ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2016 р.Справа № 922/3128/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Системс АМ", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ізюм
про стягнення 74.659,88грн.
за участю представників:

позивач - Нікуліна І.В., довіреність б/н від 01.09.2016р.;

відповідач - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

16.09.2016р. ТОВ «Нью Системс АМ» звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до ФОП ОСОБА_1, у якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 74.659,88грн., а саме: заборгованість за оренду приміщень і надання експлуатаційних послуг - 44.904,23грн., пеню 7.347,49грн., 3 % річних 2.393,15грн., інфляційні втрати 20.015,01грн. В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди від 08.11.2010р. №577 в частині повної та своєчасної сплати орендної плати та експлуатаційні послуги у період з жовтня 2014р. по січень 2015р., що в свою чергу стало підставою для нарахування пені на підставі п. 13.4.2 Договору оренди, трьох відсотків річних та інфляційні втрати, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. В якості правових підстав вказує на норми ст.ст. 526, ч.2 ст. 625, главою 63 ЦК України, ст. 232 ГК України.

Позивач ТОВ «Нью Системс АМ» позов підтримує повністю. Представник позивача в судовому засіданні звернувся із заявою про збільшення розміру позовних вимог. Згідно цієї заяви позивач, допустився арифметичної помилки при розрахунку ціни позову та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 81.809,47грн., а саме: борг за договором оренди від 08.11.2010р. №577 44.904,23грн., пеню 9.718,21грн., трьох відсотків річних 2.391,22грн., інфляційні втрати 24.795,81грн. Крім того, надав заяву, в якій просить долучити до матеріалів справи документи.

Враховуючи те, що позивач, відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України, вправі до прийняття рішення по суті спору збільшити та зменшити розмір позовних вимог, ці дії не суперечать законодавству та не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, дана заява приймається судом до розгляду як така, що не суперечить вимогам чинного законодавства України, а подальший розгляд справи здійснюється з її урахуванням.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки в судове засідання не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 10.10.2016р. надав заяву, в якій просить суд провести розгляд справи без участі представника відповідача та відповідача у зв'язку із неможливістю прибуття останніх у судове засідання.

07.11.2016р. через канцелярію господарського суду Харківської області відповідач надав свої пояснення, в яких визнає суму основної заборгованості, що виникла з договору оренди від 08.11.2010р. №577 в розмірі 44.904,23грн., а саме заборгованість з орендної плати у період з жовтня 2014р. по січень 2015р. в розмірі 42.656,43грн. та заборгованість з експлуатаційних послуг у період з жовтня 2014р. по січень 2015р. в розмірі 2.247,80грн. В частині стягнення з відповідача пені, трьох відсотків річних та інфляційних просить суд відмовити в задоволені.

В судовому засіданні 10.11.2016р. було оголошено перерву до 11год. 00хв. 11.11.2016р

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд установив наступне.

Між ТОВ «Нью Системс АМ» (орендодавець) та ФОП ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди від 08.11.2010р. №577 (т.I., а.с. 14-28).

Відповідно до п.2.2. Договору приміщення, що передаються в оренду Орендарю - це нежитлові приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходяться на другому поверсі Будівлі, план розміщення яких визначається у Додатку № 1 до цього Договору.

Згідно з п.7.1. Договору за згодою Сторін ціна цього Договору складається з суми Орендної плати, компенсації витрат за комунальні послуги та компенсації витрат за Експлуатаційні послуги за весь Строк оренди.

Відповідно до п.7.2. Договору протягом Строку оренди Орендар повинен щомісячно сплачувати Орендодавцеві Орендну плату, що визначається за наступною формулою:

Орендна плата = Площа Приміщень х Базовий тариф х Коефіцієнт,

Де: Базовий тариф - величина, яка становить 307,41 грн., в тому числі ПДВ у розмірі 51,24 грн., що за офіційним курсом Національного банку України гривні до долара США на дату укладання цього Договору становить 38,46 доларів США, за один квадратний метр Приміщення;

Коефіцієнт - величина, що становить співвідношення розміру офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США на дату виставлення Орендодавцем відповідного рахунку Орендарю на попередню оплату Орендної плати до розміру офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США на дату укладання цього Договору, але в будь якому випадку не може бути менше 1 (одиниця), тобто у разі, якщо співвідношення розміру офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США на дату виставлення Орендодавцем відповідного рахунку Орендарю на попередню оплату Орендної плати до розміру офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США на дату укладання цього Договору менше 1 (одиниці), то при розрахунку Орендної плати за відповідний місяць застосовується Коефіцієнт у розмірі 1 (одиниці).

Згідно з п.7.2.1. Договору плата Орендної плати здійснюється у національній валюті України - у гривні по офіційному курсу Національного банку України гривні до долара США на дату виставлення рахунку Орендодавцем, в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Орендодавця, визначений в статті 21 цього Договору.

Відповідно до п.7.3. Договору Орендна плата сплачується Орендарем за кожен місяць користування Приміщенням згідно із умовами цього Договору, починаючи від дати підписання Сторонами Акту передачі Приміщення в оренду та закінчуючи датою підписання Сторонами Акту повернення Приміщення з оренди, та залежно від фактичного часу користування Орендарем Приміщенням.

Згідно з п.7.4. Договору оренда плата за кожен місяць оренди Приміщення сплачується не раніше 1 (першого) і не пізніше 5 (п'ятого) числа кожного календарного місяця оренди на підставі відповідно рахунку - фактури Орендодавця авансовим платежем.

Відповідно до п.7.5. Договору з метою отримання платежів Орендодавець здійснює виставлення рахунків - фактур та їх передачу Орендарю. У всіх випадках, коли Орендар здійснює платежі на підставі рахунків (рахунків-фактур), що виставляються Орендодавцем, у разі відсутності рахунка Орендодавця, Орендар зобов'язаний самостійно звернутися до Орендодавця з метою його отримання і сплатити його в указаний строк та термін. Не отримання рахунку, за умови невжиття Орендарем заходів по його отриманню, не звільняє Орендаря від обов'язку щодо його своєчасної сплати та відповідальності за його несплату.

Згідно з п.7.7. Договору кожного календарного місяця користування Приміщенням Сторони підписують Акт прийому - передачі послуг, який підтверджує факт належного виконання Сторонами своїх обов'язків за цим Договором у відповідному місяці, в якому Орендар користувався Приміщенням, а саме: по сплаті Орендної плати, компенсації Орендарем Орендодавцеві витрат за Комунальні послуги та Експлуатаційні послуги.

Відповідно до п.7.8. Договору витрати за Комунальні послуги та за Експлуатаційні послуги, які компенсуються Орендодавцеві Орендарем, не входять до Орендної плати, і сплачується Орендарем на підставі окремих рахунків.

Згідно з п.7.9. Договору Орендар компенсує в повному обсязі Орендодавцеві витрати за Комунальні послуги (зокрема послуги з транспортування електроенергії, постачання газу, води та теплопостачання (опалення), водовідведення, каналізації), спожиті в орендованому Приміщенні. Розмір таких витрат визначається на підставі показань лічильників та даних, отриманих Орендодавцем від постачальників зазначених послуг, а в разі їх відсутності, або виходу з ладу - такі витрати визначаються пропорційно площі Приміщень по відношенню до загальної площі всіх приміщень у Будівлі, за винятком місць загального користування. Для розрахунку за спожиту електроенергію Орендар повинен встати на облік в АК "Харківобленерго" та сплачувати за спожиту електроенергію самостійно згідно фактичних показників лічильників.

Відповідно до п.7.10. Договору компенсація витрат за Комунальні послуги здійснюється Орендарем щомісяця починаючи з першого місяця оренди протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати отримання від Орендодавця відповідного рахунку (або рахунків для компенсації окремих видів Комунальних послуг) на компенсацію витрат за Комунальні послуги за попередній місяць користування Приміщеннями (надалі - "звітний місяць") та документів (або копій таких документів), що підтверджують розрахунок розміру витрат за Комунальні послуги шляхом перерахування на банківський рахунок Орендодавця грошових коштів у розмірі, визначеному в цих рахунках (рахунку).

Згідно з п.7.11. Договору Орендар починаючи з першою місяця оренди повинен щомісяця компенсувати Орендодавцеві витрати за надані у звітному місяці Експлуатаційні послуги, розмір яких (витрат) визначається за формулою:

Витрати за отримані Експлуатаційні послуги = Площа Приміщень х Тариф експлуатаційних послуг х Коефіцієнт, Де:

Тариф експлуатаційних послуг - величина, яка становить 14,25грн., в тому числі ПДВ у розмірі 2,37 грн., що за офіційним курсом Національного банку України гривні до долара США на дату укладання цього Договору становить 1,80 доларів США (в тому числі ПДВ), за один квадратний метр Приміщення;

Коефіцієнт - величина, що становить співвідношення розміру офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США на дату підписання Сторонами відповідного Акт прийому-передачі послуг за відповідний місяць до розміру офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США на дату укладання цього Договору, але в будь якому випадку не може бути менше 1 (одиниця), тобто у разі, якщо співвідношення розміру офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США на дату підписання Сторонами відповідного Акт прийому-передачі послуг за відповідний місяць до розміру офіційного курсу Національного банку України гривні до долара США на дату укладання цього Договору менше 1 (одиниці), то при розрахунку розміру витрат за Експлуатаційні послуги за відповідний місяць застосовується Коефіцієнт у розмірі 1 (одиниці).

Відповідно до п.7.12. Договору компенсація витрат за Експлуатаційні послуги здійснюється Орендарем щомісяця протягом 5 (п'яти) банківських днів з дати отримання від Орендодавця відповідного рахунку на компенсацію витрат за Експлуатаційні послуги за попередній місяць користування Приміщеннями (звітній місяць) шляхом перерахування на банківський рахунок Орендодавця грошових коштів у розмірі, визначеному в цьому рахунку.

Згідно з п.7.13. Договору орендна плата та інші платежі за цим Договором, сплачується Орендарем у безготівковому порядку на банківський рахунок Орендодавця, який зазначений в Статті 21 цього Договору у національній валюті України.

Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасного внесення в повному розмірі Орендної плати та компенсації витрат за Комунальні послуги та за Експлуатаційні послуги (п.10.1.1. Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його укладання, а саме: з 01 грудня 2010 року та діє протягом 35 місяців з дати передачі Орендодавцем Приміщення Орендареві за Актом передачі Приміщення в оренду, але в будь якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим Договором (п.17.1. Договору).

Факт передачі Приміщень підтверджується наявним в матеріалах справи Актом передачі Приміщень в оренду від 01.12.2010р. підписаний між сторонами. (т.I., а.с. 30).

Згідно ч.1 ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

31.01.2015р. між сторонами була підписана угода про розірвання Договору оренди №577 від 08.11.2010р. (т.I., а.с.39).

Факт передачі Приміщень підтверджується наявним в матеріалах справи Актом прийому - передачі (повернення) від 31.01.2015 підписаний між сторонами. (а.с.40).

Відповідач підтвердив отримання наданих позивачем послуг шляхом підписання актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за оренду приміщень та експлуатаційні послуги на загальну суму 42.664,83грн., в т.ч. ПДВ. (т.I., а.с. 44-54), за жовтень 2014р. - №ОУА-000975 від 31.10.2014 на суму 15.663,53грн., в т.ч. ПДВ, за оренду приміщення (т.I., а.с.44) та № ОУА-000976 від 31.10.2016р. на суму 671,62грн., в т.ч. ПДВ (т.I., а.с. 46) за експлуатаційні послуги; за листопад 2014р. - №ОУА-001083 від 30.11.2014р. на суму 15.665,44грн., в т.ч. ПДВ, за оренду приміщення (т.I., а.с.48) та №ОУА-001084 від 30.11.2014р. на суму 776,18грн., в т.ч. ПДВ (т.I., а.с. 50) за експлуатаційні послуги; за грудень 2014р. №ОУА-001148 від 31.12.2014 на загальну суму 10.000,00грн., в т.ч. ПДВ, (т.I., а.с. 52) за оренду приміщення та за експлуатаційні послуги.

Станом на 05.02.2015р. у відповідача склалася заборгованість за оренду приміщення та експлуатаційні послуги перед позивачем у розмірі 44.904,23грн., що не спростовано відповідачем та підтверджується листом відповідача за вих.№4.18-226 від 24.03.2015р. (т.I., а.с. 42).

Отже, несплаченою відповідачем залишилася заборгованість з орендної плати перед позивачем у розмірі 44.904,23грн., а саме: за жовтень 2014р. у сумі 7.790,99грн., листопад 2014 у сумі 15.665,44грн., грудень 2014р. у сумі 9.600,00грн., січень 2015р. у сумі 9.600,00грн.

Також, несплаченою відповідачем є заборгованість з компенсації витрат за експлуатаційні послуги перед Позивачем у розмірі 2.247,80грн., а саме: за жовтень 2014р. у сумі 671,62 грн., за листопад 2014р. у сумі 776,18грн., за грудень 2014р. у сумі 400,00грн., за січень 2015р. у сумі 400,00грн.

Таким чином, станом на 16.09.2016р. відповідач має заборгованість перед позивачем з орендної плати та компенсації за експлуатаційні послуги у загальному розмірі 44.904,23грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 33 ГПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач в своїх поясненнях просить суд врахувати в рахунок погашення грошових зобов'язань ФОП ОСОБА_1 перед ТОВ "Нью Системс АМ" за договором оренди від 08.11.2016р. №577 суму Забезпечувального платежу в розмірі 16.792,26грн., яка була сплачена 08.03.2010р. при укладанні попереднього договору №333 про зобов'язання укласти договір оренди (основний договір).

Суд критично оцінює доводи відповідача та вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 8.5. Договору, забезпечувальний платіж не повертається Орендарю у випадку дострокового розірвання даного Договору за ініціативою Орендаря.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами 31.01.2015р. була підписана угода про розірвання Договору оренди №577 від 08.11.2010р. (т.I., а.с.39) за ініціативою Орендаря.

Крім того, відповідно п. 8.6. Договору, на позивача покладена можливість, а не обов'язок використання Забезпечувального платежу на покриття (зарахування) неоплачених/прострочених грошових зобов'язань відповідача вказаних у п.п. 8.1.1.-8.1.4. цього Договору.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, позовні вимоги про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 44.904,23грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивач, за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором оренди, нарахував останньому пеню в розмірі 9.718,21грн. (заява про збільшення позовних вимог) за період із 06.10.14р. по 05.07.15р. (за кожним періодом заборгованості окремо), яку просить стягнути на свою користь.

Представник відповідача звернувся до суду з заявою, в якій просить суд застосувати строк позовної давності до вимог щодо стягнення пені у зв'язку з його пропуском.

Розглянувши позовні вимоги в частині стягнення пені, заяву відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України).

Статтею 256 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Право на задоволення позову або право на позов у матеріальному розумінні - це право позивача вимагати від суду задоволення позову. Зі спливом позовної давності особа втрачає право на позов саме в матеріальному розумінні. Отже, сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлено статтею 257 Цивільного кодексу України у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ч.ч.1, 2 ст.258 Цивільного кодексу України). Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що позивач мав право на її нарахування однак, позов подано про її стягнення з порушенням строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За таких обставин, враховуючи те, що відповідач звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності до прийняття рішення по справі, суд з урахуванням наведених норм.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі зазначеної статті позивач нарахував відповідачеві три відсотки річних в сумі 2.391,22грн. за період з 06.10.2014р. по 31.08.2016р. (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) та збитки від інфляції в сумі 24.795,81грн. за період з жовтня 2014р. по серпень 2016р.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивач надав обґрунтований розрахунок трьох відсотків річних за період з 06.10.2014р. по 31.08.2016р., який відповідає вимогам Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 24.795,81грн., суд виходить з наступного.

Стаття 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов'язання. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню за настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведених норм та на підставі встановлених судом обставин справи суд приходить до висновку про те, що позивачем правомірно нараховані відповідачеві до стягнення лише 10.326,76грн. інфляційних втрат за неналежне виконання зобов'язання зі сплати орендної плати та експлуатаційних послуг у період з грудня 2014р. по серпень 2016р. та з січня 2014р. по серпень 2016р. З огляду на те, що на дану суму не було прив'язки до гривні курсової різниці що пов'язана зі зміною курсу гривні до її грошового еквіваленту в іноземній валюті долар США (євро).

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 14.469,05грн. інфляційних нарахувань з жовтня 2014р. по серпень 2016р. та з листопада 2014р. по серпень 2016р. зі сплати орендної плати та зі сплати за експлуатаційних послуг, суд відмовляє з огляду на таке.

Постановою Пленуму ВГСУ від 17.12.2015р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", зазначено у п. 3.1. інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Приймаючи до уваги те, що майнові інтереси позивача від знецінення коштів наразі захищені валютним застереженням п.7.2.1. договору і судом задоволені відповідні вимоги позивача про стягнення основного боргу з урахуванням курсової різниці, стягнення додатково компенсації інфляційних втрат не вбачається можливим, оскільки це суперечило б принципам справедливості, добросовісності і розумності цивільного законодавства (ст. 6 ЦК України) і приводило б к безпідставному збагаченню позивача за рахунок відповідача. Відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката, витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати у даній справі, покладаються на відповідача пропорційно розміру частково задоволених позовних вимог - в сумі 970,59грн. (1,5% від 57.622,21грн.) та на позивача пропорційно сумі вимог в задоволенні яких судом відмовлено 407,41грн. (1,5% від 24.187,26грн.).

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, статтями 11, 509, 525, 526, 530, 546-551, 610, 611, 629, 759, 762 ЦК України, статтями 174, 193, 230, 231, 283, 286 ГК України, статтями 1, 4, 12, 32, 33, 43, 44-49, 66, 67, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1; АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Системс АМ" (ідентифікаційний код 35133822; 61031, м.Харків, вул. Ромашкіна, 1) заборгованість у розмірі 44.904,23грн., три відсотки річних 2.391,22грн., інфляційні втрати 10.326,76грн.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1; АДРЕСА_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нью Системс АМ" (ідентифікаційний код 35133822; 61031, м.Харків, вул. Ромашкіна, 1) судовий збір у сумі 970,59грн.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. В задоволенні позову в частині вимог про стягнення пені в сумі 9.718,21грн. та інфляційних втрат у сумі 14.469,05грн. відмовити.

Повне рішення складено 15.11.2016 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа №922/3128/16/