельні роботи з влаштування сміттєво-сортувального комплексу; відповідач не забезпечив доступ до орендованої земельної ділянки державних органів управління та органів місцевого самоврядування.

Судами встановлено таке.

11.01.2002 між Щасливською сільською радою Бориспільського району Київської області та ТОВ "Металіст" було укладено Договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в адміністративних межах Щасливської сільської ради, загальною площею 29,71га (в тому числі землі промисловості) строком на 49 років. Договір посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Кузьміченко А.П. та зареєстрований в реєстрі за №50.

Відповідно до п.2.1. Договору земельна ділянка передана в оренду з метою розміщення комплексу утилізації побутових відходів.

16.09.2010 між Щасливською сільською радою Бориспільського району Київської області та ТОВ "Металіст" було укладено Договір про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки, яким визначено, що в оренду передається земельна ділянка кадастровий номер :03:004:068 площею 19,0964га, категорія земель за цільовим призначенням - землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики та іншого призначення (відкриті землі рекультивованого сміттєзвалища) (далі - Договір оренди).

Відповідно до ч.5 п.3.2. Договору оренди земельної ділянки від 11.01.2002 орендар має право за згодою орендодавця передати у володіння і користування орендовану земельну ділянку або її частину іншій особі (суборенда) у випадках та на умовах, передбачених законом.

16.01.2012 між ТОВ "Вест Менеджмент Системс" та ТОВ "Металіст" було укладено договір про співробітництво, предметом якого є співробітництво сторін у сфері господарської діяльності по перевезенню та сортуванню твердих побутових відходів (пункти 1, 2 Договору оренди).

З пункту 7 Договору про співробітництво від 16.01.2012 вбачається, що для досягнення мети цього договору ТОВ "Металіст" надає згоду ТОВ "Вест Менеджмент Системс" на створення та розміщення тимчасових конструкцій та споруд, в тому числі спорудження лінії морфології на земельній ділянці, яка знаходиться в оренді ТОВ "Металіст".

Пунктом 8 Договору про співробітництво від 16.01.2012 встановлено, що витрати на розміщення тимчасових конструкцій та споруд, в тому числі лінії морфології на земельній ділянці, яка знаходиться у оренді ТОВ "Металіст", несе ТОВ "Вест Менеджмент Системс", якщо сторони не домовляться про інше.

Під час здійснення перевірки Державною екологічною інспекцією у Київській області на спірній земельній ділянці було виявлено лінію по сортуванню та переробці твердих побутових відходів. Замовником проектно-технічної документації лінії по сортуванню та переробці твердих побутових відходів є ТОВ "Вест Менеджмент Системс" на підставі Договору про співробітництво.

Задовольняючи позовні вимоги, попередні судові інстанції виходили з того, що ТОВ "Вест Менеджмент Системс" отримано дозвіл на розміщення відходів у 2014-2016 роках, ліміт на утворення та розміщення відходів, паспорт на місце тимчасового використання відходів, тоді як у відповідача зазначені документи відсутні; фактично господарську діяльність на спірній земельній ділянці без дозволу та без укладення відповідного договору щодо неї здійснює третя особа-1, якій належить право власності на лінію з переробки та інші наявні на земельній ділянці об'єкти (будівництво яких не оформлено в установленому порядку), що є порушенням умов договору оренди і є підставою для його розірвання на підставі ч.2 ст.651, ст.783 ЦК України, ст.ст.24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі".

Проте погодитись із такими висновками не можна з огляду на таке.

За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі" орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Поняття договору оренди землі визначено статтею 13 цього ж Закону, за приписами якої договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтями 24, 25 Закону України "Про оренду землі" передбачені права та обов'язки орендодавця та орендаря, зокрема орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати, орендар в свою чергу має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов'язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

За приписами статті 31 цього ж Закону договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до статті 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених норм, слід дійти висновку, що дострокове розірвання договору оренди землі можливе на вимогу однієї із сторін в разі такого невиконання своїх обов'язків другою стороною, що є істотним, тобто завдає іншій стороні такої шкоди, яка унеможливлює та/або значною мірою перешкоджає досягненню нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою терміну "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору.

Іншим критерієм істотності порушення договору у законі зазначається термін "шкода", який слід тлумачити з урахуванням ч.2 ст.22 ЦК України, а істотний негативний вплив на інтереси потерпілої сторони визначається виходячи з розміру завданої порушенням шкоди, який не дозволяє цій стороні отримати очікуване при укладенні договору.

Відтак, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та/або упущеної вигоди, а її розмір не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для правильного її вирішення.

Колегія суддів також відзначає, що згідно з статтею 1 ГПК України, статті 15 ЦК України право на звернення до суду мають лише ті особи, які доведуть факт порушення або оспорювання відповідачем своїх прав і охоронюваних законом інтересів у зв'язку з укладенням договору оренди, тобто доведуть право вимоги до свого процесуального опонента.

Незважаючи на те, що в контексті цих норм для звернення до господарського суду за судовим захистом з відповідним позовом достатньо лише суб'єктивного уявлення особи про те, що її право або інтерес підлягає захисту, зокрема, способом розірвання договору оренди землі, якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення права або легітимного інтересу відсутнє, суд повинен відмовити в позові.

З урахуванням зазначеного вище, для встановлення того, чи є спільне ведення господарської діяльності за договором про співробітництво щодо надання послуг по перевезенню та сортуванню твердих побутових відходів, здійснюваної відповідачем та третьою особою істотним порушенням умов договору оренди, попередні судові інстанції мали б з'ясувати: 1) які права ради були порушені спільним використанням ділянки, якої шкоди зазнає остання, в зв'язку з такими діями відповідача та третьої особи, чи позбавляється сільська рада того, на що очікувала при укладенні договору, враховуючи, що здійснювана спільна діяльність відповідає меті використання земельної ділянки, а також те, що полігон твердих побутових відходів відкритого типу функціонував на спірній ділянці ще з 1946 року, а земельна ділянка, передана за договором оренди для розміщення комплексу утилізації побутових відходів, що з огляду на приписи ст.ст.5, 40 Закону України "Про відходи" є основним принципом і напрямом державної політики у сфері поводження з відходами, яка стимулюється відповідними компетентними органами, зокрема, й місцевого самоврядування; 2) чи є здійснювана відповідачем та третьою особою діяльність такою, що не відповідає законодавчо визначеним вимогам до її здійснення (чи дотримуються нормативи гранично - допустимої концентрації викидів забруднюючих речовин, чи погоджені склад і властивості відходів, що утворюються, чи ведеться облік кількості і складу відходів, що утворюються, збираються, зберігаються, тощо).

При цьому, посилання попередніх судових інстанцій на правову позицію Верховного Суду України викладену в справі №6-18цс14, колегія суддів вважає передчасним, оскільки під час розгляду даної справи суди: по-перше, належним чином не встановили факту припинення використання відповідачем спірної земельної ділянки, адже сама по собі відсутність у відповідача дозволу на розміщення відходів вторинної сировини та залучення третьої особи-1 в якості інвестора з метою спільного використання корисних властивостей земельної ділянки саме для розміщення комплексу утилізації побутових відходів, враховуючи, що судами не встановлено, що договір про сумісну діяльність містить істотні умови договору суборенди і є недійсним в силу положень закону, не свідчать про заборону здійснення відповідачем заходів по утилізації відходів на наданій йому в користування земельній ділянці; по-друге, суди не дали оцінки наданим відповідачем матеріалам, які засвідчують що відповідач сплачував орендну плату за використання земельної ділянки, отримував певні дозволи від орендодавця, укладав договори на прийняття та утилізацію золошлакової суміші, підряду тощо, якими він спростовував доводи позивача про відсутність з його боку порушень умов договору оренди земельної ділянки (т.1 а.с.99-142).

Також суди не встановили які саме дії вчинялись відповідачем в порушення положень п.3.2. Договору оренди по обмеженню доступу державних органів управління та органів місцевого самоврядування до орендованої земельної ділянки, чим це підтверджується, враховуючи, що судами не встановлено, що відповідач був належно повідомлений про час, місце і законні підстави проведення перевірок і уповноважені ним особи свідомо обмежували доступ повноважних осіб для виконання їх обов'язків в межах їх повноважень.

Таким чином, неврахування зазначеного вище та невстановлення господарськими судами вищевказаних обставин, які мають суттєве значення у справі, є порушенням вимог ч.1 ст.43 ГПК України і виключає можливість висновку суду касаційної інстанції щодо правильності застосування норм матеріального права при вирішенні спору.

Відповідно до ч.2 ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи викладене, судові акти у справі підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до господарського суду першої інстанції для встановлення зазначених обставин і надання їм належної правової оцінки з врахуванням вищевикладених вказівок цієї постанови.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, п.3 ч.1 ст.1119, ч.1 ст.11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірми "Металіст" задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016 та рішення Господарського суду Київської області від 28.04.2016 у справі №911/5522/15 - скасувати.

Справу №911/5522/15 направити на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

Головуючий-суддя С. Бакуліна

Судді О. Поляк

М. Данилова