РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2016Справа №910/15795/16
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бомонд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орт Медіа"

про стягнення 24825,69 грн.

Суддя Усатенко І.В.

Представники сторін:

від позивача Кордюк О.А. (за дов.)

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 17.11.2016, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Бомонд" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орт Медіа" про стягнення заборгованості за договором № 0213 від 01.01.2013 в сумі 24825,69 грн., з яких: 9566,00 грн. основний борг, 850,71 грн. 3% річних, 10339,18 грн. збитки від інфляції, 4069,80 грн. розрахунок за п.2.2.19 договору.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на не належне виконання відповідачем своїх зобов'язань по оплаті отриманих за договором № 0213 від 01.01.2013 послуг, в зв'язку з чим позивач просить стягнути суму основного боргу та нараховані штрафні санкції з відповідача.

Ухвалою суду від 02.09.2016 порушено провадження у справі № 910/15795/16, розгляд останньої призначено на 26.09.2016.

Позивачем подано документи на виконання вимог ухвали суду.

Відповідач в судове засідання 26.09.2016 не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, вимог ухвали суду від 02.09.2016 про порушення провадження у справі не виконав, про день та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою суду від 26.09.2016 розгляд справи відкладено на 19.10.2016.

Позивач в судове засідання не з'явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про день та час судового засідання повідомлений належними чином, подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідачем подано клопотання про долучення документів з додатками, надав платіжне доручення на підтвердження факту сплати основного боргу..

За клопотанням відповідача ухвалою суду від 19.10.2016 продовжено строк вирішення спору, відкладено розгляд справи на 17.11.2016.

Від позивача надійшли банківські виписки на підтвердження сум, сплачених відповідачем за надані послуги.

В судове засідання 17.11.2016 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав позовні вимоги в частині стягнення суми штрафних санкцій.

Відповідач не скористався своїм правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, відзив суду не надав.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

01 січня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бомонд" (виконавець) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРТ Медіа" (замовник) було укладено договір № 0213, відповідно до якого виконавець, згідно з адресною програмою (додаток) бере на себе зобов'язання проводити рекламні компанії в інтересах замовника на умовах, передбачених даним договором, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити послуги виконавця (п. 1.1 договору).

До матеріалів справи надано додаток № 8 від 17.12.2013, яким сторони затвердили адресну програму. Сюжет рекламної компанії Брок БізнесБанк має розміщуватись в період з 01.01.2014 по 28.02.2014: на щиті по вул. Канатній, 81; на скролі по вулицях М. Арнаутській / Пушкінській; на скролі по Привокзальній площі/ вул. Пантелеймонівській; на щиті по вул. Водопровідній/ ДК Канатного заводу. Вартість проведеної рекламної компанії на 4 рекламних площинах в місяць в період з 01.01.2014 по 28.02.2014 складає 13566,00 грн.

Відповідно до п. 3.1, 3.8 договору вартість послуг виконавця про проведенню рекламної компанії за місяць розраховується послідовним додаванням вартості розміщення на кожній рекламній площині і узгоджується сторонами в додатку, який є невід'ємною частиною даного договору. Оплата послуг здійснюється замовником щомісячно на підставі виставлених виконавцем рахунків протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку.

До матеріалів справи надано рахунок № 16 від 03.01.2014 на оплату вартості рекламної компанії на 4 рекламних площинах у січні 2014 року на суму 13566,00 грн. Рахунок направлений замовнику та отриманий його повноважним представником 13.01.2014 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наданим до матеріалі справи. Отже обов'язок оплати надані послуг мав бути виконаний в строк до 17.01.2014 року.

В період проведення рекламної компанії виконавець щомісячно надає замовнику відповідні акти приймання-передачі наданих послуг, підписані зі свого боку. Протягом 5 робочих днів з моменту отримання акту, замовник зобов'язується підписати акти зі свого боку або письмово надати виконавцю обґрунтовану відмову від підписання або претензію. (п. 4.1, 4.2 договору).

До матеріалів справи надано акт № ОУ-0000017 здачі-прийняття виконаних робіт, послуг від 31.01.2014 на загальну суму 13566,00 грн., що підтверджує надання послуг по розміщенню та обслуговуванню реклами замовника на 4 площинах в січні 2014 року. Акт підписаний та скріплений печатками обох контрагентів. Крім акту, на підтвердження надання рекламних послуг позивач долучив до матеріалів справи фото звіт по 4 площинам, на яких розміщені рекламні матеріали про БрокБізнесБанку.

Відповідно до п. 7.1 договору (в редакції додаткової угоди від 16.12.2013) даний договір набирає чинності з 01.01.2013 і діє до 31.12.2014, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Даний договір може бути продовжений на строк, який додатково обумовлюється сторонами.

Отже, спір у справі виник, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо повноти та вчасності оплати послуг за договором.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Цивільні права і обов'язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Згідно з ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 02.07.2014 № 38, у якій просив сплатити суму боргу, 3% річних та втрати від інфляції на загальну суму 20514,48 грн. Відповідач надав позивачу гарантійний лист від 14.08.2015, в якому зобов'язувався з серпня 2015 року сплачувати щомісячно по 2000,00 грн. в погашення заборгованості.

До матеріалів справи надано копії банківських виписок, що підтверджують сплату відповідачем за рахунком № 16 від 03.01.2014 грошових коштів у розмірі 2000,00 грн. - 25.08.2014 та 2000,00 грн. - 24.09.2014. Загальна сума сплачена відповідачем по вказаному рахунку до звернення позивача з позовною заявою до суду становить 4000,00 грн. Отже сума боргу на момент звернення з позовом до суду становила 9566,00 грн.

До матеріалів справи надано платіжне доручення № 3513 від 18.10.2016 на суму 9566,00 грн. та копію банківської виписки. Вказані документи підтверджують сплату відповідачем на користь позивача суми основного боргу у розмірі 9566,00 грн. в процесі розгляду справи судом.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Оскільки, сума основного боргу у розмірі 9566,00 грн., заявлена до стягнення, погашена у повному обсязі, предмет спору у справі № 910/15795/16 в цій частині відсутній, а тому провадження у справі № 910/15795/16 в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 9566,00 грн. підлягає припиненню відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України.

Крім цього позивач просить суд стягнути з відповідача 850,71 грн. - 3 % річних 10339,18 грн. - втрат від інфляції, 4069,80 грн. - розрахунок за п. 2.2.19 договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за отримані послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" № 01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо сплати за отримані послуги суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та втрат від інфляції.

Суд перевірив розрахунки позивача за період з 26.08.2015 по 26.04.2016 та вважає їх вірними та обґрунтованими, а суми 3% річних у розмірі 850,71 грн. та втрат від інфляції у розмірі 10339,18 грн. такими, що підлягають стягненню з відповідача.

Щодо стягнення з відповідача суми збільшення основного боргу на визначений договором коефіцієнт у розмірі 4069,80 грн.

Згідно п. 5.5 договору, у випадку, якщо замовник прострочив оплату за наданим рахунком більш ніж на 20 днів і не висунув ніяких претензій з приводу наданих виконавцем послуг і не повідомив про бажання взяти відстрочення по оплаті рахунку, то до замовника застосовується п. 2.2.19. А у випадку затримки оплати більше ніж 2 місяці, заборгованість розраховується в наступній черговості: розмір грошового зобов'язання; сума, на яку збільшується зобов'язання згідно п. 2.2.19 даного договору; пеня; індекс інфляції за час прострочення; 3 % річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 2.2.19 договору, замовник має право відстрочити виплату грошових коштів на строк до 2 місяців, повідомивши про це виконавця протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку. При цьому розмір грошового зобов'язання збільшується на суму, що розраховується згідно наступної формули: С=Ц*К, де С- кінцева сума грошового зобов'язання; Ц- вартість проведеної рекламної компанії на одній рекламній площині; К- коефіцієнт збільшення, що дорівнює 1,3.

Судом встановлено, що прострочення платежу з боку відповідача було більше 2 місяців. Договором передбачено наслідки прострочення у вигляді застосування коефіцієнту збільшення до суми боргу, у разі такого прострочення. А тому суд визнає вимоги позивача обгрунтвоаними та такими, що підлягають задоволенню у сумі 4069,80 грн.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, оскільки, спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, суд покладає на нього судовий збір у повному обсязі.

У клопотанні від 13.10.2016 № 114 позивач просив повернути оригінали документів, наданих до матеріалів справи, після розгляду справи і ухвалення рішення.

Згідно ст. 40 ГПК України оригінали письмових доказів, що є у справі, за клопотанням підприємств та організацій повертаються їм після вирішення господарського спору та подання засвідчених копій цих доказів.

Позивач надавав оригінали документів, копії яких додані ним до позовної заяви.

Оскільки, копії документів є в матеріалах справи, господарський спір вирішено укладенням мирової угоди, суд вважає за необхідне повернути позивачу за його клопотанням надані оригінали документів.

Враховуючи викладене, керуючись п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 32-34, 40, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Припинити провадження у справі в частині вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 9566,00 грн., в зв'язку з відсутністю предмету спору.

2. Позов задовольнити частково.

3. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРТ Медіа" (03115, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 136, другий поверх літера А, ідентифікаційний код 36477269) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бомонд" (65028, м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, буд. 40; ідентифікаційний код 25420890) 3% річних у розмірі 850 (вісімсот п'ятдесят) грн. 71 коп., втрати від інфляції у розмірі 10339 (десять тисяч триста тридцять дев'ять) грн. 18 коп., розрахунок за п. 2.2.19 договору у розмірі 4069 (чотири тисячі шістдесят дев'ять) грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

6. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Бомонд" (65028, м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, буд. 40; ідентифікаційний код 25420890) оригінали наданих до матеріалів справи документів: оригінал договору № 0213 від 01.01.2013 на 9 аркушах; оригінал додаткової угоди від 16.12.2013 на 1 аркуші; оригінал додатку № 8 від 17.12.2013 на 1 аркуші; оригінал акту здачі-прийняття виконаних робіт, послуг № ОУ-0000017 від 31.01.2014 на 1 аркуші; оригінал податкової накладної від 31.01.2014 № 19 на 1 аркуші; оригінал рахунку № 16 від 03.01.2014 на 1 аркуші; оригінал фіскального чеку № 887 на 1 аркуші; оригінал рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 887 на 1 аркуші.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.11.2016.

Суддя Усатенко І.В.