РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016Справа №910/17408/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом ОСОБА_1

до товариства з обмеженою відповідальністю "Лекос"

про стягнення 168 048,02 грн.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_2 - представник за договором про надання правової допомоги

від 19.09.2016 р.;

від відповідача: Рибченко О.Г. - представник за довіреністю б/н від 11.12.2015р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Лекос" про стягнення 168 048,02 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» у розмірі 25 відсотків.

20.10.2015 року відбулися загальні збори учасників товариства, на яких вирішено, зокрема, ОСОБА_1 виплатити в якості дивідендів грошову суму коштів в розмірі 1 217 500,00 грн., визначено порядок виплати дивідендів: шляхом перерахування на банківський рахунок кожного з учасників, чи з каси товариства по заяві учасника, визначено строк виплати дивідендів до 31 січня 2016 року.

Оскільки суму дивідендів, належних позивачу в розмірі 159 289,59 грн. відповідачем не виплачено, тому позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення 165 018,91 грн. заборгованості по виплаті розподіленого прибутку (дивідентів) з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3 029,11 грн. трьох процентів річних від простроченої суми.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 26.09.2016 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 11.10.2016 р.

10.10.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи по справі на виконання вимог ухвали суду від 26.09.2016 р.

В судове засідання 11.10.2016 р. представник відповідача не з'явився, вимоги ухвали суду від 26.09.2016 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 013, але 10.10.2016 р. до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.10.2016 року розгляд справи відкладено на 14.11.2016 року.

10.11.2016 року до загального відділу діловодства відповідачем подано документи по справі.

В судовому засіданні 14.11.2016 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», затвердженого загальними зборами учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» протокол №19 від 15.09.2009 року та інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на момент подання позову ОСОБА_4 є учасником товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», частка якого становить 25,00 відсотків статутного капіталу товариства.

Відповідно до статті 167 ГК України Корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Стаття 97 ЦК України передбачено, що управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з статтею 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу.

Згідно з статтею 145 ЦК України, статтею 58 Закону України «Про господарські товариства» та п.10.2 статуту ТОВ «Лекос» вищим органом управління товариства є загальні збори учасників товариства.

Рішенням загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», оформленого протоколом №46 від 20.10.2015 року вирішено (п.3) направити частину чистого прибутку від діяльності товариства в розмірі 4 870 000,00 гривень на виплату учасникам в якості дивідендів пропорційно їх часткам в статутному капіталі товариства, а саме:

- ОСОБА_5, який володіє частковою в статутному капіталі товариства в розмірі 50% виплатити в якості дивідендів грошову суму в розмірі 2 435 000,00 грн.;

- ОСОБА_1, який володіє частковою в статутному капіталі товариства в розмірі 25% виплатити в якості дивідендів грошову суму в розмірі 1 217 500,00 грн.;

- ОСОБА_6, яка володіє частковою в статутному капіталі товариства в розмірі 25% виплатити в якості дивідендів грошову суму в розмірі 1 217 500,00 грн.

Визначені законодавством України податки і збори з дивідендів сплачуються з нарахованої суми дивідендів учасникам відповідно до законодавства України.

Визначено порядок виплати дивідендів - шляхом перерахування на банківський рахунок кожного з учасників, чи з каси товариства, по заяві учасника (п.4).

Визначити строк виплати дивідендів - до 31 січня 2016 року (п.5).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про господарські товариства» прибуток товариства утворюється з надходжень від господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат і витрат на оплату праці. З балансового прибутку товариства сплачуються проценти по кредитах банків та по облігаціях, а також вносяться передбачені законодавством України податки та інші платежі до бюджету. Чистий прибуток, одержаний після зазначених розрахунків та сплати дивідендів, залишається у повному розпорядженні товариства, яке відповідно до установчих документів визначає напрями його використання.

Частиною 2 статті 57 ГК України та ч. 2 статті 4 Закону України «Про господарські товариства» установчі документи товариства повинні містити порядок розподілу прибутку (виплати дивідендів), отже, періодичність нарахування та виплати дивідендів визначається товариством самостійно.

Згідно з п.9.6 статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» прибуток товариства, після сплати податків в держбюджет та інших обов'язкових відрахувань згідно з діючим законодавством України, самостійно розпоряджається товариство в особі уповноважених ним органів.

Відповідно до п. б) ч. 1 статті 116 ЦК України, п.2 ч.1 статті 88 ГК України та п. б) ч.1 статті 10 Закону України «Про господарські товариства» учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом: брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди). Право на отримання частки прибутку (дивідендів) пропорційно частці кожного з учасників мають особи, які є учасниками товариства на початок строку виплати дивідендів.

Тобто, дивіденди можуть бути нараховані виключно за наслідками звітного періоду, в якому підприємством одержано прибуток.

Періодичність розподілу прибутку має бути затверджена установчими документами, а сума прибутку, що спрямована на виплату дивідендів, розмір дивідендів та порядок і строки їх виплати - в протоколі зборів учасників за наслідками звітного періоду.

Нараховані за наслідками звітного періоду дивіденди мають бути виплачені у строки, передбачені протоколом загальних зборів.

З наявних в матеріалах справи доказів, а саме звіту про здійснення відрахувань та виплати товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», вбачається, що з нарахованої суми ОСОБА_1 дивідентів в розмірі 1 217 500,00 грн. за період з 17 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року утримано 261 762,50 грн. податків.

Тобто, позивачу підлягали виплаті дивіденди в розмірі 955 737,50 грн.

Проте, на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 07 березня 2013 року за результатами розгляду цивільної справи №755/2132/2013 про стягнення з боржника, ОСОБА_4, на користь стягувача - ОСОБА_6, аліментів.

Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_6, на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 з всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 01 лютого 2013 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року син ОСОБА_7 досяг повноліття.

У зв'язку з чим, з 08.06.2014 року з позивача підлягало стягненню на утримання сина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/6 з всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як зазначено позивачем, 17 грудня 2015 головному бухгалтеру ТОВ «Лекос» направлено постанову Головного державного виконавця, згідно якої на виконання до ТОВ «Лекос» був направлений виконавчий лист. Згідно постанови вказані реквізити ОСОБА_9, на які необхідно перераховувати суму аліментів, однак, не було зазначено частину дивідендів, яку необхідно стягувати згідно до постанови.

З наявного в матеріалах звіту про здійснення відрахувань та виплати товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», вбачається, що за період з 17 грудня 2015 року по 31 грудня 2015 року було проведено відрахування відповідно до вищезазначеним виконавчого листа на користь ОСОБА_6 аліментів в розмірі 159 289,59 грн., тобто у розмірі 1/6 частини від суми доходу.

Крім того, в вищезазначеному звіті додатково повідомлено, що помилково перераховані кошти в розмірі 159 289,59 грн. повернуто на рахунок ТОВ «Лекос» згідно платіжного доручення №4063331 від 02.03.2016 року.

У зв'язку з неявкою позивача в бухгалтерію ТОВ «Лекос» та не надання реквізитів рахунку в банківській установі, ТОВ «Лекос» 05.04.2016 року внесено в депозит нотаріуса грошові кошти в розмірі 637 158,32 грн. в рахунок виконання грошового зобов'язання перед позивачем, а саме виплати дивідендів.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що помилково перераховані ТОВ «Лекос» грошові кошти у розмірі 159 289,59 грн., тобто сума дивідендів, належних позивачу, не було перераховано у депозит приватного нотаріуса.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що ТОВ «Лекос» був отриманий від колишньої дружини позивача ОСОБА_6 лист від 29.02.2016р., в якому ОСОБА_10 повідомила товариство, що у зв'язку із навчанням у вищому учбовому закладі спільного з позивачем повнолітнього сина ОСОБА_11, нею 18.02.2016р. до Дніпровського районного суду м. Києва подана позовна заява про стягнення з позивача аліментів на утримання повнолітнього сина до досягнення ним 23 років та з посиланням на положення чинного законодавства України просила ТОВ «Лекос» притримати належну їй до виплати суму аліментів, яка повинна бути нарахована на невиплачений позивачу на той час дохід у вигляді дивідендів, до набуття відповідним судовим рішенням законної сили, а за результатами такого рішення або виплатити аліменти ОСОБА_6, або перерахувати спірну суму позивачу.

У зв'язку з чим, враховуючи ігнорування позивачем свого права на отримання дивідендів, ТОВ «Лекос» прийнято наказ №4 від 04.04.2016 року про перерахування належних позивачу дивідендів у депозит приватного нотаріуса. Відповідно до квитанції №1 від 05.04.2016 року в депозит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича була перерахована сума у розмірі 637 158,32 грн., яка була розрахована наступним чином: 1 217 500,00 (сума нарахованих позивачу дивідентів) - 243 500,00 грн. (податок на доходи фізичних осіб) - 18 262,50 грн. (військовий збір) - 159 289,59 грн. (аліменти на неповнолітню дитину) - 159 289,59 грн. (аліменти на повнолітнього сина (сума, що притримана до результатів розгляду позову ОСОБА_6 про стягнення аліментів на повнолітнього сина). У зв'язку з чим, на думку відповідача, належна позивачу до виплати сума дивідендів була розрахована ТОВ «Лекос» правильно, з урахуванням набувшого законної сили судового рішення, сума у розмірі 159 289,59 грн. підлягає перерахуванню на користь ОСОБА_6 у вигляді аліментів на повнолітнього сина.

Відповідно до наявного в матеріалах справи наказу ТОВ «Лекос» №4 від 04.04.2016 року спірну суму аліментів на утримання спільної ОСОБА_1 та ОСОБА_6 повнолітньої дитини у розмірі 159 289,59 грн., яка за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва може бути присуджена до виплати ОСОБА_1 з дати подання до суду позову про стягнення аліментів, притримати на поточному рахунку ТОВ «Лекос» до набуття законної сили судовим рішенням у справі про стягнення аліментів на повнолітню дитину.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27.05.2016 року у справі №755/3306/16-ц, яке набрало законної сили 04.10.2016 року, стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання повнолітнього сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу, починаючи з 19.02.2016 і до закінчення навчання - по 30.06.2017 року.

Відповідачем зазначено, що дохід у вигляді дивідендів був отриманий не в момент прийняття загальними зборами учасників ТОВ «Лекос» рішення від 20.10.2015 року про виплату дивідендів учасника товариства, а в день отримання позивачем даних сум у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рогача Вадима Вікторовича. Тому, дохід у вигляді дивідендів нарахування яких учасникам товариства було передбачено загальними зборами учасників ТОВ «Лекос» від 20.10.2015р. фактично був отриманий позивачем після 18.02.2016 року (дати звернення ОСОБА_6 з позовом до суду про стягнення аліментів на повнолітнього сина), то з даного доходу повинні утримуватись аліменти на повнолітнього сина.

Проте, з вищезазначеними твердженням суд не може погодитись та зазначає наступне.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Підпунктом 14.1.49 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дивіденди - це платіж, що здійснюється юридичною особою - емітентом корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів чи інших цінних паперів на користь власника таких корпоративних прав, інвестиційних сертифікатів та інших цінних паперів, що засвідчують право власності інвестора на частку (пай) у майні (активах) емітента, у зв'язку з розподілом частини його прибутку, розрахованого за правилами бухгалтерського обліку.

Відповідно до листа Міністерства Фінансів України № 31-11130-09-10/21370 від 25.07.2016 року щодо оподаткування операцій з виплати і отримання дивідендів, доходи у вигляді дивідендів визнаються у періоді прийняття рішення про їх виплату.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік та фінансова звітність підприємства повинні ґрунтуватися, зокрема на принципі нарахування та відповідності доходів і витрат. При цьому доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дохід у вигляді дивідендів виник у позивача саме в момент прийняття загальними зборами учасників ТОВ «Лекос» рішення від 20.10.2015 року про виплату дивідендів, та беручи до уваги відсутність у ОСОБА_6 на цей момент права на отримання аліментів на повнолітнього сина, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 159 289,59 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи прострочення виплати дивідендів в розмірі 159 289,59 грн., позивачем нараховано індекс інфляції в розмірі 5 729,32 грн. та три проценти річних в розмірі 3 029,11 грн. за період з 01.02.2016 року по 19.09.2016 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.3.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» невиплата дивідендів у строки, визначені законом або установчими документами юридичної особи, є порушенням грошового зобов'язання, у зв'язку з яким настають правові наслідки, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

З огляду на вищенаведене, суд погоджується з розрахунком трьох процентів річних в розмірі 3 029,11 грн. та індексу інфляції в розмірі 5 729,32 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Лекос" (02192, м. Київ, вулиця Малишка, будинок 1, ) на користь ОСОБА_1 (02002, АДРЕСА_1) суму заборгованості в розмірі 159 289 (сто п'ятдесят дев'ять тисяч двісті вісімдесят дев'ять) грн.. 59 коп., індекс інфляції в розмірі 5 729 (п'ять тисяч сімсот двадцять дев'ять) грн.. 32 коп., три проценти річних в розмірі 3 029 (три тисячі двадцять дев'ять) грн. 11 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 520 (дві тисячі п'ятсот двадцять) грн. 72 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 22.11.2016 року.

Суддя С.М.Мудрий