ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016р. Справа№ 914/2464/16

За позовною заявою: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, м. Львів

до відповідача: Держівської виправної колонії 110, с. Держів, Миколаївський район, Львівська область

про стягнення заборгованості в розмірі 34 067,12 грн.

Суддя Ділай У.І.

Секретар Климишин Ю.О.

За участі представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1 представник (Довіреність №ЛВ07/4-2406-16 від 04.04.2016р.)

Від відповідача: не зявився.

Права і обовязки передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України розяснено. Клопотань в порядку ч. 6 ст. 811 ГПК України про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз, до відповідача: Держівської виправної колонії 110, про стягнення заборгованості в розмірі 34067,12 грн.

Ухвалою суду від 26.09.2016р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 13.10.2016р.

Ухвалою від 13.10.2016р. розгляд справи відкладено на 03.11.2016р.

Представник позивача в судове засідання 03.11.2016р. подав клопотання б/н від 03.11.2016р. (вх. №43830/16 від 03.11.2016р.) про долучення до матеріалів справи оборотно-сальдової відомості по відповідачу, відповідно до якої 17.10.2016р. Держівська виправна колонія 110 оплатила суму основного боргу в розмірі 27 915,43грн.

Відповідач в судове засідання 03.11.2016р. явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки та невиконання вимог ухвал суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В процесі розгляду матеріалів справи суд -

встановив:

01.01.2016р. між сторонами укладено договір на розподіл природного газу № 094208FNRIDB016 шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), відповідно до умов якого позивач зобов'язувався надати відповідачу послугу з розподілу природного газу, а відповідач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Відповідно до п. 6.4. договору, оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється відповідачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ.

Позивач свої зобов'язання згідно умов Договору виконав, що підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу за січень-квітень 2016 року, копії яких долучені до матеріалів справи (оригінали оглянуто судом в судовому засіданні).

Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого, станом на 21 червня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за розподілений природний газ становить 27915,43 грн.

Спір виник внаслідок того, що відповідач не виконав зобов'язань щодо своєчасної сплати вартості послуг, ПАТ по газопостачанню та газифікації Львівгаз звернулося до господарського суду Львівської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 27915,43грн. основного боргу.

Крім того, позивач нарахував відповідачу відповідно до положень ст. 625 ЦК України 1119,14грн. інфляційних втрат та 348,06грн. 3% річних, а також, керуючись п. 8.2 договору, 4684,49грн. пені.

Після порушення господарським судом Львівської області провадження у справі відповідач оплатив 27915,43грн. основного боргу.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст.11 ЦК України).

Як встановлено судом спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору на розподіл природного газу № 094208FNRIDB016 від 01.01.2016р., у звязку із чим набули взаємних прав та обовязків.

За договором про надання послуг, відповідно до вимог ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник Згідно із ст. 617 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно із матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача до позивача щодо наданих послуг суду не надано.

Підписання відповідачем актів надання послуг транспортування газу за січень-квітень 2016 року, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отримані послуги. Строк виконання відповідного грошового зобов'язання визначається за правилами, встановленими частиною першою статті 692 ЦК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором..

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав повністю, відповідачем оплата здійснена в розмірі 27915,43грн. після порушення провадження у справі. За таких обставин, суд прийшов до висновку припинити провадження в частині стягнення 27915,43грн. основної суми боргу у звязку із відсутністю предмету спору в цій частині позовних вимог.

Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі N 6-40цс11, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов'язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок позовних вимог, підстави та правильність нарахування суми 3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позивачем просить правомірно стягнути з відповідача 348,06грн. 3% річних.

Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 1119,14грн. інфляційних втрат, перевіривши поданий позивачем розрахунок, підстави та правильність нарахування, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, судом встановлено, що позивачем допущено арифметичні помилки. Відтак, судом самостійно здійснено перерахунок суми інфляційних втрат, відповідно до якого до стягнення з відповідача підлягає 1118,33грн. інфляційних втрат. В решті позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 4684,49грн. пені суд зазначає наступне.

У п. 8.2 договору зазначено, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Відповідно до п. 8.2 договору та ст.ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань, судом перевірено поданий розрахунок та встановлено, що позивач правомірно просить, стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу в розмірі 4684,49грн.

Судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, відповідно до статті 49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись вимогами ст.ст. 28, 33, 34, 44, 48, 49, 75, 82-84, 116 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити частково.

2.Стягнути з Держівської виправної колонії 110 (81645, Львівська область, Миколаївський район, с. Держів, вул. Л. Українки, 175, ідентифікаційний код 08563990) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз (79039, м. Львів, вул. Золота, 42, ідентифікаційний код 39594527) 1118,33грн. інфляційних втрат, 348,06грн. 3% річних, 4684,49грн. пені та 248,80 грн. судового збору.

3.В частині стягнення 27915,43грн. основного боргу провадження припинити.

4.В решті позовних вимог відмовити.

5.Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

Повний текст складено 04.11.2016р.

Суддя Ділай У.І.