РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2016Справа №910/14222/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод ПТО"

до приватного підприємства "Науково-технологічний центр Редуктор"

про стягнення 277 185,17 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 представник за довіреністю № б/н від 22.09.2016 р.;

від відповідача: ОСОБА_2 директор;

ОСОБА_3 представник за довіреністю № 365 від 17.10.2016 р.;

ОСОБА_4 - паспорт серії СН 715576, виданий Ленінградським РУ ГУ МВС України в місті Києві 03.03.1998 р.;

ОСОБА_5 паспорт серії СН 600246, виданий Подільським РУ ГУ МВС України в місті Києві 28.11.1997 р.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський завод ПТО" звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до приватного підприємства "Науково-технологічний центр Редуктор" про стягнення 277 185,17 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.02.2016 року між ним та відповідачем укладено договір поставки №010201, відповідно до умов якого відповідач зобовязався передати товар у власність позивача, а позивач зобовязався прийняти та оплатити товар.

Позивачем здійснено 100% оплату вартості товару.

Однак станом на день складання позовної заяви товар позивачеві не поставлений. У звязку зі значним строком порушення зобовязання з боку відповідача позивач втратив інтерес у отриманні товару і бажає повернути суми попередньої оплати.

У звязку з чим, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача суми попередньої оплати в розмірі 250 000,02 грн., пені за прострочення виконання зобовязання в розмірі 27 184,97 грн. та розірвати договір поставки №010201 від 01.02.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.08.2016 року (суддя Прокопенко Л.В.) порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 19.08.2016 року.

В судовому засіданні 19.08.2016 року оголошено перерву до 23.08.2016 року.

В судовому засіданні 23.08.2016 року оголошено перерву до 14.09.2016 року.

В судовому засіданні 14.09.2016 року оголошено перерву до 30.09.2016 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 14.09.2016 року продовжено строк розгляду спору.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду м. Києва №04-23/2003 від 28.09.2016 року, у зв'язку з прийняттям Верховною Радою України постанови про звільнення судді Прокопенко Л.В, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено автоматизований розподіл справи №910/14222/16.

Відповідно до авторозподілу справу №910/14222/16 передано для розгляду судді Мудрому С.М.

29.09.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав заяву про виклик свідків.

30.09.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заперечення на відзив.

06.10.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав пояснення по справі.

18.10.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав заяву про виклик представників, письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 18.10.2016 року представники відповідача підтримали подані клопотання про виклик представників.

Представник відповідача задав питання представнику позивача.

Представник позивача надав відповідь на запитання представника відповідача.

В судовому засіданні оголошено перерву до 31.10.2016 року.

В судовому засіданні 31.10.2016 року суд відмовив у задоволенні заяви про виклик свідків у судове засідання.

Представники відповідача подали для огляду оригінали видаткових накладних.

Суд оглянув оригінали видаткових накладних, надані представниками відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача заперечували проти позову та просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01.02.2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Київський завод ПТО" (покупець) та приватним підприємством "Науково-технологічний центр Редуктор" (постачальник) укладено договір поставки №010201.

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов'язується поставити покупцю визначений цим договором товар (надалі іменується "товар"), а покупець зобов'язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату.

Найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, зазначаються в рахунках-фактурах (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона постачальник зобовязується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобовязується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктами 1, 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із п. 6 ст. 265 ГК України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Положеннями ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Специфікацією №1 від 01.02.2016 року до договору (додаток №1) сторонами встановлено наступне найменування товару, що постачається за договором: редуктор РК-500-40-22М-УЗ у кількості 1 шт., редуктор РК-500-40-22М-УЗ у кількості 1 шт., редуктор 1Ц2У-200-10-21-УЗ у кількості 1 шт., редуктор ВК-550-71-33-УЗ у кількості 1 шт., редуктор Ц2-350-50-12 у кількості 1 шт., редуктор Ц2-350-50-21 у кількості 1 шт.

Загальна вартість товару по специфікації №1 становить 250 000,20 грн., в тому числі ПДВ 41 666,70 грн.

Цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 31.12.2016 р., але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором (п.7.1 договору).

Відповідно до п.2.1 договору, покупець оплачує поставлений постачальником товар за цінами, що визначені у відповідних рахунках-фактурах.

Загальна вартість товару в рахунках-фактурах зазначена з урахуванням ПДВ (п.2.2 договору).

Пунктом 2.3 договору передбачено, що оплата здійснюється шляхом переказу покупцем на розрахунковий рахунок постачальника передоплати у розмірі 50% вартості товару протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення постачальником рахунку-фактури на підставі цього Договору, а решту 50% - по факту готовності товару до відвантаження.

Відповідно до специфікації №1 від 01.02.2016 року строк поставки 45 банківських днів з моменту 50% зарахування оплати за товар на розрахунковий рахунок постачальника.

Відповідальність за правильність відбору марки товару несе покупець.

Товар передається покупцю після 100% зарахування оплати за товар на розрахунковий рахунок постачальника.

На виконання умов договору позивачем сплачено за редуктори 250 000,20 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями, а саме:

- №113 від 09.02.2016 року на суму 125 000,10 грн. з призначенням платежу: «попередня оплата (50%) за редуктори згідно рахунку №226/8 від 05.02.2016р.»,

№345 від 05.04.2016 року на суму 103 780,80 грн. з призначенням платежу: «попередня оплата (доплата) за редуктори згідно рахунку №226/8 від 05.02.2016р.»,

- №377 від 11.04.2016 року на суму 21 219,30 грн. з призначенням платежу: «попередня оплата (доплата) за редуктори згідно рахунку №226/8 від 05.02.2016р.».

Відповідно до п.3.1 договору, товар повинен бути поставлений покупцю у строки визначенні у відповідному рахунку-фактурі, специфікації.

Постачальник має право на дострокову поставку кожної партії товару в межах періоду поставки з обов'язковим повідомленням покупця про це в строк 5 (пяти) календарних днів до моменту запланованої поставки (п.3.2 договору).

Згідно з п.3.3 договору, на момент передачі товару, постачальник передає покупцю: оригінали рахунку-фактури, оригінали специфікації; оригінали видаткової; податкову накладну в електронному вигляді, оформлену належним чином та зареєстровану протягом 15-ти календарних днів з моменту виписки. паспорт на товар.

Відвантаження товару здійснюється на умовах: DAP склад Покупця (інкотермс 2010). а складу покупця уточнюються перед відвантаженням (п.4.1 договору).

Товар постачається у звичайній для нього упаковці, а у разі її відсутності - повинен бути упакований таким способом, що виключає його пошкодження при транспортуванні (п.4.2 договору).

Згідно з п.4.5 договору, товар вважається переданим у власність покупця за кількістю та якістю та таким, що відповідає всім вимогам відповідних ДСТУ або іншій нормативно-технічній документації, що встановлює вимоги до якості товару, після підписання уповноваженими особами постачальника та покупця видаткових накладних, оформлених належним чином.

Як зазначено позивачем в позовній заяві строк поставки товару настав 13 квітня 2016 року (на 45-ий банківський день з моменту зарахування 50% оплати за товар, після 100% зарахування оплати за товар), однак станом на складання позовної заяви товар, визначений специфікацією не поставлено.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що листом вих..№102 від 05.04.2016 року відповідач повідомив позивача про те, що ним виготовлено по передоплаті 50% рахунка 226/8 редуктори: РК-500-40-22М-УЗ у кількості 1 шт., 1Ц2У-200-10-21-УЗ у кількості 1 шт., РК-500-40-22М-УЗ у кількості 1 шт., Ц2-350-50-12(21) у кількості 2 шт. просили доплатити та отримати продукцію.

Відповідно до накладної №380 від 06.04.2016 року представником відповідача ОСОБА_6 на підставі довіреності №144 від 05.04.2016 року отримано 5 редукторів на загальну суму 207 561,60 грн.

Листом вих. №110 від 11.04.2016 року відповідач повідомив відповідача про готовність редуктора ВК-550-71-33-УЗ у кількості 1 шт. до відвантаження. Просив здійснити доплату в розмірі 21 219,30 грн. та отримати товар.

Відповідачем зазначено, що відповідно до накладної №402 від 12.04.2016 року, яка не підписана представником позивача останнім отримано редуктор ВК-550-71-33-УЗ у кількості 1 шт. на суму 42 438,60 грн.

З наявної в матеріалах справи довіреності №144 від 05.04.2016 року на імя ОСОБА_6 вбачається, що на ній не міститься підпис директора та печатка позивача.

З приводу вищезазначеного, відповідачем пояснено, що не зважаючи на те, що згідно умов договору товар відповідач мав доставити на склад позивача своїм транспортом, позивач 06.04.2016 року прибув на склад відповідача зі своїм транспортом для отримання товару. Прибуття за товаром зі своїм транспортом позивач мотивував форс-мажорними обставинами на своєму підприємстві та терміновістю отримання товару. Представник позивача для отримання товару предявив довіреність №144 від 05.04.2016 року з реквізитами позивача, видану на імя менеджера з постачання ОСОБА_6 з вказаними його паспортними даними на отримання 5-ти одиниць товару, які було сплачено 100% їх вартості. Довіреність не мала підпису керівника позивача та відбитка печатки. Але, оскільки позивачу було дуже необхідно отримати товар, про що неодноразово вимагалося по телефону та електронній пошті, товар був відвантажений.

12.04.2016 року представнику позивача на його транспорті була відвантажена шоста одиниця товару.

ОСОБА_6, як 06.04.2016 року так і 12.04.2016 року було надано необхідні супровідні документи, а саме оригінали видаткових накладних підписаних відповідачем, оригінали рахунків-фактур та паспорти на товар. Другий екземпляр видаткових накладних, який мав підписати та завірити печаткою позивач, так само як і довіреність на отримання товару, позивач зобовязався передати відповідачу протягом найближчих днів. Саме так сторони працювали в попередній угоді в жовтні 2015 року, тоді належним чином підписані та завірені печаткою документи відповідачу позивачем були повернуті протягом тижня. Цього разу позивач вищезазначені документи відповідачу не повернув.

Заперечуючи проти факту поставки товару позивач посилався на те, що в матеріалах справи відсутні належні докази виконання договору, оскільки довіреність №144 не відповідає вимогам ст.. 246 ЦК України, а в накладних на відпуск товару 6 та 12 квітня 2016 року відповідно за №380 та №402 відсутній підпис отримувача товарів.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся до правоохоронних органів із заявою в порядку ст. 214 КПК України про кримінальне правопорушення за ч.2. ст.190 КК України щодо злочину у сфері службової діяльності вчиненого службовими особами ТОВ «Київський завод ПТО». У заяві відповідач зазначав, що проти приватного підприємства "Науково-технологічний центр Редуктор" скоєно кримінальне правопорушення, що має ознаки складу злочину - шахрайства. Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський завод ПТО» шляхом обману та зловживання довірою, за попередньою змовою групою осіб, отримало майно за договором поставки, за яке через суд вимагає повернення сплачених грошових коштів, як за неотримане.

На підставі вищезазначеної заяви 21 вересня 2016 року відкрито кримінальне провадження № 0011358.

В рамках даного кримінального провадження 11 жовтня 2016 року слідчим відділення розслідування злочинів у сфері службової діяльності СВ Деснянського УП ГУ НП в місті Києві ОСОБА_7, було допитано свідка ОСОБА_6, який працює менеджером з постачання в ТОВ «Київський завод ПТОВ» та оформлено допит свідка відповідним протоколом, копія якого міститься в матеріалах справи. Так, відповідно до вказаного протоколу, менеджер з постачання ОСОБА_6, який є працівником позивача, надав свідчення, що ТОВ «Київський завод ПТО» було оплачена стовідсоткова вартість товару, після чого ПП «Науково-технологічний центр Редуктор» надав ТОВ «Київський завод ПТО» Редуктора у кількості 6 штук, які на його погляд були неналежної якості. Остання партія редукторів була надана з метою випробовування їх чи підійде даний товар якості, при чому розхідні накладні сторонами не оформлювались. В наслідок проведених випробувань редукторів працівниками ТОВ «Київський завод ПТО» встановлено, що вони є бувшого використання тобто є не нові, що суперечить умовам договору, про що складено відповідний акт рекламації та запропоновано ПП «Науково-технологічний центр Редуктор» прийняти рішення щодо подальшого розпоряджання цим майном. Також, свідком зазначено про те, що накладні на поставку редукторів у кількості шести штук сторонами не підписувалися.

В постанові про закриття кримінального провадження від 24.10.2016 року встановлено, що враховуючи те, що під час досудового розслідування після дослідження документів та проведення допитів, щодо поставки редукторів, яке здійснювалось на підставі договору поставки №010201 від 01 лютого 2016 року між ПП "Науково-технологічний центр Редуктор" в особі директора ОСОБА_2 та ТОВ "Київський завод ПТО" в особі генерального директора ОСОБА_8 встановлено, що редуктори РК-500-40-22М-УЗ, РК-500-40-22М-УЗ, 1Ц2У-200-10-21-УЗ, ВК-550-71-33-УЗ, Ц2-350-50-12, Ц2-350-50-21 були поставлені до ТОВ "Київський завод ПТО" при цьому здійснивши за це оплату у розмірі 250 тисяч гривень. Тобто умови договору поставки №010201 від 01 лютого 2016 року виконані в повному обсязі. Факт шахрайства передбачений ч.1 ст.190 КК України відсутній та вбачаються цивільно-правові правовідносини, тому кримінальне провадження підлягає закриттю.

Крім того, в матеріалах справи наявний акт від 10.10.2016 року складений менеджером з постачання ОСОБА_6, менеджером з постачання ОСОБА_9, затверджений керівником проектно-конструкторського відділу ТОВ "Київський завод ПТО" в якому зазначено при проведенні огляду і результатів випробувань редукторів РК-500-40-22М-УЗ, РК-500-40-22М-УЗ, 1Ц2У-200-10-21-УЗ, ВК-550-71-33-УЗ, Ц2-350-50-12, Ц2-350-50-21 прийшли до висновку, що редуктори не є новими, тобто бувші у вжитку і не підлягають гарантії щодо експлуатації таких. При використанні загрожують правилам техніки безпеки та не відповідають вимогам безпеки охорони праці, а тому підлягають поверненню за вимогою ПП«Науково-технічний центр редуктор».

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що на виконання умов договору відповідачем поставлено товар без прострочення.

А тому, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати за товар, непоставлений відповідно специфікації №1 до договору поставки №010201 від 01 лютого 2016 року у розмірі 250 000,20 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання зобовязань за специфікації №1 до договору поставки №010201 від 01 лютого 2016 року у розмірі 27 184,97 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1, 2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Відповідно до п.6.2 договору за порушення строків поставки товару, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару, поставка якого прострочена, за кожен день прострочення.

Враховуючи те, що вимога про стягнення є похідною від основної, а також беручи до уваги те, що відповідачем спростовано факт прострочення поставки товару, тому вимоги позивача щодо стягнення пені в розмірі 27 184,97 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлена вимога щодо розірвання договору поставки №010201 від 01.02.2016 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Київський завод ПТО" та приватним підприємством "Науково-технологічний центр Редуктор" без посилання на будь-які норми закону чи пункти договору, а також підстав такого розірвання.

Відповідно до п.7.3 договору, договір не може бути змінений або розірваний достроково в односторонньому порядку.

Внесення змін або дострокове розірвання договору допускається тільки за взаємною згодою обох сторін шляхом укладання письмової угоди та проводиться відповідно до ст. 188 ЦКУ.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ч.1 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Відповідно ч. 1 до статті 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 статті 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Отже, закон пов'язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України при істотній зміні обставин (Постанова Верховного суду України від 27.02.2012 за № 3-9гс12).

Враховуючи те, що судом встановлено факт виконання умов договору сторонами та не зазначення відповідачем підстав розірвання договору, тому вимоги позивача щодо розірвання договору поставки №010201 від 01.02.2016 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Судовий збір, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, 49, ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 15.11.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий