ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р.Справа № 922/3349/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Зміїв-тепло" Зміївської районної ради Харківської області, м. Зміїв
до Управління праці та соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації, м. Зміїв
про стягнення 65.084,29грн.
за участю представників сторін:

позивач - ОСОБА_1 (дов. від 13.10.2016 р.); ОСОБА_2 - директор;

відповідач - ОСОБА_3, довіреність №01-62/6842 від 13.10.2016р.;

ВСТАНОВИВ:

04.10.2016р. КП "Зміїв-тепло" Зміївської районної ради Харківської області звернулося з позовом до Управління соціального захисту населення Зміївської районної державної адміністрації, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 65.084,29грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобовязань за договором про закупівлю пари і гарячої води, постачання пари і гарячої води від березня 2016р. №5, в частині повної та своєчасної оплати за поставлену у 2016р. відповідачу теплову енергію. В якості правових підстав позову вказує на норми ст.32 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує позовні вимоги та просить суд задовольнити позов у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні просить суд відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позов (вх. №34202 від 18.10.2016р.), зокрема, наголошуючи на відсутності будь-яких договірних відносин між сторонами та, відповідно, відсутності господарських зобовязань відповідача перед КП "Зміїв-Тепло".

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд установив наступне.

Починаючи з березня 2016 року сторони намагалися врегулювати взаємні права та обовязки з приводу постачання позивачем відповідачеві теплової енергії шляхом укладення договору про закупівлю пари та гарячої води (послуги постачання тепловодої енергії за державні кошти).

Втім, до цього часу, як свідчать матеріали справи та вбачається з пояснень представників сторін, такий договір не укладений.

Разом з тим, позивач стверджує, що ним ще в січні, лютому та березні 2016 року здійснювалось постачання теплової енергії відповідачеві у приміщення, яке розташоване за адресою: Харківська область, м. Зміїв, вул. Гагаріна, 22. Постачання здійснювалося незважаючи на відсутність між сторонами укладеного договору.

На підтвердження факту постачання тепла позивачем в односторонньому порядку складені акти зняття показників теплолічільника в будівлі б/№ б/д (т.І а.с. 21, 22,27), акт виконаних робіт від 01.02.2016р. №7, акт виконаних робіт від 01.03.2016р. №14, акт виконаних робіт від 03.03.2016р. №34. Вказані акти не підписані абонентом (відповідачем).

На підставі цих актів складених позивачем і не підписаних відповідачем позивач стверджує, що ним відповідачеві було передано теплову енергію в січні у кількості 12,97 Гкал на суму 33.403,48 грн.; в лютому 11,34 Гкал, на суму 30.970,72 грн. та у березні 0,26 Гкал. на суму 710,09 грн.

Загальна вартість поставленої за твердженням позивача теплової енергії становить 65.084,29 грн. енергії. Вказана сума зазначена позивачем у проекті акту звіряння розрахунків станом на 01.04.20016р., який також станом на сьогодні не підписаний відповідачем (т.І а.с.29).

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Положеннями частин першої третьої статті 11 Цивільного кодексу України, визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно статті 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до приписів часини першої статті 1 Закону України "Про теплопостачання постачання теплової енергії (теплопостачання) це господарська

діяльність, пов'язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Відповідно до частин третьої статі 24 вказаного вище закону своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є обов'язком споживача.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд приходить до висновку про те, що умовою визнання обґрунтованими позовних вимог позивача є доведення ним факту виникнення між позивачем та відповідачем господарських зобовязань з постачання тепла та доведення факту порушення цих зобовязань відповідачем у визначеній частині. Проте цей тягар доведення позивачем не витриманий.

Позивачем не доведено, що між ним та відповідачем укладено договір про постачання тепла, і як наслідок не доведено виникнення відповідних господарських зобовязань.

Так само відповідачем не доведено факту виникнення між ним та відповідачем й інших (позадоговірних) зобовязань.

Надані позивачем на підтвердження факту постачання тепла складені в односторонньому порядку акти зняття показників теплолічільника в будівлі б/№ б/д (т.І а.с. 21, 22,27), акт виконаних робіт від 01.02.2016р. №7, акт виконаних робіт від 01.03.2016р. №14, акт виконаних робіт від 03.03.2016р. №34, які не підписані абонентом (відповідачем) та акт звіряння розрахунків станом на 01.04.2016р. не можуть бути визнані належними доказами у справі з таких причин.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні видаткові накладні є первинними документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Згідно п. 2.4. Положення Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затв. Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88) первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Невідповідність наданих позивачем документів, а саме відсутність підписів осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа, відсутність дати і місця складання, відсутність назви підприємства, установи, від імені яких складений документ (стосовно актів зняття показників теплолічільника в будівлі) відсутність відомостей про прізвище, імя по-батькові та посаду особи, яка підписала документ (стосовно т.І а.с.21), що унеможливлює визнання цих актів первинними документами.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено ні факт передачі тепла відповідачеві, ні його кількість, ні його вартість. Позивачем не доведено ні настання строків розрахунків за ніби то передане тепло, ні порушення цих строків. Тобто, позивачем не доведено жодних з обставин, з якими закон (ст..11 ЦКУ, ст.. 174 ГКУ) повязує виникнення господарських зобовязань.

Такі обставини означають, що позовні вимоги у даній справі є безпідставними, необґрунтованими і незаконними, а відтак задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати у даній справі, що складаються з 1.378,00 грн. судового збору, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, на підставі ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції, ст.ст. 11, 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, керуючись, ст. ст. 1, 4, 12, 27, 32, 33, 43, 44-49, 82 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено 18.11.2016 р.

Суддя ОСОБА_4

/справа № 922/3349/16/