ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2016 року Справа № 915/948/16

м. Миколаїв

за позовом: Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 (АДРЕСА_2) в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22), код 00022579

до відповідачів:

1. Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області (57400, Миколаївська область, смт. Березанка, вул. Центральна (Леніна), 33), код 04056693

2. Приватного підприємця ОСОБА_3 (65104, АДРЕСА_1), код НОМЕР_1

про: визнання незаконним та скасування розпоряджень райдержадміністрації, визнання недійсним договору оренди землі, витребування земельної ділянки, -

суддя Фролов В. Д.

ПРИСУТНІ:

від позивача - Чернова О.В. довіреність №21/10-05-58/6-16 від 06.01.2016

від відповідача-1 - представник не з'явився

від відповідача-2 - ОСОБА_5 довіреність №2756 від 03.10.2016

В судовому засіданні присутній прокурор - Бескровна І.І., посвідчення № 035058 від 13.08.2015 дійсне до 15.08.2020.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації (далі-Позивач) звернувся до господарського суду з позовною заявою до Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області та Приватного підприємця ОСОБА_3 (далі-Відповідач).

Позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області №482 від 22.05.2007 про затвердження проекту землеустрою та відведення Приватному підприємцю ОСОБА_3 в оренду на 49 років для комерційного використання під розміщення туристичного готелю земельної ділянки площею 0,5420 га із земель державної власності (запасу) відкритих земель без рослинного покриву, у тому числі 0,5420 га піску, за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області;

- визнати недійним договір оренди земельної ділянки №1008 укладений на майбутнє 22.05.2007 між Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області та Приватним підприємцем ОСОБА_3, щодо земельної ділянки 0,5420 га з кадастровим номером НОМЕР_2, яка знаходиться за межами населеного пункту в межа території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області;

- витребувати від Приватного підприємця ОСОБА_3 у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,5420 га нормативною грошовою оцінкою 387 433,31 грн. з кадастровим номером НОМЕР_2 за межами населеного пункту в межа території Рибаківської Березанського району сільської ради Миколаївської області

Позовні вимоги обґрунтовані ст.ст. 203, 215, 257, 261, 388, 391 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 61, 149, 152 Земельного кодексу України, ст.ст. 88, 90 Водного кодексу України.

Представник від відповідач-2, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явися.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні підтримують позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача-2 заперечує проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників прокуратури та позивача, суд дійшов наступних висновків:

22.05.2007 Березанською районною державною адміністрацією прийняте розпорядженням №482 (а.с.31), яким:

- затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Приватному підприємцю ОСОБА_3 для комерційного використання під розміщення туристичного готелю в оренду терміном на 49 років загальною площею 0,5420 га із земель державної власності (запасу) відкритих земель без рослинного покриву, у тому числі 0,5420 га піски, за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області;

- надано громадянину України ОСОБА_3 в оренду терміном на 49 років земельну ділянку для комерційного використання під розміщення туристичного готелю площею 0,5420 га із земель державної власності (запасу) відкритих земель без рослинного покриву, у тому числі 0,5420 га піски, за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області;

- запропоновано землевпорядній організації здійснити встановлення в натурі (на місцевості) межі земельної ділянки у відповідності з проектом відведення;

- рекомендовано громадянину України ОСОБА_3 укласти договір оренди земельної ділянки відповідно до чинного законодавства.

На виконання розпорядження №482 від 22.05.2007, між Березанською районною державною адміністрацією (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_3 (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки від 23.05.2007 (надалі - договір) (а.с.25-29), згідно якого орендодавець, відповідно до розпорядження №482 від 22.05.2007 надає, а орендар приймає у строкове платне володіння та користування земельну ділянку із земель без рослинного покриву, в тому числі: 0,5420 га піски, яка знаходиться за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Пунктом 2 договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,5420 га - відкриті землі без рослинного покриву. Кадастровий номер НОМЕР_2.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 43 293 грн. 06 коп. згідно витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, виданого Березанським районним відділом земельних ресурсів 22.05.2007 року № 01-6-0022 (п.3 договору).

Відповідно до п.18 Договору, передача земельної ділянки орендарю здійснюється у строк три доби після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі.

Як вбачається з відмітки реєстратора на Договорі, його державна реєстрація відбулась в Березанському районному окрузі Миколаївської регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру" за №33 від 24.05.2007.

Сторонами Договору підписано акт приймання-передачі земельної ділянки б/н та б/д (а.с.31). Факт передання земельної ділянки сторонами не оспорюється.

Представником ТОВ "Обласний земельно-кадастровий центр", начальником відділу земельних ресурсів у Березанському районі Миколаївської області та приватним підприємцем ОСОБА_3 підписано акт про передачу-приймання межових знаків під охорону та зберігання, в якому зафіксовано встановлення в натурі меж земельної ділянки, відведеної приватному підприємцю ОСОБА_3 для комерційного використання під розміщення туристичного готелю в довгострокову оренду терміном на 49 років, площею 0,5420 га відкритих земель без рослинного покриву або з незначним рослинним покривом, в тому числі 0,5420 піски, із земель державної власності (запасу) в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Згідно п. 7 договору орендна плата за земельну ділянку справляється виключно у грошовій формі (у гривнях). Розмір орендної плати становить на період будівництва 4 329 грн. 30 коп., а після введення в експлуатацію 21 646 грн. 53 коп. за рік відповідно до розрахунку, проведеного Березанським районним управлінням економіки від 23.05.2007 року розпорядженням №484, як за земельні ділянки для комерційного призначення приймається ставка 50% нормативної грошової оцінки землі одиниці ріллі по області, що становить 3 992 грн. 32 коп. / га.

Представниками прокуратури та позивача не надано суду доказів невиконання з боку відповідача-2 вказаної умови Договору.

Представник відповідача-2 в судовому засдіанні наполягає на належному виконанні з боку орендаря умов Договору.

01 вересня 2016 року Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації, з урахуванням листа від 18.08.2015 скерованого позивачем на адресу прокуратури про вжиття заходів прокурорського реагування у зв'язку з порушення законодавства.

Згідно ст. 3 Земельного кодексу (далі - ЗК) України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

В силу приписів пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Згідно з п."а" ч.1 ст.17 Земельного кодексу України до повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин, зокрема, належить розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Спірна земельна ділянка належить до земель державної власності, знаходиться за межами населеного пункту та була надана відповідачу ПП ОСОБА_3 в довгострокову оренду для комерційного використання під розміщення туристичного готелю, а відтак, повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою належали до компетенції Миколаївської обласної державної адміністрації.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої ст.155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно із частиною третьою ст.34 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" розпорядження голови державної адміністрації, що суперечить Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня, в судовому порядку.

Відповідно до ч.1, 3 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, частиною 1 статті 203 цього Кодексу.

Вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

З позовами про визнання недійсними правочинів щодо земельних ділянок мають право звертатися сторони цих правочинів (договорів), а також інші зацікавлені особи,

Постанови Пленумів Верховного Суду України "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" №3 від 28.04.1978 та "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009, а також Постанова ВГСУ "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013, наголошують, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Тому в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно довідок Держгеокадастру, які містяться в матеріалах справи та вихідної земельно-кадастрової документації наданої Відділом земельних ресурсів у Березанському районі Миколаївської області, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_2 належала до земель державної форми власності з приміткою: обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг уздовж моря, морських заток і лиманів регламентується статтею 63 Земельного кодексу України. У прибережних захисних смугах уздовж моря, морських заток і лиманів забороняється: влаштування полігонів побутових та промислових відходів і накопичувачів стічних вод; влаштування вигребів для накопичення господарсько-побутових стічних вод об'ємом понад 1 кубічний метр на добу; влаштування полів фільтрації та створення інших споруд для приймання і знезаражування рідких відходів; застосування сильнодіючих пестицидів.

Спірна земельна ділянка на час укладання Договору оренди землі від 23.05.2007 перебувала у державній власності в прибережній смузі шириною 2 000 м. уздовж уріза води Чорного моря.

Частинами 1, 3 статті 60 Земельного кодексу України передбачено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Правовий режим прибережних смуг визначається статтями 60-62 ЗК України та статтями 1, 88-90 Водного кодексу України.

Статтею 88 Водного кодексу України передбачено, що у межах прибережної захисної смуги морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється пляжна зона, ширина якої визначається залежно від ландшафтно-формуючої діяльності моря, але не менше 100 метрів від урізу води.

Згідно п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, з урахуванням конкретної ситуації.

За таких обставин, у разі відсутності окремого проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги, необхідно враховувати нормативні розміри прибережних захисних смуг, установлені ст. 88 ВК України.

Крім того, статтею 89 Водного кодексу України передбачено, що прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності.

Відповідно до статті 85 Водного кодексу України земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів можуть надаватися у тимчасове користування за погодженням з постійними користувачами: підприємствам, установам, організаціям, об'єднанням громадян, релігійним організаціям, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, а також для проведення науково-дослідних робіт.

Отже вищевикладеною нормою не передбачено передачу земельних ділянок у межах прибережної захисної смуги у власність, а лише у тимчасове користування.

Вищевказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постановах від 02.09.2014 у справах №905/6025/13, №915/1223/13 та постановах від 09.09.2014 у справах №915/1224/13, №915/1220/13, №915/1226/13.

Частиною 3 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; індивідуального дачного будівництва.

Відповідно до ч.5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Згідно ч. 1 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до абзацу 1 п. 12 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) за межами населених пунктів здійснюють відповідні органи виконавчої влади.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка на час прийняття оскаржуваного розпорядження перебувала у державній власності, знаходилась за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області та надавалася для потреб, не передбачених ч. 3 ст. 122 ЗК України, повноваження щодо розпорядження даною земельною ділянкою належали виключно Миколаївській обласній державній адміністрації.

Крім того, відповідно до Договору оренди землі від 23.05.2007 орендар прийняв у строкове платне володіння та користування земельну ділянку для комерційного використання під розміщення туристичного готелю із земель державної власності (запасу) відкритих земель без рослинного покриву за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

Згідно ст.20 Земельного кодексу України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою.

Як вбачається з матеріалів Проекту землеустрою щодо відведення ПП ОСОБА_3 земельної ділянки та умов Договору оренди землі від 23.05.2007, рішення про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування не приймалось.

Саме лише зазначення у розпорядженні №482 від 22.05.2007 та Договорі оренди землі від 23.05.2007 мети використання: "для комерційного використання під розміщення туристичного готелю" не свідчить про зміну цільового призначення земельної ділянки.

Таким чином, спірне розпорядження №482 від 22.05.2007 прийнятий в порушення вимог чинного законодавства та є незаконним, а відтак Договір оренди земельної ділянки від 23.05.2007 укладений між Березанською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Приватним підприємцем ОСОБА_3 (орендар) є недійсним в силу приписів ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Виходячи з викладеного спірна земельна ділянка площею 0,5420 га нормативною грошовою оцінкою 387 433,31 грн. з кадастровим номером НОМЕР_2 за межами населеного пункту в межа території Рибаківської Березанського району сільської ради Миколаївської області підлягає поверненню у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації.

Щодо заяви про застосування строку позовної давності, слід зазначити наступне:

Згідно зі ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Пунктом 2.8 постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 29.05.2013 №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" роз'яснено, що загальна позовна давність застосовується щодо вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила за винятком випадків, зазначених у частинах другій і третій статті 261 ЦК України.

Відповідно до листа від 18.08.2015 позивача, про вжиття заходів прокурорського реагування у зв'язку з порушення законодавства, прокуроратура Миколаївської області дізналась про прийняття рішення №482 від 22.05.2007 на підставі якого затверджено проект землеустрою та відведено ПП ОСОБА_3 в оренду на 49 років спірну земельну ділянку з порушення норм діючого законодавства, та з порушенням прав позивача.

При прийнятті спірного рішення Березанська районна державна адміністрація не мала належного обсягу повноважень на прийняття спірного рішення та укладання договору оренди.

Відповідно до автоматизованої системи електронного документообігу "Діловодство та КВД" до позивача не надходило розпорядження Березанської районної державної адміністрації №482 від 22.05.2007.

Про прийняття спірного рішення позивачу стало відомо лише в серпні 2015, після чого одразу позивач звернувся до прокуратури Миколаївської області з відповідним листом про вжиття заходів прокурорського реагування у зв'язку з порушення законодавства.

Крім того, спірне розпорядження відсутнє у загальному доступі, зокрема його не розміщено на офіційному сайті Березанської райдержадміністрації.

Пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 29.05.2013 №10 передбачено, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, заява ПП ОСОБА_3 про застосування строку позовної давності від 01.11.2016 не підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Вимогами ч.1 ст. 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачі своїм правом не скористались.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи зазначене, позов підлягає задоволенню повністю.

Статтею 49 ГПК України визначено порядок розподілу судових витрат у господарській справі, зокрема витрат на оплату судового збору, у разі задоволення позову на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, судовий збір підлягає стягненню наступним чином:

- з відповідача Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області в розмірі 4 283 грн. 75 коп.;

- з відповідача Приватного підприємця ОСОБА_3 в розмірі 4 283 грн. 75 коп.

В судовому засіданні 16.11.2016 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 80, 82, 83-85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області №482 від 22.05.2007 про затвердження проекту землеустрою та відведення Приватному підприємцю ОСОБА_3 в оренду на 49 років для комерційного використання під розміщення туристичного готелю земельної ділянки площею 0,5420 га із земель державної власності (запасу) відкритих земель без рослинного покриву, у тому числі 0,5420 га піску, за межами населеного пункту в межах території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

3. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №1008 укладений на майбутнє 22.05.2007 між Березанською районною державною адміністрацією Миколаївської області та Приватним підприємцем ОСОБА_3, щодо земельної ділянки 0,5420 га з кадастровим номером НОМЕР_2, яка знаходиться за межами населеного пункту в межа території Рибаківської сільської ради Березанського району Миколаївської області.

4. Зобов'язати Приватного підприємця ОСОБА_3 повернути у власність держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,5420 га нормативною грошовою оцінкою 387 433,31 грн. з кадастровим номером НОМЕР_2 за межами населеного пункту в межа території Рибаківської Березанського району сільської ради Миколаївської області.

5. Стягнути з Березанської районної державної адміністрації Миколаївської області (57400, Миколаївська область, смт. Березанка, вул. Центральна (Леніна), 33, код 04056693) на користь Прокуратури Миколаївської області (54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 28, код 02910048; р/р 0340, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) грошові кошти на відшкодування витрат на оплату судового збору в сумі 4 283 (чотири тисячі двісті вісімдесят три) грн. 75 коп.

6. Стягнути з Приватного підприємця ОСОБА_3 (65104, АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Прокуратури Миколаївської області (54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 28, код 02910048; р/р 0340, Банк ДКСУ м. Києва, МФО 820172) грошові кошти на відшкодування витрат на оплату судового збору в сумі 4 283 (чотири тисячі двісті вісімдесят три) грн. 75 коп.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16 листопада 2016 року.

Суддя В.Д. Фролов