ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Справа № 914/1401/16

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Федорів Н.В.,

за участю представників:

від прокуратури ОСОБА_1

від позивача ОСОБА_2

від відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Львівської області, вих.№05/2-971 вих-16 від 15 вересня 2016 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 року (підписане 28.07.2016 року), суддя Горецька З.В.

у справі №914/1401/16

за позовом Заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів

до відповідача ОСОБА_5 підприємства «Львівдах», м. Новояворівськ Львівської області

про стягнення 1 056 672,83 грн.

в с т а н о в и в :

25 травня 2016 року заступник прокурора Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_5 підприємства «Львівдах» про стягнення 1 056 672,83 грн., з яких: 915 188,13 грн. невикористаного авансу, 10 352,55 грн. 3% річних та 915 188,13 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 року по справі №914/1401/16 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що наданий позивачем аванс використаний відповідачем протягом трьох місяців, як це передбачено укладеним між сторонами договором та постановою КМУ №1764 від 27.12.2001 року, відтак підстави для його повернення позивачу відсутні. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку і про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та пені, нарахованих за порушення строків використання авансу та неповернення останнього. Крім того, суд відхилив клопотання прокурора про припинення провадження у справі в частині вимоги про стягнення суми авансу, оскільки роботи відповідачем виконані у передбачений договором строк, аванс використано на передбачені договором цілі, відтак суд дійшов висновку про відсутність спору і до подання даного позову.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Заступник прокурора Львівської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 року по справі №914/1401/16 та прийняти нове рішення про припинення провадження у справі в частині стягнення 915 188,13 грн. авансу та задоволення позову в частині стягнення з відповідача 131 132,15 грн. пені та 10 352,55 грн. 3% річних. Зокрема, скаржник зазначає, що в процесі розгляду справи місцевим господарським судом відповідачем подано до суду акти виконаних робіт на загальну суму 915 188,13 грн., які підписані 13.07.2016 року, тобто вже після подання позову до суду, з огляду на що, апелянт вважає, що суд першої інстанції повинен був припинити провадження у справі в цій частині, а не відмовляти в позові. Крім того, вважає обґрунтованими вимоги щодо стягнення пені за порушення строків використання авансу, передбаченої п.7.2.1.1 договору та 3% річних, нарахованих у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 року по справі №914/1401/16 та прийняти нове рішення, яким припинити провадження у справі в частині стягнення 915 188,13 грн. авансу та задоволити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 131 132,15 грн. пені та 10 352,55 грн. 3% річних.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (б/н від 31 жовтня 2016 року). Зокрема, зазначав, що відповідач в межах тримісячного терміну повністю використав наданий позивачем аванс, що підтверджується актами за березень 2016 року, з огляду на що підстави для повернення авансу позивачу відсутні. Поряд з тим, зазначає і про відсутність підстав для стягнення з відповідача 3% річних та пені, оскільки аванс ним використано протягом трьох місяців. Одночасно наголошує, що в даному випадку мало місце прострочення зобовязання кредитора щодо надання в повному обсязі документації (порушено п.п.5.3, 5.8 Договору), у звязку з чим, відповідно до ч.4 ст.612 ЦК України, прострочення боржника не настало.

Суд, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 30 листопада 2015 року між Управлінням капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації (в тексті договору замовник) та ОСОБА_5 підприємством «Львівдах» (в тексті договору генпідрядник) укладено договір №36 про закупівлю робіт за державні кошти, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 генпідрядник зобовязався відповідно до проектної документації та умов договору на свій ризик, власними і залученими силами і способами виконати роботи по обєкту «Реконструкція будівель військового містечка під відділення Турківської ЦРЛ на 160 ліжок», а замовник прийняти і оплатити такі роботи.

Згідно з п.1.4 Договору склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі виконання робіт у разі внесення змін до проектної документації в порядку, зазначеному у п.53 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 року №668 з урахуванням вимог чинного законодавства про закупівлю товарів і послуг за державні кошти.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що договірна ціна робіт визначається відповідно до вимог нормативних документів у сфері ціноутворення у будівництві, на основі ПКД, дорівнює пропозиції конкурсних торгів генпідрядника і становить всього 3 050 627,10 грн.

У п.4.1 Договору сторони погодили, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником після предявлення генпідрядником рахунка на оплату робіт та після підписання сторонами акта приймання виконаних робіт; або шляхом попередньої оплати, яка здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 року №117.

Поряд з тим, відповідно до п.4.3 Договору замовник може передбачити попередню оплату шляхом підписання відповідної додаткової угоди до договору про закупівлю (у разі якщо це передбачено пропозицією учасника торгів). Генпідрядник зобовязується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу та підтвердити використання актом приймання виконаних робіт. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику. Отримані кошти в 2015 році використати до 20 грудня 2015 року.

За умовами додаткової угоди №1/15 до договору №36 про закупівлю робіт за державні кошти, а саме: у п.1.1 передбачено, що керуючись п.п.4.1, 4.3 договору №36 від 30 листопада 2015 року, постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 року №117 «Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» та постановою КМУ №1764 від 27 грудня 2001 року «Про затвердження порядку державного фінансування капітального будівництва» замовник перераховує підряднику аванс для придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів, обладнання в розмірі, що не перевищує 30% від річного обсягу фінансування.

Згідно з п.1.3 додаткової угоди №1/15 розмір авансу становить 915 188,13 грн.

У п.1.4 додаткової угоди №1/15 сторони погодили пункт 5.1 договору №36 викласти в наступній редакції: «Строки (терміни) виконання робіт 35 календарних днів визначаються датою початку та закінчення робіт. Початок робіт листопад 2015 року. Закінчення робіт грудень 2015 року або до повного виконання сторонами договірних зобовязань.

У відповідності до додаткової угоди №2/15 від 21 грудня 2015 року до договору №36 від 30 листопада 2015 року пункт 4.3 Договору викладено у наступній редакції: «Замовник може передбачити попередню оплату шляхом підписання відповідної додаткової угоди до договору про закупівлю (у разі якщо це передбачено пропозицією учасника торгів). Генпідрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу та підтвердити використання актом приймання виконаних робіт. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику. Отримані кошти в 2015 році використати до 30 грудня 2015 року.».

Пунктом 7.2.1.1 Договору передбачено, що за порушення строків використання авансу генпідрядник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від всієї вартості невикористаного авансу за весь час прострочення.

На виконання договору №36 від 30.11.2015 року у 2015 році позивач перерахував відповідачу аванс в загальному розмірі 915 188,13 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №12 від 10.12.2015 року на суму 869 400,00 грн. та №37 від 10.12.2015 року на суму 45 788,13 грн.

Вказані кошти відповідач використав для проведення робіт, передбачених договором, що підтверджується актом №2 на суму 292787,99 грн.; актом №2 вартості устаткування на суму 382667,90 грн. та актом № 2/1 на суму 239732,24 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ПП «Львівдах» надсилало вказані акти позивачу зокрема у квітні 2016 року (лист №39 від 19.04.2016 року), які отримані позивачем 26.04.2016 року, що не заперечується сторонами.

Однак з боку позивача наведені вище акти підписані не були.

У травні 2016 року заступник прокурора Львівської області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_5 підприємства «Львівдах» про стягнення 1 056 672,83 грн., з яких: 915 188,13 грн. невикористаного авансу, 10 352,55 грн. 3% річних, нарахованих у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України та 915 188,13 грн. пені, нарахованої за порушення строків використання авансу у відповідності до п.7.2.1.1 Договору.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що акти №2 на суму 292787,99 грн.; №2 на суму 382667,90 грн. та № 2/1 на суму 239732,24 грн. підписані та скріплені печатками обох сторін без будь-яких зауважень 13 липня 2016 року.

26.07.2016 року позивач подав клопотання, відповідно до якого просив суд в частині стягнення авансу в розмірі 915 188,13 грн. провадження у справі припинити, а щодо стягнення 3% річних та пені позовні вимоги задоволити.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У п.19 постанови Кабінету Міністрів України №1764 від 27.12.2001 року «Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва» замовник перераховує підряднику аванс, якщо це передбачено договором (контрактом). Розмір авансу не може перевищувати 30 відсотків вартості річного обсягу робіт. Підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що акти приймання виконаних будівельних робіт надсилались позивачу для підпису ще у березні та повторно у квітні 2016 року

Заступник прокурора Львівської області звернувся до суду з даним позовом у травні 2016 року, посилаючись на те, що ПП «Львівдах» не підтверджено використання авансу у сумі 915188,13 грн. та просить його повернути.

Як зазначено вище, в процесі розгляду справи судом першої інстанції, відповідач подав підписані 13.07.2016 року обома сторонами акти виконаних робіт за березень 2016 року на загальну суму 915188,13 грн., в тому числі: акт №2 на суму 292787,99 грн.; акт №2 вартості устаткування на суму 318889,92 грн.; акт №2/1 на суму 239732,24 грн., які підтверджують належне виконання відповідачем зобовязання за договором та використання наданого позивачем авансу до кінця березня 2016 року.

Відтак, підписавши 13.07.2016 року акти виконаних робіт за березень 2016 року сторони погодили, що роботи виконані, а отриманий відповідачем аванс використаний в повному обсязі до кінця березня 2016 року, з огляду на що підстав для повернення авансу позивачу немає.

Слід зазначити, що в даному випадку суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в позові в цій частині, оскільки припинення провадження можливе у тому разі, коли спір існував на момент звернення позивача до суду з позовом, однак, в процесі розгляду справи предмет спору припинив існування (наприклад сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), однак, в даному випадку позовні вимоги в частині повернення авансу є безпідставними, оскільки відповідачем підтверджено його використання відповідно до умов договору, а не підписання актів виконаних робіт з боку позивача, які ним отримано ще 26.04.2016 року, що ним не заперечується, мало місце виключно з вини позивача.

Відповідно до положень ст.882 ЦК України акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що предмет спору в цій частині був відсутній і до порушення провадження у справі, відтак прийняв вірне рішення про відмову в позові.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 10 352,55 грн. 3% річних.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги відсутність підстав для повернення позивачу наданого відповідачу авансу, колегія суддів вважає безпідставними і вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих у відповідності з ч.2 ст.625 ЦК України.

Поряд з тим, колегія суддів зазначає, що у п.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань» розяснено, що обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Крім того, у позовній заяві заступник прокурора Львівської області просить стягнути з відповідача на користь позивача 915 188,13 грн. пені, нарахованої у відповідності до п.7.2.1.1 Договору за порушення строків використання авансу.

Так, згідно з ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, серед іншого, неустойкою.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

У п.7.2.1.1 Договору сторони погодили, що за порушення строків використання авансу генпідрядник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від всієї вартості невикористаного авансу за весь час прострочення.

Пунктом 4.3 Договору (з урахуванням наступних змін) передбачено, що генпідрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу та підтвердити використання актом приймання виконаних робіт. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику. Отримані кошти в 2015 році використати до 30 грудня 2015 року.

Слід зазначити, що позивач перерахував відповідачу аванс в загальному розмірі 915 188,13 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №12 від 10.12.2015 року на суму 869 400,00 грн. та №37 від 10.12.2015 року на суму 45 788,13 грн. (проведено банком 11.12.2015 року).

При цьому колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що як вбачається з п.п.4.3 та 7.2.1.1 Договору, сторони передбачили умову згідно якої, відповідач зобовязаний повернути невикористані суми авансу по закінченню тримісячного терміну з моменту його одержання та передбачили штрафну санкцію за порушення строків використання авансу, тобто тримісячного строку.

Більше того, зважаючи на природу укладеного між сторонами договору та положення пункту 19 постанови Кабінету Міністрів України №1764 від 27.12.2001 року «Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва», за умовами якого підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу; по закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику, колегія суддів вважає, що у відповідача не настала відповідальність у вигляді сплати пені, що передбачена п.7.2.1.1 Договору, оскільки останнім використано аванс протягом трьох місяців, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Прокурором та позивачем такі обставини не доведено.

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог заступника прокурора Львівської області, предявлених в інтересах держави в особі Управління капітального будівництва Львівської обласної державної адміністрації до ОСОБА_5 підприємства «Львівдах» про стягнення 1 056 672,83 грн., з яких: 915 188,13 грн. невикористаного авансу, 10 352,55 грн. 3% річних та 915 188,13 грн. пені.

При прийнятті оскаржуваного рішення господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого суду є безпідставними.

Рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, в порядку ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 26.07.2016 року по справі №914/1401/16 залишити без змін, а апеляційну скаргу Заступника прокурора Львівської області без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №914/1401/16 повернути до Господарського суду Львівської області.

Повну постанову складено 21.11.2016 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

ОСОБА_6