ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" листопада 2016 р.Справа № 924/2004/14

Господарський суд Хмельницької області у складі:

головуючий суддя Димбовський В.В., судді Олійник Ю.П., Шпак В.О., розглянувши матеріали справи

за позовом агрофірми "Проскурів", с. Розсоша, Хмельницький район

до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Хмельницької районної державної адміністрації, м. Хмельницький

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, с. Розсоша, Хмельницький район

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Розсошанської сільської ради, Хмельницький район, с. Розсоша

про скасування наказу начальника Головного управління Держземагенства України у Хмельницькій області №ХМ/:06:018/00002287 від 25.12.2013р.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - за довіреністю №01 від 15.01.2016р.

від відповідача: ОСОБА_3 - за довіреністю від 07.04.2016р.

від третіх осіб: 1) Хмельницької районної державної адміністрації: ОСОБА_4 - за довіреністю від 26.04.2016р. (у судовому засіданні 14.11.2016р.);

2) ОСОБА_1; представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 - за договором про надання правової допомоги від 11.02.2015р.;

3) Розсошанської сільської ради: ОСОБА_6 - сільський голова (у судовому засіданні 14.11.2016р.);

за участю судового експерта ОСОБА_7 (у судовому засіданні 14.11.2016р.)

У судовому засіданні, згідно ст. 85 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Рішення (вступна та резолютивна частини) проголошено 17.11.2016р., оскільки у судовому засіданні 14.11.2016р. оголошувалась перерва.

Суть спору: позивач просить скасувати наказ начальника Головного управління Держземагенства України у Хмельницькій області №ХМ/:06:018/00002287 від 25.12.2013р. "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність", мотивуючи тим, що даний наказ порушує його права як землекористувача.

В обгрунтування посилається на ті обставини, що частину земельної ділянки, землекористувачем якої він являється згідно державного акту на право постійного користування землею від 20.02.1996р., без припинення права користування передано у власність громадянину ОСОБА_1.

Відмічає, що видаючи наказ та передаючи земельну ділянку у власність, органом державної влади не було враховано те, що до цього часу, право користування земельною ділянкою агрофірмою "Проскурів" не припинено згідно ст. 141 Земельного кодексу України. Добровільної відмови від даної земельної ділянки агрофірма "Проскурів" також не здійснювала.

Відповідач проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Підтримує позицію, викладену ОСОБА_8 управлінням Держземагенства у Хмельницькій області у запереченнях від 12.02.2015р., а саме: вважає, що наказ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1, виданий у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах повноважень Головного управління. При цьому, посилається на Положення про ОСОБА_8 управління Держземагенства в області, затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.05.2012р. №258, ст. 118, ч. 3 ст. 122, ч. 13 ст. 123 ЗК України, наказ Держземагенства України від 28.02.2013р. №72 "Про деякі питання реалізації повноважень з питань передачі земель сільськогосподарського призначення державної власності для всіх потреб".

Представник третьої особи Розсошанської сільської ради з позовом не погоджується, однак, письмової позиції з приводу заявлених позовних вимог не надав.

Третя особа - Хмельницька райдержадміністрація у письмових поясненнях, поданих 18.10.2016р., не погоджується із позовними вимогами, посилаючись на позицію Верховного Суду України та Вищого господарського суду України, викладену в постановах від 06.10.2015р. у справі №21-1306а15, від 30.09.2015р. у справі №911/3396/14, від 11.11.2014р. у справі №21-405а14 та позицію Вищого господарського суду України у постановах від 06.04.2016р. у справі №909/921/15, від 22.03.2016р. у справі-№915/36/15, від 18.02.2016р. у справі №918/630/15, від 09.12.2015р. у справі №910/6852/15-г, від 01.12.2015р. у справі №911/5314/14. Вказує, що згідно позицій вищих судів самостійний позов про визнання незаконними та скасування рішень органів виконавчої влади про передачу земельних ділянок не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов'язки сторін таких правовідносин.

Тому, на переконання райдержадміністрації, розгляд даного позову не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності спірною земельною ділянкою до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків), і вказаний позов не підлягає задоволенню.

Окрім того, не погоджується із висновками проведеної земельно-технічної експертизи. Посилаючись на ст. ст. 106, 107 Земельного кодексу України, п.п. 4.1, 4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010р. №376, відзначає, що висновком судового експерта від 21.07.2016р. №582/15-26 встановлено, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває в постійному користуванні АТ АФ "Проскурів", не встановлені та не закріплені межовими знаками, а в проекті роздержавлення земель акціонерного товариства "Проскурів" відсутні журнали і абриси геодезичних вимірювань, каталог координат окружної межі землекористування, відомості обчислення площ, креслення перенесення проекту в натуру (на місцевість).

Тому робить висновок, що судовому експерту не надано жодного документу, який би надавав можливість відновити межі земельної ділянки АТ АФ "Проскурів" в натурі (на місцевості).

Також, райдержадміністрація посилається на наступне: судовий експерт, даючи відповідь на перше питання експертизи вказує, що визначити фактичне місцезнаходження в натурі (на місцевості) земельної ділянки №13, вказаної в Державному акті на право постійного користування серії ХМ від 20 лютого 1996 року, виданого акціонерному товариству агрофірма "Проскурів", можливо.

Однак, як вважає адміністрація, для цього необхідно в законодавчо визначеному порядку провести комплекс робіт, які включають в себе: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення її межовими знаками. Підготовчі роботи в першу чергу включають в себе аналіз наявної документації із землеустрою, яка відповідно до ч. 1 ст. 107 Земельного кодексу України є основою для відновлення меж. Однак, зауважує третя особа, наданий на дослідження проект роздержавлення земель акціонерного товариства "Проскурів" не містить обов'язкових елементів, які надали б можливість встановити в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки.

Проте, на думку третьої особи, не зважаючи на неможливість встановити та визначити в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки, яка перебуває у користуванні у АТ АФ "Проскурів", даючи відповідь на питання 2 та 3 висновку, експерт встановлює наявність накладки земельної ділянки АТ АФ "Проскурів" на земельну ділянку, яка перебуває у власності в ОСОБА_1 При цьому, вказане було встановлено суб'єктивним шляхом - по фактичному користуванню з врахуванням даних Публічної кадастрової карти України, яке експертом було визначено на власний розсуд без будь-якого документального та технічного визначення меж ділянки АТ АФ "Проскурів" за відсутності повного об'єму матеріалів (журнали і абриси геодезичних вимірювань, каталог координат окружної межі землекористування, відомість обчислення площ, креслення перенесення проекту в натуру (на місцевість)), які надавали б можливість об'єктивно та неупереджено визначити межі земельної ділянки АФ "Проскурів" в натурі (на місцевості).

Третя особа - ОСОБА_1 у письмових поясненнях, поданих 02.11.2016р., з позовом не погоджується, посилаючись на позицію Верховного Суду України, викладену в постановах від 06.10.2015р. у справі №21-1306а15, від 30.09.2015р. у справі №911/3396/14, від 11.11.2014р. у справі №21-405а14, а також на позицію Вищого господарського суду України у постановах від 06.04.2016р. у справі №909/921/15, від 22.03.2016р. у справі №915/36/15, від 18.02.2016р. у справі №918/630/15, від 09.12.2015р. у справі №910/6852/15-г, від 01.12.2015р. у справі №911/5314/14.

Як вважає ОСОБА_1, розгляд даного позову не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності на спірну земельну ділянку до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків), і вказаний позов не підлягає задоволенню.

Посилаючись на правову позицію, викладену у постанові ВСУ від 30.09.2015р. у справі №911/3369/14 (№3-553гс15), робить висновок, що позивач мав звернутися з позовом до суду із вимогами про скасування наказу головного управління та відповідного скасування свідоцтва про право власності на спірну земельну ділянку. Оскільки, власник земельної ділянки - ОСОБА_1, є фізичною особою, вказаний спір, на думку третьої особи, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, має розглядатися у порядку цивільного судочинства.

Також, ОСОБА_1, не погоджується із висновками проведеної земельно-технічної експертизи. Посилаючись на ст. ст. 106, 107 Земельного кодексу України, п.п. 4.1, 4.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, відзначає, що висновком судового експерта від 21 липня 2016 року № 582/15-26 встановлено, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває в постійному користуванні АТ АФ "Проскурів", не встановлені та не закріплені межовими знаками, а в проекті роздержавлення земель акціонерного товариства "Проскурів" відсутні журнали і абриси геодезичних вимірювань, каталог координат окружної межі землекористування, відомості обчислення площ, креслення перенесення проекту в натуру (на місцевість).

Тому робить висновок, що судовому експерту не надано жодного документу, який би надавав можливість відновити межі земельної ділянки АТ АФ "Проскурів" в натурі (на місцевості).

Зауважує, що на даний час на вказаній земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_1, на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт ХМ №90 здійснено будівництво житлового будинку та господарських будівель. Таким чином, скасування спірного наказу призведе до втрати ОСОБА_1 права власності на законно збудований житловий будинок.

У додаткових поясненнях від 14.11.2016р. ОСОБА_1 відзначив наступне: в ході проведення експертного дослідження (стор. 8 висновку) встановлено, що земельна ділянка №13 за формою є багатокутником, яка утворена із 9-ти прямих та 1-ї кривої (що проходить по контуру № 139 - сінокіс чистий) послідовно з'єднанні лініями. Одночасно встановлено, що в копії Проекту 1995 року відсутні координати поворотних точок меж земельних ділянок та креслення перенесення проекту в натуру (на місцевість). Проте, незважаючи на відсутність координат поворотних точок меж земельних ділянок та креслення перенесення проекту в натуру (на місцевість), експертом було проведено геодезичну зйомку земельної ділянки №13, яка належить агрофірмі "Проскурів" згідно державного акта на право постійного користування землею.

Крім того, в державному акті на право постійного користування землею відсутні відображення на плані меж усіх переданих (наданих) земельних ділянок, що є порушенням п. 1.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої Наказом Держкомзему №28 від 15.05.1993р., зареєстрованої в Міністерстві юстиції 23 квітня 1993 року №31.

Як вважає ОСОБА_1, Державний акт на право постійного користування землею не відповідає вимогам п. 1.7 вказаної інструкції, оскільки на земельні ділянки, якими користуються громадяни, підприємства, установи, організації та садівницькі товариства, державні акти виготовляються після визначення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) і складання плану земельної ділянки. Проте, як було встановлено експертом, перенесення проекту в натуру (на місцевість) не проводилося, а отже не відбувалося і встановлення меж земельних ділянок АФ "Проскурів". Проводячи дослідження по 2-му та 3-му питанню, (стор. 19 висновку) експертом було встановлено, що надана на дослідження копія плану землекористування не дає можливості з відповідною точністю графічним методом визначити її межі, в даній копії Проекту відсутні координати поворотних точок меж земельних ділянок та креслення перенесення проекту в натуру (на місцевість). У зв'язку з відсутністю вказаних матеріалів, експерт, керуючись власними переконаннями, без будь-якого документального підтвердження і на власний розсуд, визначив фактичне користування АФ "Проскурів" земельною ділянкою №13. При цьому, експертом було визначено 33 поворотних точки меж ділянки позивача.

Крім того, як зауважує ОСОБА_1, згідно листа Головного управління статистики у Хмельницькій області №14.2-11/61ПІ, акціонерного товариства агрофірма "Проскурів", на ім'я якого видано державний акт на право постійного користування землею, не утворювалося.

У додаткових поясненнях, наданих 22.09.2016р., позивач, погоджуючись із висновком експерта по земельно-технічній експертизі, яка була проведена у даній справі, вважає, що висновок підтверджує факт порушення прав агрофірми "Проскурів" оспорюваним наказом. Звертає увагу, що Рівненським апеляційним господарським судом та Вищим господарським судом України вже було спростовано усі викладені ОСОБА_1 заперечення в своїх рішеннях у справі №15/5025/2097/11 за позовом прокурора Хмельницького району в інтересах держави в особі Хмельницької районної державної адміністрації, Хмельницької обласної державної адміністрації, головного управління держкомзему України у Хмельницькій області до агрофірми "Проскурів" та Розсошанської сільської ради про визнання недійсним акту на право постійного користування земельною ділянкою (серії ХМ від 20.02.1996р. на 699,5га), скасування реєстрації державного акту та вилучення землі.

Вважає, що наявність проекту роздержавлення земель агрофірми "Проскурів" підтверджує видачу агрофірмі "Проскурів" державного акту на право постійного користування земельної ділянки саме в процесі здійснення земельної реформи і роздержавлення земель агрофірми "Проскурів", а не виділення земель в загальному порядку, передбаченому Земельним кодексом України, Лісовим кодексом України та Водним кодексом України.

Робить висновок, оскільки передача земель у постійне користування агрофірми "Проскурів" відбувалась в процесі роздержавлення земель, тому, враховуючи вищенаведені нормативно-правові акти, які були чинними та регулювали спірні правовідносини на момент їх існування, та докази, наявні в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що державний акт серія: ХМ від 20.02.1996р. на постійне користування землею площею 699,5 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий Акціонерному товариству агрофірмі "Проскурів" з дотриманням норм, які регулювали правовідносини у сфері передачі земель у постійне користування.

У додаткових поясненнях, поданих 10.11.2016р., позивач не погоджується із позицією райдержадміністрації та ОСОБА_1 щодо неможливості задовольнити позовні вимоги в зв'язку з тим, що самостійний позов про визнання незаконним та скасування рішень органів виконавчої влади про передачу земельних ділянок не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов'язки сторін в таких правовідносинах. Відмічає, що у своїй постанові від 18.09.2013р. (справа №6-92цс13) Верховний суд України дає роз'яснення щодо застосування здійснених ним правових висновків, та вказує, що посилання на практику ВС має бути вмотивованим, а обставини у справі не повинні істотно відрізнятися від тих, що досліджувались в рішеннях ВС, з яких враховано правові позиції. При цьому, самі позиції мають дійсно відповідати висновкам, зробленим ВС України у своїх рішеннях. В аналогічному аспекті наводить і постанову Верховного суду від 21.01.2015р. (справа №3-207гс14, 911/20859/14), в якій Верховний Суд звернув увагу, що хоча висновки є обгрунтовано обов'язковою для всіх судів правовою позицією Верховного суду, однак залишено поза увагою, що фактичні обставини в цих справах різні. У цій же постанові Верховний Суд вказав на некоректність неповного цитування своїх роз'яснень, що призводить до помилкового сприйняття їх суті.

Зазначає, що у справі №911/3396/14, на яку посилаються третя особа, Верховний суд України в постанові від 30.09.2015р. (рішення №3-553гс15) вказує на неправильність застосування Вищим господарським судом України висновку Верховного суду України, на який посилаються заявники, та уточнив що дійсно, самостійно позов про визнання незаконним та скасування рішень органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов'язки сторін таких правовідносин (у зв'язку з тим, що дія цих ненормативних актів вичерпується фактом їх виконання), разом з тим, суд зауважив, що однак не виключає можливості оскарження зазначених актів у комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів.

Робить висновок, що застосування правових позицій Верховного суду України, як і їх ігнорування має бути мотивованим. Посилання на постанову Верховного суду ще не є беззастережною підставою вважати, що такий висновок можна застосовувати в контексті конкретної справи.

Наводить приклад, що Вищий господарський суд України у своїй постанові у справі №910/6852/15 звертає увагу, що неправильне застосування правової позиції ВСУ від 11.11.2014р. у справі №21-405а14 не враховуючи уточнення постановою від 30.03.2015р. у справі №911/3396/14 приводить до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод якою визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст.13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення. Вирішуючи питання про відмову в задоволені самостійного прозову про визнання незаконним та скасування рішення державного органу без вимоги про визнання недійсним правовстановлюючого документу, суд повинен виходити з того, що відмова у задоволені позову "не виключає можливості оскарження зазначених актів у комплексному поєднані із вимогами про визнання недійсним правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів".

На думку позивача, уточнена правова позиція постановою ВСУ від 30.09.2015р. у справі №911/3396/14 (№3-553гс15), гарантує реальний спосіб захисту порушеного права, оскільки відмова суду у задоволені позову "не виключає можливості оскарження зазначених актів у комплексному поєднанні із вимогами про визнання недійсним правовстановлюючих документів, виданих на підставі цих оскаржуваних актів", так як сторонами у даних справах є виключно юридичні особи.

Робить висновок, що, враховуючи клопотання третьої особи та правову позицію ВСУ від 11.11.2014р. у справі №21-405а14, Агрофірма "Проскурів" мала б звернутись до суду з позовною заявою з наступними позовними вимогами: 1) Скасувати наказ Головного управління держземагенства у Хмельницькій області № ХМ/:06:018/00002287 від 25.12.2013р. 2) Скасувати запис про реєстрацію права власності за номером 5277983 від 08.04.2014р. на земельну ділянку за кадастровим №:06:018:0125. Однак, на думку позивача, комплексний розгляд цих двох позовних вимог в одному провадженні є процесуально неможливим з огляду на розяснення Пленуму Вищого Господарського суду України (п.п. 1.2.2, 1.2.5) та субєктний склад правовідносин, розгляд першої позовної вимоги про скасування Наказу Головного управління держземагенства у Хмельницькій області можливе лише в порядку господарського судочинства. В той же час, стороною, відповідачем, за другої позовної вимоги є фізична особа - ОСОБА_1. Норми ГПК України виключають можливість оскарження зазначеного акту у комплексному поєднанні із вимогою про визнання недійсним договору де стороною є фізична особа.

На переконання позивача, обраний ним спосіб захисту порушених прав відповідає вимогам чинного законодавства, та передбачений ст. 16 ЦК. Про можливість застосування обраного способу захисту йдеться й у правовому висновку ВСУ у справі №6-2510цс15 від 16.12.2015р. Тобто, як вважає позивач, ВСУ допускає визнання незаконним та скасування рішення в порядку господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло речове право. При цьому, жодного комплексного поєднання вимог не передбачено. Відмічає, що такої ж думки притримується й Вищий господарський суд України в своїй постанові від 10.05.2016р. у справі №8/214-08 (В18/9659), звертаючи увагу на те, що перед тим як застосовувати правову позицію ВСУ від 30.09.2015р. суду слід встановити зміст порушеного права.

Вважає, що відмова в задоволені позовних вимог фактично обмежить доступ агрофірми "Проскурів" до судочинства, порушуючи ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

На обгрунтування своєї позиції також посилається на справи "Bellet v France" від 04.12.1995р., "Церква села Сосулівка проти України" від 28.02.2008р., а також додає рішення господарського суду Хмельницької області у справі №924/215/15 від 24.10.2016р.

Присутній у судовому засіданні представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача наполягає на відмові у позові.

Треті особи підтримують викладені раніше заперечення.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Рішенням Розсошанської сільської ради №2 від 27.03.1995р. погоджено розроблений проект роздержавлення земель агрофірми "Проскурів", яким передбачено розміри земель колективної власності 3411,8 га, в тому числі 225,6 га земель загального користування; передано землі державної власності, що надаються в постійне користування площею 699,5 га, в тому числі резервний фонд - 201,1 га; передано землі державної власності, що надаються в постійне користування площею 59 га, в тому числі землі для випасу худоби індивідуального сектору 59 га.

Рішенням 3-ї сесії Розсошанської сільської ради народних депутатів "Про передачу земель у колективну власність агрофірмі "Проскурів" від 29.05.1995р., останній передано у колективну власність 3411,8 гектарів землі.

Згідно п. 1.2 статуту агрофірми "Проскурів", затвердженого рішенням загальних зборів членів агрофірми "Проскурів", остання є повним правонаступником колгоспу "Комунар", КСП "8 Березня", ТОВ "Універсам "Південний".

Відповідно до листа Головного управління статистики у Хмельницькій області №03-07/351 від 06.06.2011р., адресованого агрофірмі "Проскурів", Акціонерне товариство агрофірма "Проскурів" перебувало на обліку в ЄДРПОУ по Хмельницькій області з 1994р. по квітень 1998р. за ідентифікаційним кодом 03788891. 24.04.1998р. АТ агрофірма "Проскурів" перереєстровано Хмельницькою райдержадміністрацією в агрофірму "Проскурів", яка значиться на обліку в ЄДРПОУ по Хмельницькій області. Акціонерне товариство агрофірма "Проскурів" (код 03788891) та агрофірма "Проскурів" (код 03788891) є однією і тією ж юридичною особою.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 26.03.2012р. у справі №15/5025/2097/11 задоволено частково позов прокурора Хмельницького району, визнано недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 699,5 га, виданий Розсошанською сільською радою народних депутатів 20.02.1996р.; у задоволенні позову в частині скасування державної реєстрації державного акта на право постійного користування земельною ділянкою площею 699,5 га, виданого Розсошанською сільською радою народних депутатів 20.02.1996 р. та про вилучення з незаконного користування Агрофірми "Проскурів" вказаної земельної ділянки відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.07.2012 р. у справі №15/5025/2097/11 рішення господарського суду Хмельницької області від 26.03.2012 р. скасовано в частині задоволення позову про визнання недійсним державного акта на право постійного користування земельною ділянкою площею 699,5 га, виданого Розсошанською сільською радою народних депутатів 20.02.1996 р.; прийнято в цій частині нове рішення, яким у позові відмовлено; в решті рішення залишено без змін.

Додатковою постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 09.07.2012 р. рішення господарського суду Хмельницької області від 26.03.2012 р. у даній справі скасовано в частині стягнення з Агрофірми "Проскурів" та Розсошанської сільської ради в доход державного бюджету по 470,50 грн. судового збору; стягнуто з Хмельницької районної державної адміністрації, Хмельницької обласної державної адміністрації та Головного управління Держкомзему у Хмельницькій області на користь Агрофірми "Проскурів" по 179 грн. судового збору за подачу скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2013р. постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 03.07.2012 р. та додаткову постанову від 09.07.2012 р. у справі № 15/5025/2097/11 залишено без змін.

У клопотанні від 07.08.2012р., адресованому Хмельницькій районній державній адміністрації, ОСОБА_1 просив передати безплатно у власність земельну ділянку площею 0,22 гектарів на території Розсошанської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. Клопотання прийнято Хмельницькою районною державною адміністрацією 09.08.2012р., про що свідчить відтиск штампу на клопотанні.

Розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області №1575/2012-р від 06.09.2012р. "Про надання дозволу громадянам на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Розсошанської сільської ради" надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель державної власності (землі сільськогосподарського призначення (рілля)) для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Розсошанської сільської ради громадянину ОСОБА_1 площею 0,22 га.

10.10.2012р. інженером - землевпорядником приватного підприємства "ДІОРІТ ПЛЮС 1" винесено акт встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі, відповідно до якого встановлено межі земельної ділянки на території Розсошанської сільської ради (за межами населеного пункту) Хмельницького району Хмельницької області, загальна площа якої складає 0,2200 га.

У п. п. 2, 4, 9 висновку державної експертизи землевпорядної документації від 18.12.2012р. №1557, проведеному ОСОБА_8 управлінням Держземагенства України у Хмельницькій області, значиться, що вид землевпорядної документації, що підлягає державній експертизі - проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Розсошанської сільської ради (за межами населеного пункту) Хмельницького району Хмельницької області. Дата виготовлення землевпорядної документації: вересень - грудень 2012р. Проектом землеустрою передбачено відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером :06:018:0125-0128.

У заяві від 18.10.2013р., адресованій начальнику Головного управління Держземагенства України у Хмельницькій області, ОСОБА_1 просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2200 га на території Розсошанської сільської ради (за межами населеного пункту) Хмельницького району Хмельницької області та передати йому безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства.

Наказом начальника Головного управління Держземагенства України у Хмельницькій області №ХМ/:06:018/00002287 від 25.12.2013р. "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність" затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства гр. ОСОБА_1 розташовану за межами населених пунктів Розсошанської сільської ради Хмельницького району. Надано у власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку, площею 0,2200 га (кадастровий номер :06:018:0125) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану за межами населених пунктів Розсошанської сільської ради Хмельницького району). Наказано приступити до використання земельної ділянки після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації права приватної власності у Державному реєстрі речових прав.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.06.2014р. у справі №924/775/13 задоволено позов Агрофірми "Проскурів", с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області до Хмельницької районної державної адміністрації, м. Хмельницький за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_9, м. Хмельницький; 2. ОСОБА_10, м. Хмельницький; 3. Управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області, м. Хмельницький; 4. Приватного підприємства "Діорит Плюс 1", м. Хмельницький про скасування розпорядження голови Хмельницької районної державної адміністрації №2326/2012-р від 23.11.2012 р. Скасовано розпорядження голови Хмельницької районної державної адміністрації №2326/2012-р від 23.11.2012 р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення садівництва на території Розсошанської сільської ради". Стягнуто із Хмельницької районної державної адміністрації, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька,122 () на користь Агрофірми "Проскурів", с. Розсоша, Хмельницький район Хмельницька область () витрати по оплаті судового збору в сумі 1147,00 грн. та на проведення судової експертизи в сумі 4121,60 грн., про що видано відповідний наказ.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 20.06.2014р. у справі №924/777/13 задоволено позов агрофірми "Проскурів", с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області до Хмельницької районної державної адміністрації, м. Хмельницький за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_11, м. Хмельницький; 2. Управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області, м. Хмельницький; 3. Приватного підприємства "Діорит Плюс 1", м. Хмельницький; 4. ОСОБА_12, м. Хмельницький про скасування розпорядження голови Хмельницької районної державної адміністрації №2696/2012-р від 29.12.2012 р. Скасовано розпорядження голови Хмельницької районної державної адміністрації №2696/2012-р від 29.12.2012 р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення садівництва на території Розсошанської сільської ради". Стягнуто із Хмельницької районної державної адміністрації, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька,122 () на користь Агрофірми "Проскурів", с. Розсоша, Хмельницький район Хмельницька область () витрати по оплаті судового збору в сумі 1 147,00 грн. та на проведення судової експертизи в сумі 4121,60 грн., про що видано відповідний наказ.

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.06.2014р. у справі №924/776/13 задоволено позов агрофірми "Проскурів", с. Розсоша Хмельницького району Хмельницької області до Хмельницької районної державної адміністрації, м. Хмельницький за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного підприємства "Діоріт Плюс", м. Хмельницький; приватного підприємства "Діоріт Плюс 1", м. Хмельницький; управління Держземагенства у Хмельницькому районі Хмельницької області, м. Хмельницький; ОСОБА_8 (АДРЕСА_1); ОСОБА_13 (АДРЕСА_2); ОСОБА_14 (Хмельницький р-н, с. Малиничі) про визнання недійсним розпорядження голови Хмельницької РДА №1771/2012-р від 04.10.2012р. Визнано недійсним розпорядження голови Хмельницької РДА №1771/2012-р від 04.10.2012р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачу у власність громадянам земельних ділянок для ведення садівництва на території Розсошанської сільської ради". Стягнуто з Хмельницької районної державної адміністрації на користь агрофірми "Проскурів" 1147,00 грн. витрат по оплаті судового збору, про що видано відповідний наказ.

Будівельний НОМЕР_1 від 13.05.2014р. виданий відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Хмельницької РДА забудовнику - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №440292 від 08.04.2014р.

У повідомленні від 27.06.2014р., адресованому інспекції держархбуд контролю у Хмельницькій області, ОСОБА_1 повідомив про початок виконання будівельних робіт - будівництво нового житлового будинку та господарської споруди за межами населеного пункту, на території Розсошанської сільської ради, Хмельницького р-ну Хмельницької обл. Код об'єкта 1110.3 та 1271.9, будівельний паспорт - №71 від 13.05.2014р., виданий відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та будівництва Хмельницької РДА.

У листі №4/1-2006 від 08.07.2014р., адресованому агрофірмі "Проскурів", Державна інспекція сільського господарства в Хмельницькій області повідомила, що лист щодо порушення земельних прав агрофірми "Проскурів" на території Розсошанської сільської ради Хмельницького району розглянуто, в результаті обстеження земельної ділянки №13 площею 11,8 га встановлено, що вона засіяна сільськогосподарськими культурами. Відповідно до довідки №214 від 02.10.2013р. та каталогу координат кутів повороту зовнішніх меж землекористування, на земельну ділянку №13 площею 11,8га, що знаходиться в постійному користуванні агрофірми "Проскурів" згідно державного акту на право постійного користування, накладаються земельні ділянки з присвоєними кадастровими номерами, надані у власність Хмельницькою райдержадміністрацією для ведення особистого селянського господарства та індивідуального садівництва.

Наказом комісії з реорганізації державного агентства земельних ресурсів України №17 від 29.04.2015р. "Про реорганізацію Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області" вирішено реорганізувати ОСОБА_14 управління Держземагентства у Хмельницькій області шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Відповідно до наказу Держгеокадастру №83 від 25.05.2015р. "Про Питання діяльності Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області" погоджено можливість забезпечення здійснення покладених на ОСОБА_14 управління Держгеокадастру у Хмельницькій області функцій і повноважень Головного управління Держземагентства у Хмельницькій області, що припинило свою діяльність.

Наказом Держгеокадастру №404 від 27.08.2015р. "Про створення комісії для приймання-передачі матеріальних цінностей" створено комісію для приймання-передачі матеріальних цінностей від Державного агентства земельних ресурсів України до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, яка є правонаступником усіх майнових прав та обов'язків Держземагентства України у зв'язку з реорганізацією шляхом перетворення.

Згідно довідки №213/01-14 від 05.04.2016р. Хмельницького бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Хмельницької міської ради готовність незавершеного будівництва об'єкта нерухомого майна житлового будинку А-2, що знаходиться за межами населеного пункту на території Розсошанської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області складає 60%, крім того на земельній ділянці знаходиться господарська споруда з підвалом.

Листом №14.2-11/61 ПІ від 18.05.2016р. ОСОБА_14 управління статистики у Хмельницькій області повідомило ОСОБА_1, що "колгосп "Комунар" Хмельницький район (ідентифікаційний код 03788891) значився у Загальному класифікаторі підприємств та організацій (ЗКПО), ведення якого здійснювалося до 1994р. 30.08.1995р. виконавчим комітетом районної ради вказане підприємство було реорганізовано у Агрофірму "Проскурів" із ідентифікаційним кодом 03788891.

Відповідно до висновку експерта №582/15-26 від 21.07.2016р. визначити фактичне місцезнаходження в натурі (на місцевості) земельної ділянки в контурі № 13, вказаної в Державному акті на право постійного користування серії ХМ від 20.02.1996р., виданому акціонерному товариству агрофірма "Проскурів" можливо; присутнє накладення земельної ділянки, яка виділялась гр. ОСОБА_1 на підставі наказу начальника Головного управління Держземагенства України у Хмельницькій області №ХМ/:06:018/00002287 від 25.12.2013р., на земельну ділянку, яка належить агрофірмі "Проскурів" на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 20.02.1996р.; межі накладення земельної ділянки, яка виділялась гр. ОСОБА_1 на земельну ділянку, яка належить агрофірмі "Проскурів" на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 20.02.1996р., наведені на Плані накладення земельних ділянок і проходять по точкам А, Б, III, IV з довжинами відрізків: А-Б - 42,9 м, Б-ІII - 29,76 м, III- IV - 44,37 м, ІV-А - 35,19 м. Площа накладення складає - 0,1322 га.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №67925780 від 13.09.2016р. земельна ділянка площею 0,22 га (кадастровий номер :06:018:0125) зареєстрована за власником - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності (серія та номер: 20191083) та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 12274169), виданих 08.04.2014р. державним реєстратором Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_15

У листі №303 ПІ від 21.09.2016р. Розсошанської сільської ради, адресованому ОСОБА_1 повідомляється, що земельна ділянка площею 0.22 га (кадастровий номер :06:018:0125) для ведення особистого селянського господарства дійсно розташована на землях Розсошанської сільської ради за межами населеного пункту. Відповідно до вимог чинного законодавства, розпорядником земель за межами населених пунктів була Хмельницька районна державна адміністрація, яка діяла в межах своїх повноважень. Ніяких рішень щодо виділення земель агрофірмі "Проскурів" в постійне користування сільською радою не приймалось.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Згідно з ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

Приписи статей 13 і 41 Конституції України визначають, що від імені Українського народу права власності здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією, і усі суб'єкти права власності рівні перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд України в постановах від 06.10.2015р. у справі №21-1306а15, від 30.09.2015р. у справі №911/3396/14, від 11.11.2014р. у справі №21-405а14 виклав правову позицію, яка стосується самостійного позову про скасування рішень органу владних повноважень про передачу земельних ділянок у власність та оренду.

Згідно позицій Верховного Суду України, позов, предметом якого є скасування рішення органу владних повноважень щодо передачі у власність чи оренду земельної ділянки, тобто ненормативний акт, що застосовується одноразово і з прийняттям якого виникають правовідносини, повязані з реалізацією певних субєктивних прав та охоронюваних законом інтересів, не може бути задоволений, оскільки таке рішення вичерпало свою дію шляхом виконання. Його скасування не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Згідно з п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ст. 21 ЦК України, визначено загальний порядок визнання судом незаконними та скасування правових актів індивідуальної дії, а також нормативно-правових актів, виданих органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо вони суперечать актам цивільного законодавства й порушують цивільні права або інтереси.

Конституційний Суд України у пункті 4 мотивувальної частини рішення від 16 квітня 2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. Конституційний суд дійшов висновку, що до нормативних належать акти, які встановлюють, змінюють чи припиняють норми права, мають локальний характер, розраховані на широке коло осіб та застосовуються неодноразово, а ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. У зв'язку з прийняттям цих рішень виникають правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, у тому числі отримання державного акта на право власності на земельну ділянку, укладення договору оренди землі.

ОСОБА_14 управління Держземагенства в області, передаючи відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або в користування для всіх потреб в межах області, приймає акти у формі наказів (п.п. 4.32, 9 Положення про ОСОБА_14 управління Держземагентства в області, затвердженого наказом Мінагрополітики України від 10.05.2012р. №258 (в редакції, діючій на момент винесення наказу начальника Головного управління Держземагенства України у Хмельницькій області №ХМ/:06:018/00002287 від 25.12.2013р.).

Таким чином, ОСОБА_14 управління Держземагенства у Хмельницькій області, наділено повноваженнями щодо передачі у власність та користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення для всіх видів використання землі у межах категорії земель сільськогосподарського призначення. Отже, прийняття ОСОБА_14 управлінням Держземагенства України у Хмельницькій області наказу про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність входило до його повноважень. На даний час ОСОБА_14 управління Держземагенства України у Хмельницькій області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Згідно з ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав.

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформаційної довідки №67925780 від 13.09.2016р. земельна ділянка площею 0,22 га (кадастровий номер :06:018:0125) зареєстрована за власником - ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності (серія та номер: 20191083) та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 12274169), виданих 08.04.2014р. державним реєстратором Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області.

В свою чергу, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України).

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач оскаржує лише наказ Держземагенства і оскаржуваний акт є ненормативним актом органу виконавчої влади, який передбачає конкретні приписи, звернені до окремого субєкта - фізичної особи, і дійсно не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обовязки сторін таких правовідносин (у звязку з тим, що дія цього ненормативного акту вичерпується фактом його виконання).

Таким чином, наказ Головного управління Держземагенства України у Хмельницькій області №ХМ/:06:018/00002287 від 25.12.2013р. є актом ненормативної (індивідуальної) дії, який звернений до окремого суб'єкта (гр. ОСОБА_1П.), застосований одноразово (надання земельної ділянки у власність) і після реалізації вичерпав свою дію фактом його виконання (виникнення права власності та його реєстрація).

Разом з тим, згідно з правовою позицією Верховного суду України, не виключається можливість оскарження зазначеного акту у поєднанні із вимогами про визнання недійсними правовстановлюючих документів, виданих на підставі цього оскаржуваного акту.

Згідно з п. 9 розділу VII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державний земельний кадастр", з 01.01.2013р. державні акти на земельні ділянки не видавались, отже правовстановлюючим документом на нову земельну ділянку було саме свідоцтво про право власності на землю, яке видавалось державним реєстратором відповідно до ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакціїї закону станом на 08.04.2014р.) і вже на підставі наданого свідоцтва здійснювалась державна реєстрація. Як вже відмічалось, ОСОБА_1 видано свідоцтво на право власності серія та номер: 20191083, яке зареєстроване за індексним номером: 12274169.

Також, при прийнятті рішення судом враховується правова позиція Верховного суду України, яка викладена в Постанові від 12 жовтня 2016 року по справі №924/1025/14.

Верховним судом України взята до уваги судова практика ЄСПЛ, яка полягає в тому, що напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни у повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися "значною свободою (полем) розсуду". Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об'єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар".

Крім того, при прийнятті рішення судом береться до уваги положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою визначається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 на ефективний спосіб захисту прав, оскільки ОСОБА_1 позбавлений до ефективного захисту свого права в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Приймаючи до уваги те, що розгляд даного позову не впливає на законність правовстановлюючих документів щодо права власності чи користування спірною земельною ділянкою до розгляду спору про їх оскарження (не породжує юридичних наслідків), суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи зміст позовних вимог, доводи позивача судом до уваги не приймаються. Не приймається до уваги також посилання позивача на судову практику щодо можливості здійснення обраного позивачем способу захисту з огляду на судову практику Верховного суду України, тому, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Отже, у позові належить відмовити.

Згідно з ст. 49 ГПК України, витрати по оплаті судового збору та витрати по оплаті судової експертизи покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові агрофірми "Проскурів", с. Розсоша, Хмельницький район до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Хмельницької районної державної адміністрації, м. Хмельницький, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1, с. Розсоша, Хмельницький район, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Розсошанської сільської ради, Хмельницький район, с. Розсоша, про скасування наказу начальника Головного управління Держземагенства України у Хмельницькій області №ХМ/:06:018/00002287 від 25.12.2013р. відмовити.

Повне рішення складено 21 листопада 2016 року.

Головуючий суддя В.В. Димбовський

Суддя Ю.П. Олійник

Суддя В.О. Шпак

Віддруковано 6 примірників:

1 - до справи,

2 - позивачу,

3 - відповідачу,

4 - третій особі - Хмельницькій районній державній адміністрації (м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 122/2),

5 - третій особі - ОСОБА_1,

6 - третій особі - Розсошанській сільській раді (Хмельницький район, с. Розсоша, вул. Центральна, 4).