ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року Справа № 922/1525/16

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Кролевець О.А.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну

скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06 вересня 2016 року

у справі № 922/1525/16

господарського суду Харківської області

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

до Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод"

про визнання кредиторських вимог

за участю представників

позивача - Сімонова Є.О.

відповідача - Левченко М.В.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання кредиторських вимог Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" в особі комісії з виділу та зобов'язання виконати зобов'язання перед кредитором в розмірі 55653679,91 доларів США та 47766351,07 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 18 липня 2016 року (суддя Аріт К.В.) залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06 вересня 2016 року (судді Камишева Л.М., Івакіна В.О., Пелипенко Н.М.) у справі № 922/1525/16 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеними рішенням та постановою Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою в якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06 вересня 2016 року у справі № 922/3535/15 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В обґрунтування зазначених вимог заявник касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування господарським судом апеляційної інстанції норм процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у повідомленні, яке розміщено у Бюлетені ЦПУ №162 стр. 3 від 03 вересня 2015 року зазначається, що "Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод", місцезнаходження: 61010, м. Харків, набережна Червоношкільна, будинок 24, код за , повідомляє, що 04 серпня 2015 року загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" прийнято рішення про виділ з товариства, без його припинення, юридичних осіб відповідно до чинного законодавства України. Вимоги кредиторів, що відповідно до чинного законодавства України можуть бути заявлені до товариства в процесі виділу, приймаються на адресу місцезнаходження товариства (61010, м. Харків, набережна Червоношкільна, будинок 24) до 10 жовтня 2015 року включно

Голова Комісії з виділу - Директор ПрАТ "Харківський коксовий завод" ОСОБА_7"

04 жовтня 2015 року ПАТ "Сбербанк" на юридичну адресу комісії з виділу ПрАТ "Харківський коксовий завод" (61010, м. Харків, набережна Червоношкільна, будинок 24), була виправлена Заява №9266/5/28-3 від 03 жовтня 2015 року з кредиторським вимогами.

Позивач просив у вищезазначеній заяві визнати кредиторські вимоги в загальній сумі 55 653 679,91 дол. США та 47766 351,07 грн., з яких:

- за Договором про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2015 року в сумі 7111376,25 дол. США та 5948028,54 грн.;

- за Договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2015 року в сумі 12089094,00 дол. США та 15086950,57 грн.;

- за Договором про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2015 року в сумі 3396914,63 дол. США та 4758882,61 грн.;

- за Договором про відкриття кредитної лінії №29-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2015 року в сумі 409013,89 дол. США та 374521,97 грн.;

- за Договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2015 року в сумі 31540593,75 дол. США та 20273046,89 грн.;

- за Договором про відкриття кредитної лінії №31-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2015 року в сумі1106687,39 дол. США та 1324920,49 грн.

У відповідь на Заяву з кредиторськими вимогами №9266/5/28-3 від 03 жовтня 2015 року відповідач Листом №1748 від 20 жовтня 2015 року повідомив позивача, що його заява прийнята ПрАТ ''Харківський коксовий завод" до відома, однак не може бути розглянута у встановленому чинним законодавством України порядку з огляду на те, що до Заяви не додано належним чином посвідченої копії довіреності від юридичної особи - АТ "СБЕРБАНК" на ім'я представника ОСОБА_9, тому у ПрАТ "Харківський коксовий завод" відсутні підстави вважати вимоги, викладені у вимозі такими, що відповідають дійсному волевиявленню АТ "СБЕРБАНК"; вимоги АТ "СБЕРБАНК" до ПрАТ "Харківський коксовий завод" забезпечені договорами застави, іпотеки та поруки. Відтак, права АТ "СБЕРБАНК", як кредитора ПрАТ "Харківський коксовий завод", не порушуються при здійсненні з нього Виділу юридичних осіб.

Відповідно до порядку і умов виділу з ПрАТ "Харківський коксовий завод" нових товариств, які запропоновані Наглядовою радою, затвердженого Протоколом б/н позачергових Загальних зборів акціонерів ПрАТ "Харківський коксовий завод" від 04 серпня 2015 року, визначено наступний порядок та умови виділу:

- Заявлення вимог кредиторів до Товариства в процесі виділу здійснюється на адресу місцезнаходження Товариства (61010, м. Харків, набережна Червоношкільна, 24) у строк - 20 днів з дня надіслання ним відповідного повідомлення про виділ згідно із чинним законодавством України (ст. 82 Закону України "Про акціонерні товариства" та в межах 2-х місячного загального строку для заявлення вимог кредиторів, обчислення якого починається з дати оприлюднення повідомлення про прийняття загальними зборами акціонерів товариства цього рішення про виділ на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що регулює державну політику у сфері державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Усі вимоги кредиторів мають подаватись на ім'я ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД" у вигляді листа в простій довільній формі (з чітким та вичерпним переліком вимог кредитора), підписаного кредитором (його уповноваженою особою), скріпленого печаткою (щодо кредиторів-юридичних осіб, що мають печатку) із зазначенням підстав вимог кредитора (назви та номери договорів, платіжних документів, тощо).

Після отримання вимог кредитора комісія з виділу розглядає заявлену вимогу та приймає рішення про задоволення або відхилення зазначеної вимоги.

Судами попередніх інстанцій встановлено та зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач в обґрунтування позову посилається на те, що він як кредитор підприємства відповідача виконав формальні вимоги щодо листа з кредиторськими вимогами, які передбачені протоколом б/н позачергових зборів акціонерів ПрАТ "Харківський коксовий завод" від 04 серпня 2015 року. А тому після отримання відповідачем заяви з кредиторськими вимогами позивача за №9266/5/28-3 від 03 жовтня 2015 року комісія з виділу відповідача повинна була розглянути заявлену вимогу та прийняти рішення про задоволення або відхилення.

Однак, зазначена заява з кредиторськими вимогами не була розглянута, та не було прийнято жодного рішення, що підтверджується листом №1748 від 20 жовтня 2015 року.

Крім того, позивач зазначив, що його вимоги до відповідача за договором поруки від 04 вересня 2012 року не є забезпеченими, а отже, за висновком позивача, підлягають розгляду комісією з виділу ПрАТ "Харківський коксовий завод".

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи в позові, виходили з того, що вимоги позивача повністю забезпечені договорами застави, іпотеки, та поруки. і вартість майна, наданого в забезпечення як самим відповідачем так і майновими поручителями, значно перевищує суму кредиторських вимог позивача до відповідача. А тому у позивача не виникло права на звернення з письмовою вимогою до відповідача в порядку частини 2 статті 82 Закону України "Про акціонерні товариства".

Крім того, суди зазначили, що усі заявлені позовні вимоги позивача до відповідача про визнання кредитором та виконання зобов'язань перед кредитором фактично є спірними та розглядаються у межах окремих судових справ.

Суди попередніх інстанцій також зазначили, що акціонерами ПрАТ "Харківський коксовий завод" було прийняте рішення лише щодо виділу з нього юридичних осіб без припинення самого ПрАТ "Харківський коксовий завод". При цьому, чинне законодавство не надає жодних законних підстав вважати порушенням прав забезпеченого кредитора факт прийняття рішення про виділ.

Таким чином, господарський суд першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було укладено із ПАТ "Сбербанк" Договори про відкриття кредитної лінії:

- №26-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року та

- №27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року.

За іншими договорами про відкриття кредитної лінії

- №28-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року,

- №29-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року,

- №30-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року та

- №31-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року,

Відповідач був поручителем, і вимоги Позивача до нього випливали з умов Договору поруки від 04 вересня 2012 року.

Як зазначалось вище та підтверджується матеріалами справи існування заборгованості за укладеними договорами оспорюється в судах, так

У справі № 922/6554/15 предметом розгляду є визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк СБЕРБАНКУ РОСІЇ".

У справі №922/6553/15 предметом розгляду є визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012р. між Приватним акціонерним товариством "Термолайф" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк СБЕРБАНКУ РОСІЇ".

У справі №922/5740/15 ставиться питання про

- припинення Договору поруки від "04" вересня 2012 року, укладеного між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк СБЕРБАНКУ РОСІЇ",

- припинення солідарних зобов'язань Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" за договором про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД", що випливали з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року,

- припинення солідарних зобов'язань Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" за договором про відкриття кредитної лінії №29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД", що випливали з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року,

- припинення солідарних зобов'язань Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" за договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод", що випливати з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року,

- припинення солідарних зобов'язань Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" за договором про відкриття кредитної лінії №31- В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., укладеним між Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк СБЕРБАНКУ РОСІЇ" та Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод", що випливали з умов Договору поруки від "04" вересня 2012 року.

У справі №922/5787/15 предметом розгляду є визнання припиненим Договору поруки від 04 вересня 2012 року, укладеного між Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк СБЕРБАНКУ РОСІЇ" за договорами про:

- відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.,

- відкриття кредитної лінії №№27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.,

- відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.

- відкриття кредитної лінії №31- В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.

У справі № 904/11194/15 предметом розгляду є визнання недійсним договору про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній Банк Сбербанку Росії".

З огляду на те, що наявність кредиторської заборгованості за договорами про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, №29-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року, №30-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року та №31-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року є предметом розгляду судами, то розгляд заяви про визнання кредиторських вимог поручителем є передчасним.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено, що всі заявлені позовні вимоги позивача до відповідача про визнання кредитором та виконання зобов'язань перед кредитором фактично є спірними та розглядаються у межах окремих судових справ, а саме:

1) Господарським судом Харківської області розглядається справа 922/5412/15 за позовом АТ "СБЕРБАНК" до ПрАТ "Харківський коксовий завод" (як поручителя) про стягнення грошових коштів за договором про відкриття кредитної лінії №30-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.;

2) Господарським судом Харківської області розглядається справа № 922/5894/15 за позовом АТ "СБЕРБАНК" до ПрАТ "Харківський коксовий завод" (як поручителя), про стягнення грошових коштів за договором про відкриття кредитної лінії №31-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.;

3) Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/24808/15 за позовом АТ "СБЕРБАНК" до ПрАТ "Харківський коксовий завод" про стягнення грошових коштів за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.;

4) Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/24808/15 за позовом АТ "СБЕРБАНК" до ПрАТ "Харківський коксовий завод" (як поручителя) про стягнення грошових коштів за договором про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.;

5) Господарським судом м.Києва розглядається справа № 910/24977/15 за позовом АТ "СБЕРБАНК" до ПрАТ "Харківський коксовий завод" про стягнення грошових коштів за договором про відкриття кредитної лінії №29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.;

6) Господарським судом м.Києва розглядається справа № 910/28897/15 за позовом АТ "СБЕРБАНК" до ПрАТ "Харківський коксовий завод" про стягнення грошових коштів за договором про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.

З огляду на викладене вбачається, що Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" звернулось за захистом своїх прав шляхом стягнення боргу за договорами про відкриття кредитної лінії та поруки, які є підставою позову у нашій справі для визнання кредиторських вимог Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод", тобто банк реалізував своє право на захист звернувшись з позовом про стягнення заборгованості.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 82 Закону України "Про акціонерні товариства", кредитор, вимоги якого до акціонерного товариства, діяльність якого припиняється внаслідок злиття, приєднання, поділу, перетворення або з якого здійснюється виділ, не забезпечені договорами застави чи поруки, протягом 20 днів після надіслання йому повідомлення про припинення товариства може звернутися з письмовою вимогою про здійснення на вибір товариства однієї з таких дій: забезпечення виконання зобов'язань шляхом укладення договорів застави чи поруки, дострокового припинення або виконання зобов'язань перед кредитором та відшкодування збитків, якщо інше не передбачено правочином між товариством та кредитором. У разі якщо кредитор не звернувся у строк, передбачений цією частиною, до товариства з письмовою вимогою, вважається, що він не вимагає від товариства вчинення додаткових дій щодо зобов'язань перед ним.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що вимоги позивача повністю забезпечені договорами застави, іпотеки, та поруки і вартість майна, наданого в забезпечення як відповідачем так і майновими поручителями, в значній мірі перевищує суму кредиторських вимог позивача до відповідача.

Таким чином, у позивача не виникло права на звернення з письмовою вимогою до відповідача в порядку частини 2 статті 82 Закону України "Про акціонерні товариства".

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що жодна із заявлених позивачем позовних вимог не може бути розглянута до вирішення судами всіх вищезазначених судових спорів та до набрання рішеннями судів законної сили.

Тобто у судів попередніх інстанцій були відсутні достатні правові підстави для зобов'язання відповідача визнати вимоги позивача, які носять спірний характер.

Крім того, звертаючись з позовом Публічне акціонерне товариство "Сбербанк" в обґрунтування заборгованості відповідача надало лише кредитні договори та розрахунок заборгованості здійснений самим банком, у якому зазначено загальну заборгованість за кредитом, відсотків за користування кредитом та здійснено розрахунок пені за прострочення виконання зобов'язання. Однак позивачем не надано банківських виписок, які б свідчили про рух коштів боржників з яких б можна було визначити заборгованість за кредитом, встановити наявність чи відсутність здійснення платежів за відсотками за користування кредитом.

Виходячи зі змісту статті 17 Цивільного кодексу України, підставою для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ч1 ст.1 ГПК України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Разом з цим, права позивача під час проведення процедури виділу не порушені внаслідок забезпеченості його вимог до відповідача договорами іпотеки, застави, поруки, отже в нього відсутні підстави для звернення з позовом до Відповідача з цих підстав.

Також слід зазначити, що норми статті 109 Цивільною кодексу України не передбачають для кредиторів юридичної особи юридичної можливості звертатися з вимогами чи будь-якими заявами про визнання вимог до юридичної особи, з якої здійснюється виділ.

Так, за змістом статті 109 Цивільного кодексу України, виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов'язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб. Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс. Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу.

Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно. Якщо після виділу неможливо точно встановити обов'язки особи за окремим зобов'язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов'язанням.

Також вимоги статті 107 Цивільного кодексу України не надають кредиторам, вимоги яких до юридичної особи є забезпеченими, права вимагати припинення або дострокового виконання зобов'язання, або забезпечення виконання зобов'язання, в тому числі у випадках припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення.

Згідно з ч. 1 ст. 107 Цивільного кодексу України кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов'язань якої не забезпечено. припинення або дострокового виконання зобов'язання, або забезпечення виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджується, що акціонерами ПрАТ "Харківський коксовий завод" було прийняте рішення лише щодо виділу з нього юридичних осіб без припинення самої юридичної особи ПрАТ "Харківський коксовий завод", а тому відсутні підстави вважати, що права забезпеченого кредитора можуть бути порушені прийняттям рішення про виділ.

Отже, враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли цілком обґрунтованого висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову, а доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, доводи заявника касаційної скарги про порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене. Вищий господарський суд України дійшов висновку, що постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України Вищий господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06 вересня 2016 року у справі № 922/1525/16 залишити без змін.

Головуючий суддя І. А. Плюшко

Судді О. А. Кролевець

С. С. Самусенко