ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" листопада 2016 р. Справа № 922/1902/16

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Бєлкіній О.М.

за участю прокурора Алєкаєв Ю.В. (посвідчення №042342),

та представників сторін:

Харківської обласної державної адміністрації ОСОБА_1 (довіреність № 01-53/9619 від 30.12.2015р.);

Катеринівської сільської ради Сахновщицького району Харківської області - не зявився;

1-го відповідача не зявився;

2-го відповідача не зявився;

розглянувши апеляційну скаргу прокурора (вх.№2705Х/3-38) на рішення господарського суду Харківської області від 22.08.2016 року

за позовом Керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області, м.Первомайський в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації м. Харків, Катеринівської сільської ради Сахновщицького району Харківської області

до: 1) Сахновщинської районної державної адміністрації, смт. Сахновщина ,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрівське рибне господарство", с. Олександрівка

про внесення змін до договору,

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Первомайської місцевої прокуратури звернувся до господарського суду в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації та Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області з позовною заявою до Сахновщинської районної державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю "Олександрівське рибне господарство" про внесення змін до договору оренди землі № 2 від 18.12.2006 року, укладеного між Сахновщинською районною державною адміністрацією та Товариством з обмеженою відповідальністю "Олександрівське рибне господарство" про надання в довгострокове платне користування земельної ділянки несільськогосподарського призначення за рахунок земель водного фонду зі ставком на території Катеринівської сільської ради Сахновщицького району Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.08.2016 року (суддя Добреля Н.С.) у справі №922/1902/16 в задоволенні позову відмовлено.

Прокурор із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вищенаведене рішення скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Катеринівська сільська рада Сахновщицького району Харківської області та Сахновщинська районна державна адміністрація в судове засідання 07.11.2016 року не зявились, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень.

В судове засідання 07.11.2016 року представник ТОВ "Олександрівське рибне господарство" не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвала Харківського апеляційного господарського суду від 24.10.2016 року, якою розгляд апеляційної скарги призначено в даному судовому засіданні, направлялась на адресу другого відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, однак повернулась підприємством звязку з довідкою про невручення у звязку з відсутністю підприємства за вказаною адресою.

Відповідно до пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що Катеринівська сільська рада Сахновщицького району Харківської області та відповідачі належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за їх відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення прокурора та представника позивача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Розпорядженням голови Сахновщинської районної державної адміністрації №233 від 20.06.2006 затверджено проект відведення та надано в оренду ТОВ Олександрівське рибне господарство строком на 49 років земельну ділянку із земель водного фонду на території Катеринівської та Дубовогрядської сільської ради Сахновщинського району Харківської області для рибогосподарських потреб, загальною площею 126,4565 га, в тому числі: водне дзеркало - 33,7518 га, гребля - 1,11822 га, прибережна захисна смуга-91,5225 га (а.с.24).

18.12.2006 року, на підставі вказаного розпорядження, між Сахновщинською районною державною адміністрацією (орендодавець) та ТОВ Олександрівське рибне господарство (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки № 2 (далі-договір) (а.с.25).

Відповідно до п.1 договору, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення за рахунок земель водного фонду зі ставком, яка знаходиться на території Катеринівської сільської ради.

Згідно п.2 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 26,9267 га.

В п.5 договору зазначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 78831,70 грн.

Строк дії договору визначений в п.8 договору, відповідно до якого, договір укладено на 49 років. Після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно п.9 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 236,50 грн. в рік.

Обчислення орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (п.10 договору).

Відповідно до п. 11 договору, орендна плата вноситься щомісячно до 25 числа місяця по 19,71 грн. Кінцевий розрахунок - до 15 листопада кожного року.

В п.13 договору зазначено, що розмір орендної плати переглядається один раз у 2 роки у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

Цільове призначення земельної ділянки землі несільськогосподарського призначення - вирощування товарної риби та спортивного лову (п.16 договору).

Відповідно до п.36 договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору, спір розвязується у судовому порядку.

Прокурор, звертаючись до суду із позовом, зазначає, що з 01 січня 2011 року річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам пункту 288.5 статті 288 Податкового Кодексу України, а саме: річна сума платежу не може бути менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та не може перевищувати 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Як вказує прокурор, за договором оренди земельної ділянки від 18.12.2006 року, укладеним між Сахновщинською районною державною адміністрацією Харківської області та ТОВ Олександрівське рибне господарство, орендна плата складає 236,50 грн. в рік, тобто 0,3% нормативної грошової оцінки

Отже, на думку прокурора, розмір орендної плати за договором оренди не відповідає вимогам ст. 288 Податкового кодексу України, оскільки становить менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Прокурор вважає, що обовязок орендаря сплачувати орендну плату в розмірі не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки виник з акту цивільного законодавства і не залежить від волі сторін договору, які зобовязані привести його умови до вимог Податкового кодексу України.

Згідно інформації, наданої Сахновщинською районною державною адміністрацією Харківської області в листі від 21.03.2016 за №01-24/443, ТОВ Олександрівське рибне господарство до Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області з приводу перегляду розміру орендної плати не зверталось (а.с.29).

Прокурор зазначає, що Сахновщинською районною державною адміністрацією, як стороною договірних відносин, не вжито будь-яких заходів щодо приведення договору оренди земельної ділянки від 18.12.2006 року в частині розміру орендної плати у відповідність з вимогами Податкового кодексу України.

При цьому, прокурор вказує, що відповідно до вимог статті 122 Земельного кодексу України, ст.51 Водного кодексу України, на даний час розпорядником земель водного фонду та водних обєктів є Харківська обласна державна адміністрація.

Таким чином, як зазначено в позові, прокурор звернувся до суду з позовом про внесення змін в договір оренди земельної ділянки від 18.12.2006 року в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, як субєкта, уповноваженого передавати у власність або у користування земельні ділянки державної власності, а також Катеринівської сільської ради Сахновщинського району, як отримувача бюджетних коштів за договором оренди земельної ділянки.

В позові прокурор просить суд внести зміни в п.9 договору оренди землі №2 від 18.12.2006 року, укладеного між Сахновщинською районною державною адміністрацією Харківської області та ТОВ Олександрівське рибне господарство, виклавши пункт 9 договору в наступній редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки землі».

Перший позивач, Харківська обласна державна адміністрація, під час розгляду справи в суді першої інстанції в своїх письмових поясненнях суду (а.с.80), посилаючись на ст.288.5, ст.289 Податкового кодексу України, ч.1 ст.30 ЗУ «Про оренду землі», зазначав про наявність підстав для внесення змін в договір оренди землі від 18.12.2006 року в частині встановлення орендної плати у розмірі 3% від нормативно-грошової оцінки землі. Просила позов прокурора задовольнити.

Перший відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції в письмових поясненнях (а.с.77) позов визнав, будь-яких заперечень та доповнень по суті спору суду не надав.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд дійшов помилкових висновків про те, що для внесення змін в договір оренди необхідне відповідне рішення Сахновщинської районної державної адміністрації про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, оскільки розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений ст.288 Податкового кодексу України. Також прокурор вважає, що наявність пропозиції районної державної адміністрації щодо внесення змін в договір оренди не є обовязковим, оскільки сторона договору не позбавлена права на звернення до суду із вимогою про зміну або розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору. Прокурор вважає, що ним правомірно подано позов в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, як субєкта, уповноваженого передавати у власність або у користування земельні ділянки державної власності, а також Катеринівської сільської ради Сахновщинського району, як отримувача бюджетних коштів за договором оренди земельної ділянки.

Колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є, зокрема орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За приписами ст. 21 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю")

На момент укладення спірного договору, розміри та порядок плати за використання земельних ресурсів регулювались Законом України "Про плату за землю" (чинний на момент укладення спірного договору), статтею 2 якого встановлено, що плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

У зв'язку з введенням в дію Податкового кодексу України з 01.01.2011р. Закон України "Про плату за землю" втратив чинність, а питання сплати податку на землю та оплати орендної плати за користування земельною ділянкою регулюється виключно цим Кодексом.

Згідно статті 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки;не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Відповідно до пунктів 289.1.; 289.2. статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Таким чином, як на момент укладення спірного договору, так і на момент розгляду даного спору, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності була та є регульованою ціною, що, в свою чергу, свідчить про наявність підстав для перегляду розміру орендної плати у разі законодавчої зміни її граничного розміру.

Згідно зі статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою цієї статті визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 30 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору. При цьому надсилання відповідачеві пропозицій щодо внесення змін до договору оренди є правом, а не обов'язком позивача, тому недотримання останнім вимог частини другої статті 188 ГК України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про зміну умов договору не позбавляє його права звернутися до господарського суду з позовом про зміну умов договору (п.2.19 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин»).

Сторонами договору оренди земельної ділянки №2 від 18.12.2006 року є Сахновщинська районна державна адміністрація (орендодавець) та ТОВ "Олександрівське рибне господарство" (орендар).

В матеріалах справи відсутні докази звернення Сахновщинської районної державної адміністрації до ТОВ "Олександрівське рибне господарство" з приводу внесення змін в договір оренди.

Орендар, ТОВ "Олександрівське рибне господарство", до Сахновщинської районної державної адміністрації Харківської області з приводу перегляду розміру орендної плати також не звертався, про що свідчить інформація, надана Сахновщинською районною державною адміністрацією Харківської області в листі від 21.03.2016 за №01-24/443 (а.с.29).

За інформацією Катеринівської сільської ради, що міститься в листі № 71 від 21.03.2016 року, ТОВ "Олександрівське рибне господарство" жодного разу не зверталось до Катеринівської сільської ради, щодо затвердження на сесії сільської ради нової нормативно-грошової оцінки спірної земельної ділянки, щодо визначення орендної плати в розмірі 3% замість 0,3% (а.с.31).

Таким чином, жодна із сторін спірного договору оренди не ініціювала перегляд розміру орендної плати, та відповідно зміни умов договору в цій частині.

Матеріали справи не містять доказів згоди орендодавця та орендаря за договором оренди від 18.12.2006 року на зміну його умов.

Як визначено в ч.2 ст.651 ЦК України, зміна договору за рішенням суду можлива за вимогою однієї із сторін у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, у разі не згоди ТОВ "Олександрівське рибне господарство" в добровільному порядку внести зміни до договору, саме Сахновщинська районна державна адміністрація Харківської області, як сторона договору оренди, може ініціювати звернення до суду щодо внесення змін до договору.

Разом із тим, позов подано прокурором в інтересах Харківської обласної державної адміністрації та Катеринівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, які не сторонами даного договору.

Позивачами не наведено, в чому саме полягає порушення їх прав та законних інтересів відповідачами, як сторонами договору оренди земельної ділянки №2 від 18.12.2006 року.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом в інтересах Харківської обласної державної адміністрації, зазначає, що остання, відповідно до вимог статті 122 Земельного кодексу України, ст.51 Водного кодексу України, на даний час є розпорядником земель водного фонду та водних обєктів, в тому числі спірної земельної ділянки, яка є предметом договору оренди земельної ділянки №2 від 18.12.2006 року.

З цього приводу судова колегія зазначає наступне.

Пунктом а) частини першої статті 17 Земельного кодексу України ( в редакції на момент укладення договору) до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин віднесено розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Стаття 122 Земельного кодексу України (в редакції на момент укладення договору) визначає повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Так, згідно з частиною 3 статті 122 Земельного кодексу України ( у відповідній редакції) районні державні адміністрації на їх території надають земельні ділянки із земель державної власності у постійне користування юридичним особам у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті.

Також пунктом 12 розділу Х "Перехідних положень" Земельного кодексу України (у відповідній редакції) передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

У зв`язку з набранням чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної" від 06.09.2012 року за № 5245-VI з 01 січня 2013 року землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими.

Згідно ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коди районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Орендодавцем за спірним договором оренди є Сахновщинська районна державна адміністрація Харківської області, яка на момент укладення договору здійснювала повноваження щодо розпорядження землями державної власності, відповідно до ст.13 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» , ст.ст.17, 122 ЗК України ( в редакціях, чинних на момент укладення договору).

З 01.01.2013 року, на підставі ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 року за № 5245-VI, повноваження щодо розпорядження земельними ділянками із земель державної власності за межами населених пунктів здійснює Харківська обласна державна адміністрація.

Відповідно до статті 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Таким чином, у разі переходу повноважень щодо розпорядження спірною земельною ділянкою до Харківської обласної державної адміністрації, остання має врегулювати земельні відносини із другим відповідачем, в тому числі ставши стороною спірного договору оренди.

За змістом позовних вимог, прокурор просить лише внести зміни до п.9 договору оренди щодо розміру відсотків від нормативної грошової оцінки землі. Інші умови договору залишено без змін, в тому числі щодо особи орендодавця, умов повернення земельної ділянки тощо.

Прокурором не доведено наявність у позивачів права вимагати від сторін договору оренди приведення його умов у відповідність до вимог законодавства шляхом внесення відповідних змін.

Отже, доводи прокурора про те, що є необхідним внесення змін саме в оспорюваний документ договір оренди від 18.12.2006 року, укладений між Сахновщинською районною державною адміністрацією та ТОВ "Олександрівське рибне господарство", є необґрунтованими.

Крім того, враховуючи, що повноваження розпорядника земельною ділянкою перейшли до позивача, безпідставними є його вимоги до першого відповідача щодо врегулювання договірних правовідносин між ним і другим відповідачем, відповідно до норм ст.288 Податкового кодексу України, оскільки перший відповідач на даний час не виконує функцій розпорядника спірною земельною ділянкою.

Враховуючи, що позивачі у справі не є сторонами спірного договору оренди, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про внесення змін щодо розміру орендної плати в договір, укладений між відповідачами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.08.2016 року у справі №922/1902/16 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 14.11.2016 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н.В.