УХВАЛА

14.11.2016Справа № 910/18736/16

За позовомЗаступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України
до1. Київської міської ради 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТА ПЛЮС»
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивачів1. Міністерства навколишнього природного середовища України
2. Міністерства аграрної політки та продовольства України
провизнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання відсутнім права користування
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:

прокурор:Кривоклуб Т.В.
від позивача 1:Артеменко Є.І.
від позивача 2:Сажієнко І.О.
від відповідача 1:Безносик А.О.
від відповідача 2:Кондратюк А.В.
від третьої особи 1:не з'явився
від третьої особи 2:не з'явився

Обставини справи:

Заступник Генерального прокурора України - Головного військового прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСТА ПЛЮС» про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та визнання відсутнім права користування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Київської міської ради від 24.05.2007 р. №658/1319 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки при його прийнятті були порушені норми чинного законодавства України. Крім того, прокурором заявлено вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між відповідачами 11.02.2008 р. та зареєстрованого 18.02.2008 р. за №79-6-00593, а також визнання відсутнім у ТОВ «ОСТА ПЛЮС» права користування земельною ділянкою за кадастровим номером :90:398:0001 на Столичному шосе (27-й км) у Голосіївському районі м. Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.10.2016 р. порушено провадження у справі та призначено ї до розгляду на 02.11.2016 р.

Разом з позовною заявою прокурором подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд заборонити ТОВ «ОСТА ПЛЮС» здійснювати будь-які дії стосовно спірної земельної ділянки, а також заборонити державним реєстраторам та особам, уповноваженим здійснювати реєстраційні дії, здійснювати будь-які реєстраційні дії та дії щодо реєстрації права власності, права користування чи оренди стосовно спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

За змістом п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

В той же час, прокурором не надано суду належних та допустимих доказів, з якими приписи ст. 66 Господарського процесуального кодексу України пов'язують можливість вжиття заходів забезпечення позову.

Заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову не містить обґрунтувань з посиланням на докази в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, яким саме чином запропоновані в такій заяві заходи вплинуть на можливість виконання рішення у даній справі у випадку задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів.

Також прокурором не доведено та не обґрунтовано, яким чином майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд відмовляє в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Заступника Генерального прокурора України - Головного військового прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Міністерства оборони України про вжиття заходів до забезпечення позову відмовити повністю.

Суддя В.П. Босий