КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2016 р. Справа№ 910/8480/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

секретар судового засідання Борух А.С.

за участю представників:

від позивача: Косянчук В.В. - за належним чином оформленою довіреністю;

від відповідача: Гонтарь О.М. - за належним чином оформлено довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2016р.

у справі №910/8480/16 (суддя Головіна К.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа"

про стягнення 32 162 389,14 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Одеська ТЕЦ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" про стягнення 32 162 389,14 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на невиконання відповідачем договору щодо належної поставки природного газу за наявності перерахованої ПАТ "Одеська ТЕЦ" передоплати, внаслідок чого та у зв'язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідач зобов'язаний повернути перераховану попередню оплату в сумі 28 426 426,50 грн. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню у сумі 3 735 962,64 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.07.2016р. у справі № 910/8480/16 позов задоволено частково. Стягнено з Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Одеська ТЕЦ" попередню оплату у сумі 28 426 426,50 грн. та судовий збір в розмірі 182 689,86 грн. У іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство"Холдингова компанія "Енергомережа" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, відповідно до якої просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити в позові.

Наводячи підстави, з яких порушено питання про перегляд оскаржуваного рішення, скаржником зазначено про прийняття судом першої інстанції рішення, яке не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також на неправильне встановлення судом обставин справи.

На думку відповідача, згідно з умовами договору № 97 від 02.03.2016р. позивач зобов'язаний був здійснити попередню оплату у 100% розмірі замовлених обсягів, що останнім не виконано, а, отже, відсутні підстави для повернення попередньої оплати. Крім того, зарахування зустрічних однорідних вимог, яке відбулось у справі № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010 про банкрутство ПАТ "Одеська ТЕЦ", є незаконним вважав апелянт, оскільки такі дії були обмежені нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів.

Апелянт також вказував про перевищення повноважень керуючого санацією при зарахуванні зустрічних однорідних вимог, що є підставою визнання односторонньої угоди нікчемною.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного господарського суду від 27.07.2016р. вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Кропивної Л.В., судді: Пашкіна С.А., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 01.08.2016р. апеляційну скаргу прийнято до розгляду, розгляд справи призначено на 07.09.2016р.

Протоколом автоматичної зміни складу колегії суддів від 06.09.2016р. у зв'язку з перебуванням судді Чорної Л.В. у відпустці, змінено склад колегії суддів та сформовано новий склад колегії: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

06.09.2016р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

06.09.2016р. до Київського апеляційного господарського суду від позивача надійшло заперечення на апеляційну скаргу, в яких його представник просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, оскаржуване рішення залишити без змін.

У судовому засіданні 07.09.2016р. оголошено перерву до 02.11.2016р.

У судовому засіданні, що відбулось 02.11.2016р., представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення, прийняти нове рішення, яким відмовити у позові. Представник позивача вказував на необґрунтованість апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 02.03.2016р. між Публічним акціонерним товариством "Одеська ТЕЦ" (споживач) та Приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Енергомережа" (постачальник) був укладений договір на постачання природного газу № 97 (договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що постачальник зобов'язується поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об'ємах, а споживач - своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені умовами цього договору.

Зі змісту пункту 2.1 договору сторони погодили обсяги та періоди поставки газу у відповідній таблиці, за якою постачальник постачає споживачу з 02.03.2016р. по 31.12.2016р. природний газ в обсязі 13 550 тис. куб. з помісячною розбивкою.

Згідно з п. 2.2 договору, обсяги газу, що визначені п. 2.1 договору, є плановими та можуть змінюватись сторонами шляхом коригування, у тому числі впродовж поточного розрахункового місяця виключно за наявності заявки на коригування планових розподілів обсягів постачання природного газу, яку споживач надає постачальнику у терміни встановлені цим договором.

Відповідно до п. 3.2 договору обсяги постачання/споживання природного газу визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Обсяг споживання природного газу споживачем у розрахунковому періоді не повинен перевищувати підтверджений обсяг природного газу.

Згідно з п.п. 4.1, 4.4 договору ціна за 1 000 куб. м. природного газу становить 7 380,00 грн. Загальна сума договору складається із місячних сум вартості поставлених обсягів природного газу і становить 99 999 000,00 грн.

Пунктом 4.5 договору оплата вартості замовлених обсягів здійснюється споживачем, згідно заявки, шляхом попередньої оплати грошових коштів на рахунок постачальника, у повному обсязі заявленого об'єму, протягом 5 банківських днів з моменту виставленого рахунку-фактури.

Постачальник зобов'язується забезпечувати постачання природного газу на умовах та в обсягах, визначених цим договором за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього (п. 5.4.1 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє в частині постачання газу до 31.12.2016р., а в частині проведення розрахунків за газ - до повного виконання грошових зобов'язань (п. 9.1 договору).

На виконання умов договору ПАТ "Одеська ТЕЦ" перерахувало відповідачу попередню оплату в рахунок вартості природного газу, що мав бути поставлений позивачу в майбутньому, у сумі 27 760 000,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 387 від 03.03.2016р.

До вказаної суми, у якості передоплати, позивач зарахував також 11 058 840,00 грн., про що була домовленість сторін згідно з п. 4.14 договору. Відповідно до домовленостей кошти у розмірі 11 058 840,00 грн., які були сплачені ПАТ "Одеська ТЕЦ" (споживач) на користь ПрАТ "ХК "Енергомережа" (постачальник) за договором № 49 від 09.10.2015р., які ПрАТ "ХК "Енергомережа" зобов'язувалось повернути ПАТ "Одеська ТЕЦ" за додатковою угодою від 30.11.2015р. в строк до 01.03.2016р., але станом на день підписання договору № 97 від 02.03.2016р. не повернуло, тому підлягали зарахуванню у якості предоплати в загальну суму платежів за газ, що буде поставлений на підставі договору № 97 від 02.03.2016р.

Отже, відповідно до планових обсягів за І квартал 2016 року (4 300 тис.куб.м.) та ІІ квартал 2016р. (1 200 тис. куб.м.) позивач фактично здійснив передоплату за договором № 97 від 02.03.2016р. у загальній сумі 38 818 840,00 грн. (27 760 000,00 грн. + 11 058 840,00 грн.).

У свою чергу, відповідач поставку оплаченого природного газу у березні 2016р. обсягом 4 300 тис. куб.м. та у квітні 2016р. обсягом 1 200 тис. куб.м. не здійснив, чим порушив умови договору.

13.04.2016р. позивач згідно до п. 7.3.7 договору, звернувся до відповідача з претензією № 13/02-617 про повернення попередньої оплати за договором № 97 від 02.03.2016р. у сумі 38 818 840,00 грн.

Однак, вказана вимога була залишена відповідачем без виконання.

Частинами 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Пунктом 7.3.7 договору сторони домовились, що у разі непостачання природного газу постачальником в терміни, передбачені договором, за умови сплати споживачем авансового платежу від суми заявлених обсягів газу, постачальник зобов'язується повернути повну суму авансового платежу не пізніше 2-го числа місяця, наступного за місяцем, в якому не відбулось постачання природного газу.

Враховуючи наведе, колегія суддів прийшла до висновку, що у постачальника виник обов'язок повернути позивачу грошові кошти, які були перераховані ним в якості попередньої оплати, у разі не виконання продавцем зустрічних зобов'язань з поставки оплаченого газу.

Доводи скаржника про те, що позивач зі свого боку не виконав умови договору і не заплатив повної ціни газу у розмірі 99 999 000,00 грн., судова колегія вважає неспроможними, оскільки договір такої умови не містить. Договором не передбачено внесення покупцем попередньої оплати природного газу за весь період договору з 02.03.2016р. по 31.12.2016р. на суму 99 999 000,00 грн.

Таким чином, відповідач отримавши попередню оплату за газ не здійснив поставку природного газу у березні та квітні 2016р. на суму 38 818 840,00 грн., а тому така передоплата підлягає поверненню, адже покупець відмовився від поставки газу в наступних періодах.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.06.2001р. було порушено справу № 17-6-26/01-3720 (якій у подальшому було присвоєно № 17-2-1-7-5-6-5-21-2-32-39-18/01-5010) про банкрутство ПАТ "Одеська ТЕЦ".

02.04.2003р. ухвалою Господарського суду Одеської області в порядку ст. 15 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" був затверджений реєстр вимог кредиторів ПАТ „Одеська ТЕЦ", до якого включено, зокрема, кредиторські вимоги УМГ "Прикрпаттрансгаз" (правонаступником якого стало ПрАТ "ХК "Енергомережа") у сумі 10 392 413,50 грн., що виникли у даного кредитора на підставі договору на транспортування природного газу № 14-Т від 06.10.1999р., простих векселів № 65 від 01.09.1999р., № 19 від 06.10.1999р., № 18 від 06.10.1999р., № 20 від 06.10.1999р.

Отже, у вказаній справі ПрАТ "ХК "Енергомережа" є новим кредитором ПАТ "Одеська ТЕЦ" на суму 10 392 413,50 грн.

04.05.2016 р. ПАТ "Одеська ТЕЦ" направило на адресу відповідача заяву № 13/10-700-2 про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 10 392 413,50 грн., і зменшивши свої вимоги до відповідача про повернення суми попереднього платежу на цю суму.

Згідно із ст. ст. 202, 203 ГК України заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Цей правочин є дійсним в силу встановленої ч. 1 ст. 204 ЦК України презумпції правомірності правочину.

Відповідач із зустрічним позовом про визнання правочину недійсним не звертався. Судова колегія апеляційного суду не вправі спростовувати законну презумпцію правомірності правочину.

Оскільки на момент прийняття місцевим господарським судом рішення у відповідача виник обов'язок з повернення попередньої оплати у сумі 28 426 426,50 грн. (38 818 840,00 грн. - 10 392 413,50 грн.), який добровільно не сплачений, позов в цій частині підлягає задоволенню.

Стосовно стягнення з відповідача пені у розмірі 3 735 962,64 грн., нараховану відповідно до умов договору, викладених у п. 7.3.8, то колегією встановлено наступне.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зі змісту частини 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Умовами пункту 7.3.8 договору сторони передбачили, що постачальник несе відповідальність за порушення умов договору у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми договору, що діяла у період, за який стягується пеня.

Разом з тим, відповідач порушив своє зобов'язання, що носить негрошовий характер, внаслідок чого останній має можливість вибрати на власний розсуд одну з дій: вимагати поставку передбаченого договором товару; вимагати повернення суми попередньої оплати.

13.04.2016р. позивач звернувся до відповідача з вимогою № 13/02-617 про повернення грошових коштів у сумі 38 818 840,00 грн., які були ним перераховані за постачання природного газу за договором № 97 від 02.03.2016р. в якості авансового платежу.

Отже, позивач фактично відмовився від виконання зобов'язання щодо поставки газу та обрав інший спосіб захисту своїх прав (повернення попередньої оплати).

Отже, суд вважає, що встановлені законом правові наслідки щодо вимог про повернення попередньої оплати не передбачають такого виду відповідальності, як стягнення неустойки, оскільки вимагаючи повернення коштів попередньої оплати, позивач відмовився від отримання газу, що виключає обов'язок постачальника нести відповідальність за порушення строків поставки газу у вигляді пені, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення пені з відповідача у сумі 3 735 962,64 грн.

Аналогічну позицію викладено у постанові Вищого господарського суду України у справі № 908/2603/13 від 19.02.2014р.

Як визначає ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

З огляду на встановлене, судова колегія не вбачає підстав для скасування прийнятого судом першої інстанції рішення у даній справі, у зв'язку з чим апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2016р. у справі №910/8480/16 слід залишити без задоволення, а оскаржуваний судовий акт - без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладається на апелянта.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Холдингова компанія "Енергомережа" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2016р. у справі №910/8480/16 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 07.07.2016р. у справі №910/8480/16 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8480/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова