донецький апеляційний господарський суд

Постанова

Іменем України

16.11.2016 справа №913/864/16

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
При секретарі за участю представників сторін від позивача від відповідача від третьої особи від прокурора розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_4 ОСОБА_5 (довіреність від 08.11.16 №496/16) ОСОБА_6 (довіреність від 30.12.15 №5612) ОСОБА_7 (довіреність від 20.10.16 б/н) ОСОБА_8 (службове посвідчення від 15.08.14 №028256) Публічного акціонерного товариства Перехідний банк РВС Банк, м. Київ
на рішення господарського суду Луганської області
від21.09.16р.
у справі№913/864/16 (суддя Вінніков С.В.)
за позовом до третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача про Публічного акціонерного товариства Перехідний банк РВС Банк, м. Київ Сєвєродонецької міської ради, м. Сєвєродонецьк Луганської області Комунальне підприємство Сєвєродонецьктеплокомуненерго, м. Сєвєродонецьк Луганської області звернення стягнення на майно шляхом визнання права власності
ВСТАНОВИВ:

02.08.2016 року до господарського суду Луганської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «РВС Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки до відповідача Сєвєродонецької міської ради (м. Сєвєродонецьк Луганської області) за участю третьої особи Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (м. Сєвєродонецьк).

В обґрунтування позову заявник, посилаючись на заборгованість КП Сєвєродонецьктеплокомуненерго за кредитним договором № 249-К/30 від 31.08.2005 в сумі 7362599 грн. 83 коп., що складається з: 3006616 грн. 67 коп. кредитної заборгованості, 3005955 грн. 60 коп. процентів, 1350027 грн. 56 коп. пені, просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлю Льодового палацу спорту, яка належить відповідачу та складається з:

1) літ. А-3Н, а, а1-а5, ПД - будівля льодового палацу спорту, бетон, скло, загальною площею 11205,7 кв.м,

2) літ. В - повітрявідбірник,

3) літ. Г - повітрявідбірник,

4) 1- охолоджувальний басейн,

5) І замощення, та знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 28 шляхом визнання права власності за позивачем та внесення державним реєстратором до відповідного Державного реєстру відомостей про перехід права власності до позивача на вказане нерухоме майно.

В процесі розгляду спору позивачем надана уточнена позовна заява від 29.08.2016 (а.с.73-77), в якій він просив в рахунок погашення заборгованості КП Сєвєродонецьктеплокомуненерго за кредитним договором № 249-К/30 від 31.08.2005 в сумі 10077814 грн. 06 коп., що складається з: 3006616 грн. 67 коп. кредитної заборгованості, 3005955 грн. 60 коп. процентів, 462205 грн. 43 коп. 3% річних, 3603036 грн. 36 коп. інфляційних втрат, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будівлю Льодового палацу спорту, яка належить відповідачу та складається з:

1- літ. А-3Н, а, а1-а5, ПД - будівля льодового палацу спорту, бетон, скло, загальною площею 11205,7 кв.м,

2- літ. В - повітрявідбірник,

3- літ. Г - повітрявідбірник,

4- охолоджувальний басейн,

5- І замощення, та знаходиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 28 шляхом визнання права власності за позивачем та внесення державним реєстратором до відповідного Державного реєстру відомостей про перехід права власності до позивача на вказане нерухоме майно.

Вказана заява розцінена господарським судом як заява про зміну предмету позову та прийнята судом, оскільки заявлена до початку розгляду справи.

Відповідач проти позову заперечував у звязку із пропуском строку позовної давності. Вказував, що Сєвєродонецькою міською радою було прийнято рішення № 565 від 21.07.2016 «Про підтвердження зобов'язань КП "СТКЕ» та його готовність погасити заборгованість, що стягнута рішенням господарського суду від 24.09.2012 у справі № 30/5014/1940/2012 за кредитним договором № 249-К/30 від 31.08.2005 на користь ПАТ "Сведбанк". Крім того, Сєвєродонецька міська рада надсилала на адресу позивача лист від 16.06.2016 з пропозицією вирішення спірного питання у позасудовому порядку, але на цей час відповіді на пропозицію не надійшло.

Третя особа також просила відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на сплив строку позовної давності.

Рішенням господарського суду Луганської області від 21.09.2016 року у справі № 913/864/16 у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк «РВС Банк» до Сєвєродонецької міської ради за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» про звернення стягнення на майно шляхом визнання права власності відмовлено у повному обсязі.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Перехідний Банк РВС Банк» в доход державного бюджету 151180 грн. 09 коп. недоплаченого судового збору.

Публічним акціонерним товариством «Перехідний Банк «РВС Банк» подана апеляційна скарга, у якій банк, посилаючись на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин, що мають значення для вирішення спору, просить скасувати судове рішення та задовольнити позовну заяву у повному обсязі.

В обґрунтування скарги апелянт, зокрема, посилається на невірне трактування судом першої інстанції спірних правовідносин. За висновком суду обраний позивачем спосіб захисту та виходячи з умов договору іпотеки є позасудовим способом звернення стягнення на предмет іпотеки, що не є вірним, оскільки сам факт звернення до суду свідчить про зворотне.

Крім того, на думку апелянта, відмовляючи у задоволенні позову з причини спливу строку позовної давності, суд фактично визнав іпотечний договір від 07.09.2005 року припиненим, що протиричіть Закону України «Про іпотеку». Поза увагою суду залишився і факт повідомлення відповідача та третьої особи про новий строк виконання зобовязання (повідомлення від 19.10.2015року № 290/12), оскільки з урахуванням цього повідомлення термін позовної давності закінчується лише 29.11.2018 року.

04.11.2016 року до Донецького апеляційного господарського суду надійшла заява Керівника. Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області про вступ прокурора у справу відповідно до ст.29 ГПК України у звязку із неналежним, на думку заявника, здійсненням Сєвєродонецькою міською радою повноважень щодо захисту прав комунальної власності.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги, так саме як і відповідач, заперечує.

Третя особа у відзиві на скаргу також вказує на її безпідставність. Просить залишити без змін рішення суду першої інстанції. Вказує на готовність самостійно погасити заборгованість перед банком при належній заміні боржника з ініціативи банку на стадії виконавчого провадження

Апеляційна скарга розглянута відповідно до вимог ст.101 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, прокурора, третьої особи судова колегія Донецького апеляційного господарського суду встановила.

31.08.2005 між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» (АКБ «ТАС-Комерцбанк») та Комунальним підприємством «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» (КП «СТКЕ») укладений кредитний договір № 249-К/30, за умовами якого АКБ «ТАС-Комерцбанк» - позивач у справі, за договором «банк», надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії на умовах строковості, платності, повернення, забезпеченості та цільового характеру використання з лімітом фінансування 5 000 000 грн. 00 коп. з 08.09.2005, 7 000 000 грн. 00 коп. з 01.02.2006 та кінцевим терміном повернення не пізніше 07.09.2007, а КП «СТКЕ» - третя особа у справі, за договором позичальник, зобовязалось повернути кредит, сплатити проценти, інші платежі у порядку та строки, встановлені кредитним договором. (а.с. 18-25)

Відповідно до пункту 1.2 договору сторони погодили графік зменшення кредитної лінії, наведений у Додатку №1 до договору:

ПеріодСума погашення, грнРозмір кредитної лінії на останню дату періоду, грн
Квітень 2007 року1 166 667,007 000 000,00
Травень 2007 року1 166 667,005 833 333,00
Червень 2007 року1 166 667,004 666 666,00
Липень 2007 року1 166 667,003 499 999,00
Серпень 2007 року1 166 667,002 333 332,00
До 07 вересня 2007 року 1 166 665,001 166 665,00
Всього7 000 000,000,00

Кредит надається в безготівковому порядку на поповнення обігових коштів.

Відповідно до пункту 1.4 договору процентна ставка за користування кредитом становить 20 відсотків річних.

Пунктом 3.1 договору встановлено, що проценти за користування кредитною лінією нараховуються виходячи з розміру процентної ставки, встановленої згідно п. 1.4 договору, з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення кредитної лінії (в тому числі і за період прострочення погашення кредитної лінії).

При цьому враховується перший день та не враховується останній день користування кредитною лінією. Проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитною лінією, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитною лінією. Якщо день надання та повернення кредитної лінії співпадають, проценти за користування кредитною лінією нараховуються на суму наданих коштів за один день користування кредитною лінією.

Згідно п. 3.2 договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на дату їх сплати відповідно до умов договору за попередній місяць, виходячи із фактичної кількості днів у році та фактичної кількості днів у місяці.

Порядок сплати процентів за користування кредитом визначено п. 3.3 договору, за змістом якого проценти сплачуються щомісячно до 05 числа (включно) за попередній місяць (з 9.00 до 18.00 години) і на дату повернення кредитної лінії.

Договором передбачена відповідальність позичальника за порушення строків повернення кредитної лінії, сплати процентів, зокрема, згідно пункту 6.1 договору позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної ставки рефінансування Національного банку України, що діє на момент прострочення відповідного платежу від суми відповідного непогашеного платежу за кожен день прострочення.

До кредитного договору № 249-К/30 від 31.08.2005 укладено:

- Додаткову угоду № 1 від 07.03.2006, якою сторони відкрили позичкові рахунки для обліку розрахунків та для обліку нарахованих процентів за користування кредитною лінією; (а.с. 26)

- Додаткову угоду № 2 від 29.06.2006, якою змінили порядок сплати процентів, виклавши абзац другий п. 3.1 в наступній редакції: «При цьому враховується перший день та не враховується останній день користування кредитною лінією. Проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитною лінією, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитною лінією, виходячи із умов фактичної кількості днів у році та фактичної кількості днів у місяці. Якщо день надання та повернення кредитної лінії співпадають, проценти за користування кредитною лінією нараховуються на суму наданих коштів за один день користування кредитною лінією».

Пункт 3.2 сторони виключили. У зв'язку з цим п. 3.2, 3.3 вважати п. 3.2; п. 3.4 п. 3.3.; пп. 3.4.1 пп. 3.3.1; пп. 3.4.2 пп. 3.3.2. (а.с. 27).

- Додаткову угоду № 3 від 13.07.2006, якою п. 3.2 сторони виклали в наступній редакції: «Проценти за користування кредитною лінією сплачуються щомісячно по 10 число (включно) за попередній місяць (з 9.00 до 18.00 години) і на дату повернення кредитної лінії» (а.с. 28).

- Додаткову угоду № 4 від 07.05.2007, якою сторони змінили строк користування кредитною лінією - по 31.03.2009 включно, та внесли зміни до Додатку № 1 до кредитного договору № 249-К/30 від 31.08.2005. (а.с. 29-30)

-Додаткову угоду № 5 від 27.06.2007, якою внесли зміни до Додатку № 1 до кредитного договору № 249-К/30 від 31.08.2005. (а.с. 31).

В забезпечення зобовязань за цим кредитним договором 07.09.2005 між банком та Сєвєродонецькою міською радою укладено іпотечний договір за реєстр. № 4083.

Відповідно до п. 2 договору іпотеки на забезпечення виконання основного зобовязання іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: будівлю Льодового палацу спорту, яка належить відповідачу та складається з: 1- літ. А-3Н, а, а1-а5, ПД - будівля льодового палацу спорту, бетон, скло, загальною площею 11205,7 кв.м, 2- літ. В - повітрявідбірник, 3- літ. Г - повітрявідбірник, 4- охолоджувальний басейн, 5- І замощення, яка находиться за адресою: Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 28.

Згідно із п. 2.2 договору іпотеки загальна вартість предмету іпотеки становить 10170539 грн. 00 коп.

Пунктом 11 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі якщо на день, визначений основним зобовязанням, позичальник не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом,іншу заборгованість. При настанні таких випадків іпотекодержатель надсилає позичальнику та іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Способи звернення стягнення на предмет іпотеки визначені розділом 12 договору іпотеки, за змістом якого іпотекодержатель на власний розсуд вправі застосувати наступні способи звернення стягнення на предмет іпотеки:

- за рішенням суду;

- у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- згідно із договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, безпосередньо в договорі іпотеки.

Зокрема, згідно із п. 12.3.1 іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» та іпотечного договору у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п. 12.3 договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателю, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому, вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем. При оцінці предмету застави незалежний експерт повинен використовувати всі методи оцінки, які будуть передбачені діючим законодавством на момент оцінки.

Якщо фактичний розмір заборгованості позичальника за основним зобов'язанням, менший за вартість, вказану у висновку незалежного експерта суб'єкта оціночної діяльності, іпотекодержатель перераховує різницю на поточний рахунок іпотекодавця протягом 60 (шестидесяти) банківських днів з моменту набуття у власність предмета іпотеки.

Інший спосіб задоволення вимог - згідно із п. 12.3.2 іпотечного договору продаж іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, що буде встановлена, відповідно до висновку незалежного експерта суб'єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджується сертифікатом суб'єкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура суб'єкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем.

Зі Статуту Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» вбачається, що рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 15.10.2007 Акціонерний комерційний банк «ТАС-Комерцбанк» змінив своє найменування на Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк», який виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях АКБ «ТАС-Комерцбанк». Рішенням Позачергових Загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 Відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» у звязку з приведенням Статуту у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях ВАТ «Сведбанк».

Відповідно до розділу 1 Статуту ПАТ «Омега Банк» рішенням річних загальних зборів акціонерів від 29.04.2013 ПАТ «Сведбанк» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Омега Банк», яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях ПАТ «Сведбанк».

Згідно із розділом 1 Статуту позивача ПАТ «Перехідний Банк «РВС Банк» є правонаступником визначених відповідно до плану врегулювання, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.05.2015, активів (уключаючи права за договорами забезпечення) та обовязків за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобовязаннями ПАТ «Омега банк».

Актом від 03.07.2015 № 77/07/2015-К приймання-передачі позивачу прав на активи неплатоспроможному банку ПАТ «Омега Банк» в порядку правонаступництва передано всі права кредитора у зобовязаннях за наступними договорами:

- кредитний договір від 31.08.2005 з КП «Сєвєродонецьктеплокомуненерго»;

- іпотечний договір № 4083 від 07.09.2005 з Сєвєродонецькою місткою радою.

Третьою особою-позичальником порушені умови кредитного договору щодо повернення одержаних кредитних коштів, сплати процентів та інших передбачених платежів.

Вказаний факт встановлений рішенням господарського суду Луганської області від 24.09.2012 у справі № 30/5014/1940/2012, яким стягнуто з Комунального підприємства «Сєвєродонецьктеплокомуненерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» заборгованість за кредитом у розмірі 3 006 616 грн. 67 коп., заборгованість за процентами у розмірі 1 201 985 грн. 60 коп., судовий збір у розмірі 64 380 грн. 00 коп., загальна сума, що стягнута судом становить 4 208 602 грн. 27 коп.

Доказів виконання судового рішення сторонами суду не надано.

Судова колегія вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 124 Конституції України визначає обовязковість виконання судових рішень. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В силу частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Разом з тим, судом встановлено, що позивач не звертався у справі № 30/5014/1940/2012 до суду із заявою про заміну Публічного акціонерного товариства Сведбанк його правонаступником в частині виконання вказаного судового рішення.

Як вищевказане, третя особа не заперечує проти сплати боргу у разі зміни правонаступництва на стадії виконавчого провадження.

Предметом спору, що розглядається, є звернення стягнення на предмет іпотеки у звязку із незадоволенням вимог позивача за позовом щодо погашення основного зобовязання.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Окремим видом застави є іпотека.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» та статті 572 Цивільного кодексу України, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки (стаття 11 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ч.3 статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

За правилами ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки і належить державному чи комунальному підприємству, або підприємству більш як 50 відсотків акцій (часток, паїв) якого перебуває у державній власності, здійснюється на підставі рішення суду.

Факт порушення третьою особою основного зобовязання з повернення кредитних коштів по договору № 249-К/30 від 31.08.2005 підтверджено матеріалами цієї справи, рішенням господарського суду Луганської області від 24.09.2012 року у справі № 30/5014/1940/2012, не оспорюються відповідачем та третьою особою.

Розглядаючи заяву відповідача про застосування позовної давності, господарський суд виходив з наступного.

До правовідносин сторін за даним позовом застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки, встановлена статтею 257 Цивільного кодексу України.

Згідно умов кредитного договору та договору іпотеки, з урахуванням змін та доповнень до них, кінцевий термін повернення кредитних коштів 31.03.2009. Таким чином, право на звернення до суду у звязку з порушенням умов кредитного договору щодо повернення кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки виникло у банка 01.04.2009, трирічний строк позовної давності сплив 01.04.2012. З позовом, що розглянутий судом першої інстанції, позивач звернувся 02.08.2016.

При цьому, відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Відповідно до статті 266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є додатковою вимогою до основної вимоги (основного зобовязання) про стягнення заборгованості за кредитом.

При цьому, позовна давність за змістом глави 19 Цивільного кодексу України обчислюється окремо щодо основної і щодо додаткової вимоги. З цього приводу в пункті 5.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» зазначено, що позовна давність може спливати за додатковою вимогою, тоді як за основною вимогою позовна давність триває. Але якщо позовна давність спливла за основною вимогою, то вважається, що вона спливла і стосовно додаткової вимоги.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки, позовні вимоги до боржника за основним зобовязанням та до іпотекодавця, як майнового поручителя, є різними.

Отже, іпотекодавець не є боржником у розумінні частини 2 статті 264 Цивільного кодексу України, тому, на думку господарського суду, предявлення позову до боржника за основним зобовязанням (позичальника за кредитним договором) або визнанням ним боргу не перериває позовної давності до майнового поручителя за вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Господарський суд також зазначив, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку позовної давності, а не після його спливу, що також зазначено в пункті 4.4.1. вищевказаної постанови Пленуму, у зв'язку з чим господарський суд, на думку колегії судді, правомірно не врахував при вирішенні спору рішення Сєвєродонецької міської ради № 565 від 21.07.2016.

За правилами частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідачем за позовом подано заяву про застосування позовної давності. За цих обставин господарський суд дійшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у звязку зі спливом позовної давності.

Враховуючи, що зобовязання за договором іпотеки є похідним від основного зобовязанні, судова колегія погоджується з висновком господарського суду про те, що сплив позовної давності за основним зобовязанням (зобовязання третьої особи сплатити заборгованість за кредитним договором) є підставою для відмови у задоволенні позову, який ґрунтується на положеннях договору іпотеки, у звязку із спливом позовної давності.

Враховуючи вищевказане, судовою колегією Донецького апеляційного господарського суду не приймається до уваги і посилання позивача на направлену на адресу відповідача та третьої особи повідомлення від 19.10.2015 року № 290/15 про порушення кредитного договору, в якому позивач попереджав про намір розпочати заходи по зверненню стягнення на предмет іпотеки (а.с.126-130), тим більш що позову до суду предявлений лише 02.08.2016р. (майже через 4 роки після прийняття судового рішення про стягнення боргу за основним зобовязанням з боржника за кредитним договором).

В іншій (неоспорюваній частині) рішення господарського суду (щодо розподілу судових витрат) також ґрунтується на законодавстві.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення господарського суду судова колегія не вбачає.

У звязку з викладеним, керуючись ст.33, 34, 99, 101-103, ст.105 ГПК України Донецький апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Луганської області від 21.09.2016 року у справі № 913/861/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду набирає законної сили в день її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України в 20-ти денний строк.

Головуючий суддя: О.Л.Агапов

Судді: А.М.Мясищев

ОСОБА_3