ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р.Справа № 922/3421/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДТОРГ 2012", м. Харків
про стягнення 18400,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_2, дов. від 12.10.2016 року

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі у розмірі 18400,00 грн.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд переходить до розгляду справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, відзив на позовну заяву суду не надав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином за адресою зазначеною у позовній заяві, відповідно до якої, місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДТОРГ 2012": 61029, м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 2б та саме за цією адресою відповідачу направлялись ухвали суду у справі № 922/3421/16.

Як визначено у пунктах 3.9. та 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання. Необхідно мати на увазі, що розгляд справи за відсутності будь-якої із сторін, не повідомленої належним чином про час і місце засідання суду, є безумовною підставою для скасування рішення місцевого або постанови апеляційного господарського суду. Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Так, процесуальні документи у даній справі (ухвала суду про порушення провадження у справі) направлялася всім учасникам судового процесу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідної ухвали. Ухвала суду про відкладення розгляду справи направлялася відповідачу, що підтверджуються штампом канцелярії на зворотній стороні відповідної ухвали.

Таким чином, суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДТОРГ 2012" повідомлено належним чином про час і місце розгляду справи, але відповідач не з'явився у засідання суду, водночас судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статтею 4-3 та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами у відповідності до статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

Між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДТОРГ 2012" (відповідачем) відбулася домовленість щодо придбання позивачем у відповідача 2 контейнерів (20фут, б/у, марки MBSU 2811050 та марки CPIU 81916922G1). Ціна за вказаний товар, з урахуванням вартості транспортних витрат відповідача (постачальника), пов*язаних із поставкою на адресу: АДРЕСА_1 становить 36800,00 грн.

Відповідачем було направлено Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 заявку на придбання товару від 31 серпня 2016 року, яка є додатком до рахунків-фактури № 260 та № 261 від 31 серпня 2016 року та згідно з пунктом 3 якої, умови оплати - за прийняту партію 50% на розрахунковий рахунок постачальника. А також відповідачем були направлені Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 рахунки-фактури № 260 та № 261 від 31 серпня 2016 року, які виставлені на оплату позивачем 2 контейнерів (20фут, б/у, марки MBSU 2811050 та марки CPIU 81916922G1) на загальну суму 36800,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, позивачем було внесено попередню оплату та сплачено за прийняту партію 50% на розрахунковий рахунок постачальника суму у розмірі - 18400,00 грн., що підтверджується копією квитанції ПАТ "Приватбанк" № 0.0.609964692.1 від 01 вересня 2016 року.

За усними домовленостями сторін, відповідач повинен був поставити товар у строк 3-х днів з моменту здійснення попередньої оплати.

Позивач вказує, що отримавши суму попередньої оплати Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДТОРГ 2012" свої зобов*язання не виконало, на телефонні дзвінки та електронні листи не відповідає.

Матеріали справи свідчать про те, що у зв*язку з тим, що строк виконання зобов*язання (поставки товару), незважаючи на усні домовленості щодо строку поставки товару, документами визначений не був, позивач, користуючись правом, передбаченим частиною 2 статті 530 Цивільного кодексу України, 24 вересня 2016 року направив претензію відповідачу з вимогою негайно поставити товар, що підтверджується копією квитанції про оплату поштового відправлення ЗД УДППЗ "Укрпошта" від 24 вересня 2016 року та копією опису вкладення поштового відправлення.

Відповідно до друкованого скриншотом із сайту: http://services.ukrposta.ua за результатом пошуку за штрих кодовим ідентифікатором № 836, який міститься у квитанції про оплату поштового відправлення ЗД УДППЗ "Укрпошта" від 24 вересня 2016 року, поштове відправлення було 30 вересня 2016 року вручено адресату особисто.

Станом на момент пред*явлення позову, товар Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДТОРГ 2012" не поставлений.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення.

Як вбачається із вищевикладеного, вчинений між сторонами правочин повністю не виконаний ними у момент його вчинення, а отже він не підпадає під ознаки усного правочину.

Згідно частини 1 статті 307 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електроних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв*язку.

Надаючи юридичну оцінку обставинам щодо того, що в рахунках-фактурах № 260 та № 261 від 31 серпня 2016 року було визначено, що вони виставлені на сплату позивачем 2 контейнерів (20фут, б/у, марки MBSU 2811050 та марки CPIU 81916922G1) на загальну суму 36800,00 грн., а згідно копії квитанції ПАТ "Приватбанк" № 0.0.609964692.1 від 01 вересня 2016 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 сплатив відповідачу попередню оплату за товар, однак передача товару не відбулось, то суд вважає, що воля сторін щодо змісту правочину виражена у вказаних документах, а правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, а саме стосовно поставки 2 контейнерів (20фут, б/у, марки MBSU 2811050 та марки CPIU 81916922G1) за попередньою оплатою.

Отже, вказаний договір вважається письмовим, оскільки відповідає вимогам статті 207 Цивільного кодексу України. Таким чином між сторонами укладено договір поставки товару.

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов*язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов*язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продажу, якщо інше не передбачено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Статтею 663 Цивільного кодексу Українит визначено, що продавець зобов*язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України.

Згідно частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України. якщо строк (термін) виконання боржником обов*язку не встановлений або визначений моментом пред*явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов*язок у семиденний строк від дня пред*явлення вимоги, якщо обов*язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи те, що позивач направив претензію від 24 вересня 2016 року з вимогою негайно поставити товар, яку Товариство з обмеженою відповідальністю "БУДТОРГ 2012" отримало 30 вересня 2016 року, то останнім днем строку виконання зобов*язання відповідачем щодо поставки товару, відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України є 07 жовтня 2016 року.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 206, 207, 530, 663, 693 Цивільного кодексу України, статтею 265 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДТОРГ 2012" (61029, м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 2б, 3) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 18400,00 грн. попередньої оплати та 1378,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.11.2016 р.

Суддя П.В. Хотенець