ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" листопада 2016 р.Справа № 916/1737/16

Господарський суд Одеської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Смелянець Г.Є., судді Шаратов Ю.А., Рога Н.В.

розглянувши справу №916/1737/16

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „Інтерім Сервіс"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3, ОСОБА_4

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства

при секретарі судового засідання Харченко Ж.О.

за участю представників

від позивача: ОСОБА_5

від відповідача: Щвець О.В.

від третіх осіб: не з'явилися

Суть спору: ОСОБА_1 звернувся до ТОВ „Інтерім Сервіс" з позовом, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить господарський суд Одеської області визнати недійсним рішення загальних зборів учасників товариства ТОВ „Інтерім Сервіс" від 22.03.2012р., яке оформлено протоколом зборів учасників товариства №19.

При цьому, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що в травні 2016р. після ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи ОСОБА_1 на підставі звіту про власний капітал за 2012 рік, який був наданий до матеріалів справи №916/1188/16, стало відомо, що на час прийняття рішення загальними зборами учасників товариства, оформленого проколом №19 від 22.03.2012р., частка АТ „Неміро трейд" у статному капіталі товариства у розмірі 95% фактично не була сплачена, що свідчить про те, що вказаний учасник не мав права голосування і на вказаних зборах учасників товариства, що відбулися 22.03.2012р. був відсутній кворум, оскільки на цих зборах не було учасників, які володіють більш як 60 відсотками голосів.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008р. „Про практику розгляду судами корпоративних спорів" та п.2.13. Постанови Пленуму ВГСУ від 25.02.2016р. №4 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" суди касаційної інстанції звертають увагу на те, що безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв'язку з порушенням прямих вказівок закону є прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення або у разі неможливості встановлення наявності кворуму (статті 69 та 60 Закону України „Про господарські товариства", статті 41 та 42 Закону України „Про акціонерні товариства", стаття 15 Закону України „Про кооперацію").

На підставі оспорюваного рішення загальних зборів учасників товариства було здійснено перерозподіл часток учасників у статутному капіталі товариства внаслідок чого частка ОСОБА_1 у товаристві була зменшена з 5% до 4,5%.

Також рішенням вказаних загальних зборів учасників товариства порушені вимоги закону, зокрема вимоги ч.2 ст.16, ч.7 ст.52 Закону України „Про господарські товариства", ч.6 ст. 144 ЦК України, оскільки на час прийняття рішення всі учасники товариства, в тому числі й новий учасник, що вступає до товариства зобов'язані фактично у повному обсязі сплатити свої внески до статутного капіталу товариства. Якщо на час прийняття загальними зборами рішення будь хто з учасників товариства, в тому числі і новий учасник, що вступає до товариства не сплатить в повному обсязі своїх внески до статутного капіталу, то загальні збори товариства не можуть приймати рішення про вступ до складу засновників (учасників) нового учасника товариства, й не можуть так само приймати рішення про перерозподіл часток та про збільшення статутного капіталу за рахунок вкладу нового учасника.

У поясненнях на позовну заяву від 25.07.2016р. за вх.№18423/16 третя особа ОСОБА_4 просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог, з посиланням при цьому на те, що третю особу ОСОБА_4 було включно до складу учасників ТОВ „Інтерім Сервіс" на підставі рішення загальних зборів учасників товариства, яке оформлено протоколом №19 від 22.03.2012р. На загальних зборах учасників, які приймали вказане рішення, були присутні всі його учасники і тому загальні збори учасників були легітимними та могли приймати рішення з будь-яких питань порядку денного. Як вбачається з протоколу загальних зборів ОСОБА_1 доповідав по всім трьом питанням порядку денного, пропонував збільшити статутний капітал та здійснити перерозподіл часток. На протоколі та на змінах до Статуту міститься підпис ОСОБА_1, що ним не заперечується.

29.11.2012р. ОСОБА_1 написав заяву про вихід зі складу учасників ТОВ „Інтерім Сервіс", яку було задоволено. У цій заяві ОСОБА_1 було зазначено, що від не має ніяких претензій в тому числі й майнових до ТОВ „Інтерім Сервіс" та інших його учасників.

У зв'язку з виходом зі складу учасників ОСОБА_1 та АТ „Неміро Трейд" статутний капітал товариства було зменшено до 100 000 грн. (протокол №24 від 30.11.2012р.), здійснено перерозподіл часток між учасниками, що залишились. У грошовому вираженні частка ОСОБА_4 залишилась незмінною у розмірі 34 000 грн., а у відсотковому стала 34%. Внесок др. Статутного капталу сплачений тертою особою 30.12.2013р.

Оскаржуваним рішенням жодним чином не порушуються права позивача на участь в товаристві, право на управління товариством та інші права, які виникають у учасника товариства у зв'язку з фактом його прийняття до складу учасників такого товариства.

Про начебто порушення своїх прав (трудових, корпоративних, інших) ОСОБА_1 став заявляти після звільнення його 08.02.2016р. з посади заступника директора ТОВ „Інтерім Сервіс" у зв'язку з втратою довіри, а саме приховуванням нестачі нафтопродуктів на суму 1 000 000 грн.

Аналогічні за змістом письмові пояснення подані до суду і третьою особою ОСОБА_3 за вх.№184344/16 від 25.07.2016р.

У додаткових поясненнях від 27.07.2016р. за вх.№18708/16 позивач посилається на те, що на час прийняття рішення загальних зборів учасників ТОВ „Інтерім Сервіс", що було оформлено протоколом від 22.03.2012р. №19, АТ „Неміро Трейд", частка якого у статному капіталі ТОВ складала 95 %, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не були оплачені внески до статутного капіталу товариства.

У відзиві на позовну заяву від 27.07.2016р. за вх.№18764/16 відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову, з посиланням при цьому на те, що оскаржуваним рішенням жодним чином не порушені права та інтереси позивача, оскільки позивач приймав безпосередньо участь в зборах учасників товариства, на яких було прийнято спірне рішення, був доповідачем по 1,2 питаннях порядку денному, та саме він пропонував прийняти нових учасників до складу товариства, збільшити статутний капітал, здійснити перерозподіл часток.

По-друге, на загальних зборах учасників, які відбулися 22.03.2012р., були присутні учасники, які в сукупності володіли 100 % статутного капіталу, і тому збори були повноважними та могли приймати рішення з будь-яких питань порядку денного. Діючим законодавством, а саме ч.1 ст.52 Закону України „Про господарські товариства" встановлено обов'язок учасників товариства сплатити статутний капітал до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. ТОВ „Інтрем Сервіс" було зареєстровано 05.06.1997р., з урахуванням цього один рік закінчився 05.06.1998р. Позивач став учасником ТОВ „Інтерім Сервіс" на підставі рішення загальних зборів учасників від 09.08.2010р. Діючим законодавством не встановлено строків оплати статутного капіталу учасниками, які були прийняті до складу учасників товариства вже після закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства. В жодній нормі діючого законодавства не встановлено обов'язку учасника товариства сплатити статутний капітал протягом першого року перебування в товаристві. Посилання позивача на рішення Конституційного суду України від 05.02.2013рр. у справі №1-3/2013 є недоречним, оскільки у вказаному рішенні мова йде про обов'язок учасника сплатити статутний капітал до закінчення першого року з дня державної реєстрації товариства та про наслідки для учасника у разі несплати ним статутного капталу у встановлений строк.

Також відповідач надав заяву про застосування строків позовної давності, згідно з якою відповідач просить суд застосувати строки позовної давності до вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним рішення загальних зборів, оформленого протоколом №19 від 22.03.2012р., з посиланням при цьому на те, що позивач приймав участь у загальних зборах 22.03.2012р., і саме з цієї дати починається відлік строку позовної давності, який сплив відповідно 22.03.2015р. Позовну заяву було подано до суду 29.06.2016р.

У додаткових поясненнях від 17.08.2016р. за вх.№20266/16 позивач посилається на те, що про обставини несплати учасником товариства своєї частки до статутного капіталу позивач дізнався тільки в травні 2016р. після ознайомлення з матеріалами реєстраційної справи ТОВ „Інтерім Сервіс", які були отримані на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 22.03.2016р. у справі №521/4221/16-ц та на підставі звіту про власний капітал за 2012 рік, який був наданий до матеріалів справи №916/1188/16. Якби позивач на час прийняття рішення знав про ці обставини, він ніколи не голосував по питаннях, що були включені до порядку денного.

Окрім того, у період з 09.08.2010р. по 08.02.2016р. позивач працював у ТОВ „Інтерім Сервіс" на посадах заступника директора з виробництва та маркетингу та заступника директора з основної діяльності та маркетингу, але доступу до бухгалтерських документів та рахунків ТОВ „Інтрерім Сервіс", з яких можливо було б дізнатися, що АТ „Неміро Трейд" не сплатило внесок до статутного капіталу, позивач не мав. Це також встановлено в описовій частині рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04.07.2016р. по справі №521/422116.

По-друге, оспорюваним рішенням частку позивача у статутному капіталі товариства було незаконно зменшено з 5% до 4,5%, тобто вказане рішення незаконно позбавило позивача в подальшому 0,5 % голосів. Відповідно до п.2.16. постанови пленуму ВГСУ від 25.02.2016р. №4 „Про деякі питання практики вирішеня спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" позивачеві не може бути відмовлено у задоволенні вимог про визнання недійсними рішень загальних зборів тільки з мотивів недостатності його голосів для зміни результатів голосування з прийнятих загальними зборами учасників (акціонерів, членів) рішень, оскільки вплив учасника (акціонера, члена) на прийняття загальними зборами рішень не вичерпується лише голосуванням.

Під час розгляду справи строк вирішення спору у даній справі продовжений господарським судом на 15 днів у зв'язку із задоволенням відповідного клопотання позивача, про що 17.08.2016р. винесено відповідну ухвалу.

У заяві про поновлення строку позовної давності від 05.09.2016р. за вх.№2-4606/16 позивач просить суд поновити строк позовної давності, з посиланням при цьому на те, що ОСОБА_1 подав позов про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, яке оформлено протоколом від 22.03.2012р. №19, більш ніж через 4 роки та 3 місяці, оскільки тільки у травні 2016р. ОСОБА_1 стало відомо про обставини, якими останній обґрунтовує порушення своїх прав у позовній заяві (АТ „Неміро Трейд" на момент прийняття спірного рішення не було оплачено внесок до статутного капіталу товариства).

05.09.2016р. справу призначено до колегіального розгляду, про що тією ж датою винесено відповідну ухвалу.

На підставі протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 06.09.2016р. справу прийнято до колегіального розгляду у складі суддів: головуючий суддя Смелянець Г.Є., судді Шаратов Ю.А., Рога Н.В., про що 08.09.2016р. винесено відповідну ухвалу.

У поясненнях від 19.10.2016р. за вх.№25597/16 відповідач вважає, що 22.03.2012р. позивач беззаперечно знав, що він не сплачував своєї частки до статутного капіталу товариства, та як учасник цього товариства, не міг не знати про несплату АТ „Неміро Трейд" свого внеску до статутного капіталу. Також 30.11.2012р. під час прийняття рішенні про виведення зі складу учасників ОСОБА_1 та АТ „Неміро Трейд" також повинен був знати про несплату статутного капіталу АТ „Неміро Трейд". Це пояснюється тим, що під час виведення зі складу учасників товариства тієї чи іншої особи обов'язково вирішується питання про повернення такій особі сплаченого нею вкладу. Однак, 30.11.2012р. таке питання не вирішувалося, оскільки ні ОСОБА_1, ні АТ „Неміро Трейд" не сплатили своїх внесків до статутного капіталу ТОВ „Інтерім Сервіс". Оскаржуваним рішенням жодним чином не порушується право позивача як колишнього учасника товариства, зокрема право на участь у товаристві, право на управління товариством та інші права, які виникають в учасника товариства у зв'язку з фактом його прийняття до складу учасників такого товариства.

Також відповідач надав до суду додаткові пояснення від 16.11.2016р. за вх.№27827/16, згідно з якими відповідач вважає недоречними посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 05.02.2013р. у справі №1-3/2-13, оскільки позивачем оспорюється рішення загальних зборів, яке було прийнято 22.03.2012р., а в рішенні Конституційного Суду України не зазначено, що воно має зворотну силу. Також відповідач посилається на те, що право позивача, на захист якого подано позов, жодним чином не порушено рішенням, яке прийнято загальними зборами товариства 22.03.2012р.. оскільки законодавство не передбачає обмеження кількості голосів учасників товариства лише оплаченими частками у статутному капіталі товариства.

На підставі ст.85 ГПК України у судовому засіданні за участю представників сторін оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, ознайомившись із письмовими поясненнями третіх осіб, суд встановив:

Згідно Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії АОО №253623 05.06.1997р. проведено державну реєстрацію ТОВ „Інтерім Сервіс" (ідентифікаційний код 24778112).

Відповідно до Статуту ТОВ „Інтерім Сервіс" (нова редакція), який затверджений зборами учасників (протокол №01-091/07 від 25.09.2007р.) та державну реєстрацію змін до якого проведено 25.09.2007р., учасниками товариства є ОСОБА_3, із часткою у статному капіталі товариства 90%, що становить 90 000 грн. та ОСОБА_7, із часткою у статному капіталі товариства 10%, що становить 10 000 грн. Статутний капітал товариства складає 100 000 грн.

10.08.2010р. на підставі рішення зборів учасників товариства „Інтерім Сервіс", яке оформлено протоколом №5/10 від 09.08.2010р., проведено державну реєстрацію змін до Статуту ТОВ „Інтерім Сервіс", згідно з якими учасниками товариства є ОСОБА_1, із часткою у статутному капіталі товариства 5%, що становить 50 000 грн. та АТ „Неміро трейд", із часткою у статному капіталі товариства 95%, що становить 950 000 грн. Статутний капітал товариства складає 1 000 000 грн.

22.03.2012р. відбулися загальні збори учасників ТОВ „Інтерім Сервіс", на яких були присутні учасники, що в сукупності володіють 100% голосів у товаристві, а саме: АТ „Неміро трейд", що володіє часткою у статутному капіталі 95% та ОСОБА_1, що володіє часткою у статному капіталі товариства 5%, та на яких були прийняті наступні рішення порядку денного:

1) рішення: включити до складу учасників товариства ОСОБА_3, із внеском до статутного капіталу товариства у розмірі 66 000 грн. та ОСОБА_4, із внеском до статутного капіталу товариства у розмірі 34 000 грн.

2) рішення: збільшити статутний капітал товариства на 100 000 грн. та встановити статутний капітал у розмірі 1 100 000 грн. Збільшення статутного капіталу здійснити за рахунок внесків прийнятих до складу учасників товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 У зв'язку зі вступом до складу товариства ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснити розподіл часток у статутному капіталі наступним чином: Частка ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства складає 4,5 %. що становить 50 000 грн. Частка АТ „Неміро трейд" у статутному капіталі складає 86,4%, що становить 950 000 грн. (Вказана частка в еквіваленті доларів США за курсом НБУ становить 118 973 дол. США). Частка ОСОБА_3 у статному капіталі товариства складає 6%, що становить 66 000 грн. Частка ОСОБА_4 у статутному капіталі товариства складає 3,1%, що становить 34 000 грн.

3) рішення: затвердити зміни до Статуту ТОВ „Інтерім Сервіс".

При цьому, секретарем цих зборів було обрано самого ОСОБА_1

Вказане рішення зборів учасників оформлено відповідним протоколом №19 від 22.03.2012р., а 26.03.2012р. на підставі цього рішення проведено державну реєстрацію змін до Статуту ТОВ „Інтерім Сервіс".

30.11.2012р. відбулися загальні збори учасників ТОВ „Інтерім Сервіс", на яких були присутні учасники що в сукупності володіють 100% голосів, а саме АТ Неміро Трейд, з часткою у статутному капіталі 86,4 %, ОСОБА_1, з часткою у статному капіталі 4,5%, ОСОБА_3 з часткою у статному капіталі 6% та ОСОБА_4 з часткою у статному капіталі 3,1%, та на яких були прийняті наступні рішення порядку денного:

1) рішення: вивести зі складу товариства АТ Неміро Трейд та ОСОБА_1, якими подані заяви про свій вихід зі складу учасників ТОВ „Інтерім Сервіс"

2) рішення: зменшити розмір статутного капіталу ТОВ „Інтерім Сервіс" на 1 00000 грн. та затвердити його у розмірі 100 000 грн. У зв'язку з чим здійснити перерозподіл часток між учасниками наступним чином: частка ОСОБА_3 у статутному капіталі товариства складає 66% , що становить 66 000 грн., частка ОСОБА_4 у статному капіталі товариства складає 34%, що становить 34 000 грн.

3) рішення: затвердити зміни до статуту ТОВ „Інтерім Сервіс".

При цьому, у заяві про вихід з ТОВ „Інтерім Сервіс" ОСОБА_1 стверджує, що не має ніяких претензій, в тому числі і майнових до ТОВ „Інтерім Сервіс" та інших його учасників.

Вказане рішення загальних зборів оформлено відповідним протоколом №24 від 30.11.2012р., а 07.12.2012р. на підставі цього рішення проведено державну реєстрацію змін до Статуту ТОВ „Інтерім Сервіс".

30.12.2013р. ОСОБА_4 та ОСОБА_9 сплачені внески до статутного фонду ТОВ „Інтерім Сервіс" в сумі 34 000 грн. та 66 000 грн. відповідно, про що свідчать прибуткові касові ордери №33 та №34.

Також судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/4221/16-ц ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ТОВ „Інтерім Сервіс" про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.07.2016р. у справі №916/1188/16 позов ОСОБА_1 до ТОВ „Інтерім Сервіс" про стягнення 50 000 грн. залишений без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.81 ГПК України.

Згідно зі Спеціальним витягом з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 01.07.2016р. учасниками ТОВ „Інтерім Сервіс" є ОСОБА_4 з розміром внеску до статутного фонду 34 000 грн. та ОСОБА_3 з розміром внеску до статутного фонду 66 000 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного:

Як вище встановлено господарським судом, однією із підстав для визнання недійсними рішення загальних зборів, на які посилається позивач, є відсутність кворуму під час проведення загальних зборів 22.03.2012р.

При цьому, в якості доказів, які підтверджують такі обставини, позивач надав до суду Звіт про власний капітал товариства за 2012 рік, з посиланням при цьому на те, що статутний капітал товариства в розмірі 1 000 000 грн., не оплачений одним із учасників цього товариства, а саме АТ Неміро трейд, який прийнятий до складу цього товариства 09.08.2010р., та частка якого у статутному капіталі товариства становила 95%.

Також в якості підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів позивач посилається на те, що прийняття загальними зборами рішення про збільшення статутного капіталу можливе лише після внесення усіма його учасниками вкладів до статутного капіталу товариства у повному обсязі.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У ч.1 ст.16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності. Угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

При цьому, за змістом цієї статті якщо приводом звернення до суду зазначено порушення права чи законного інтересу, таке порушення або спір щодо них повинні існувати на момент звернення до суду. Якщо в результаті розгляду справи виявиться, що порушення немає, суд повинен відмовити в позові.

Згідно зі ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Як вище встановлено господарським судом порушення своїх прав та законних інтересів позивач обґрунтовує тим, що іншим учасником ТОВ „Інтерім Сервіс" при прийнятті оспорюваного позивачем рішення, не оплачений внесок у статутному фонді цього товариства, внаслідок чого частка ОСОБА_1 зменшилася на 0,5%.

Також господарським судом встановлено, що частка позивача у статному капіталі товариства зменшена на 0,5% рішенням зборів товариства за рахунок прийняття до складу товариства нових учасників, із внеском до статутного капіталу товариства 100 000 грн., збільшення статутного капіталу товариства на 100 000 грн. та перерозподілу часток учасників товариства. При цьому, зменшення частки позивача у статному капіталі товариства на 0,5% жодним чином не призвело до зміни розміру вкладу позивача у статному капіталі товариства, який залишився незмінним у розмірі 50 000 грн.

Вказані збори відбулися за участю самого позивача, який був обраний секретарем цих зборів, та приймав участь у голосуванні по кожному із вирішених загальними зборами питань, за які учасниками зборів проголосовано „за" одностайно. Тобто, було наявне волевиявлення позивача, в тому числі й на прийняття рішення про вступ до товариства нових учасників.

Окрім того, судом встановлено, що на момент звернення до суду з даним позовом позивач не являється учасником цього товариства у зв'язку із виходом останнього 30.11.2012р. зі складу учасників товариства на підставі відповідної заяви, згідно з якою позивач не має ніяких претензій, в тому числі і майнових, до ТОВ „Інтерім Сервіс" та інших його учасників.

Більш того, на момент звернення до суду з даним позовом учасниками ТОВ „Інтерім Сервіс" являються ОСОБА_4, із часткою у статному капіталі товариства 34%, що становить 34 000 грн. та ОСОБА_3, із часткою у статному капіталі товариства 66%, що становить 66 000 грн. Розмір статутного капіталу товариства зменшений на 100 000 000 грн. та становить 100 000 грн.

За таких обставин господарський суд вважає, що позивачем не доведено суду яким чином несплата частки у статному капіталі товариства, учасником цього товариства, порушує права та охоронювані законом інтереси позивача, із врахуванням також того, що на момент прийняття оспорюваного рішення самим позивачем, який був учасником цього товариства, також не оплачений внесок у статутному капіталі цього товариства.

Більш того, позивачем не доведено суду яким чином обраний ним спосіб захисту його нібито порушених прав забезпечить відновлення цих порушених прав позивача.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.2.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016р. №4 „Про деякі питання практики вирішення спорів. що виникають з корпоративних відносин" господарським судам під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, слід враховувати приписи статті 1 ГПК України та з'ясовувати наявність в особи, яка завернулася з позовом, суб'єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у п.11, п.19 постанови пленуму Верховного суду України від 24.10.2008р. №13 „Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні корпоративного спору господарський суд повинен встановити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з'ясувати питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання (п.13). Суди мають враховувати, що для визнання недійсним рішення загальних зборів товариства необхідно встановити факт порушення цим рішенням прав та законних інтересів учасника (акціонера) товариства. Якщо за результатами розгляду справи факт такого порушення не встановлено, господарський суд не має підстав для задоволення позову (п.19).

З огляду на вищевикладене господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Заява відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню господарським судом, оскільки за змістом ч.1 ст.261 ЦК України позовна давність застосується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Вказані роз'яснення містяться у п.2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №10 „Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

На підставі ст.44,49 ГПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

.

Повне рішення складено 22 листопада 2016 р.

Головуючий суддя Г.Є. Смелянець

Суддя Ю.А. Шаратов

Суддя Н.В. Рога