ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р. Справа № 914/1555/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.4

ОСОБА_1

розглядає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми Західтрансбуд б/н від 06.09.2016 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 23.08.2016 р.

у справі № 914/1555/16

за позовом: Приватного підприємства Автомагістраль, с. Синяк, Київська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми Західтрансбуд, м. Львів,

про стягнення 330 016, 42 грн.

за участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: ОСОБА_2- п/к за довіреністю б/н від 12.09.2016 року.

Представнику скаржника розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст.811 ГПК України, учасником судового процесу не заявлено.

ПП Автомагістраль подано клопотання б/н від 24.10.2016р. про розгляд справи без участі представника підприємства.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.08.2016 року у справі № 914/1555/16 (суддя Березяк Н.Є.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірми Західтрансбуд, м. Львів, на користь Приватного підприємства Автомагістраль, с. Синяк, 168 710,41 грн. основного боргу, 12 284,58 грн. 3% річних, 149 021,43 грн. інфляційних втрат та 4 950,25 грн. судового збору.

Товариством з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірмою Західтрансбуд подано апеляційну скаргу б/н від 06.09.2016 року, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 23.08.2016 року у справі № 914/1555/16 в частині стягнення з ТОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірма Західтрансбуд на користь ПП Автомагістраль 149 021,43 грн. інфляційних втрат скасувати, в цій частині прийняти нове рішення, яким у стягнення 149 021,43 грн. інфляційних втрат відмовити повністю, посилаючись на те, що згідно з положенням постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (із змінами) розрахунок інфляційних втрат проводиться з урахуванням щомісячно встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Скаржник вважає, що згідно наведених ним розрахунків індекс інфляційних втрат становить у даному випадку 116 8865.60грн.

ПП Автомагістраль» у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення з підстав зазначених у відзиві.

Розглянувши матеріали справи, апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника скаржника в судових засіданнях, суд апеляційної інстанції встановив наступне:

Як вбачається із матеріалів справи, ПП Автомагістраль було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю з транспортного будівництва у західному регіоні фірма Західтрансбуд згідно видаткових накладних (а.с.11-16) товарно-матеріальні цінності.

Однак, відповідач за вище зазначений та ним отриманий товар оплати своєчасно не здійснив чим спричинив виникнення заборгованості перед позивачем в сумі 168 710,41 грн.

Станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем складає 168 710,41 грн., що стало підставою для заявлення позовних вимог ПП Автомагістраль про стягнення з ТОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірми Західтрансбуд зазначеної суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані три відсотки річних в розмірі 12 284,58 грн. та інфляційні втрати в розмірі 149 021,43 грн.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України та ст..526 ЦК України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського

договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції встановлено, що в період з 31.10.2013 року по 31.12.2013 року позивачем відповідачу було поставлено товар на загальну суму 168 710,41 грн., що підтверджується видатковими накладними, які пропечатані та підписані повноважним представником ТОВ з транспортного будівництва у західному регіоні фірми Західтрансбуд. Зобовязання відповідач не виконав чим спричинив виникнення заборгованості в сумі 168 710,41 грн.

Враховуючи, що вказані взаємовідносини були без договірними, наявність зобовязання у покупця щодо оплати товару випливає із змісту частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, згідно якої покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Таким чином строк оплати товарно-матеріальних цінностей закінчився в день їх отримання за кожною видатковою накладною окремо.

Як вбачається із матеріалів справи та не спростовано відповідачем в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції, відповідач оплату товарно-матеріальних цінностей до цього часу не здійснив, а тому заборгованість відповідача на користь позивача за отримані товарно-матеріальні цінності становить 168 710,41 грн. та підлягає до стягнення.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобовязання, а саме: сплата суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми.

За несвоєчасне виконання позадоговірних зобовязань позивачем нараховані інфляційні втрати в розмірі 149 021,43 грн. та три відсотки річник в розмірі 12 284,58 грн.

Судом першої інстанції здійснено перерахунок за спірний період розміру трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань та встановлено, що підлягає до стягнення з відповідача сума в межах заявлених позовних вимог (розрахунок суду а.с.56).

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки як вбачається із постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» (із змінами і доповненнями), на яку посилається скаржник, у застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга". Судом першої інстанції нарахування розміру індексу інфляції здійснено саме таким способом.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що рішення прийняте із дотриманням норм законодавства та у відповідності до обставин справи, а тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст.49 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд П О С Т А Н О В И В:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 23.08.2016 року у справі № 914/1555/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Справу направити у Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.