РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016Справа №910/17515/16
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом комунального підприємства " Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 9 751,02 грн.

від позивача: Барзікова Т.А. - представник за довіреністю № 699 від 29.12.2015 р.;

від відповідача: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 9 751,02 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27.11.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 170 оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до п. 1.2. договору орендодавець на підставі розпорядження голови Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № 1103 від 02.10.2009 року та ордеру № 248 від 03.11.2009 року передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 103,1 кв. м під надання побутових послуг: ремонт електротоварів.

27.11.2009 року сторони підписали Акт прийому-передачі нежитлового приміщення.

П. 3.1. передбачено, що орендна плата розраховується відповідно до методики базових орендних ставок, затверджених рішенням Святошинської районної в м. Києві ради № 41 від 31.10.2006 року і складає три тисячі вісімсот шістдесят шість грн. 25 коп. за перший місяць оренди відповідно до розрахунку орендної плати (згідно додатку № 1 до цього договору). ПДВ сплачується орендарем окремо від орендної плати у розмірі і в порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідач не виконав свої зобов'язання щодо сплати орендної плати та відшкодування плати за землю за грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року і станом на 20.09.2016 року заборгованість відповідача становить 9 751,02 грн.

Враховуючи вищезазначене позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості в сумі 9 751,02 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 27.09.2016 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 17.10.2016 року.

Представники сторін в судове засідання 17.10.2016 року не з'явилися, вимоги ухвали суду від 27.09.2016 р. не виконали, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 17.10.2016 року розгляд справи перенесено на 07.11.2016 року.

Представник відповідача у судове засідання 07.11.2016 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 27.09.2016 р. не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 018.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

У відповідності до ст. 87 ГПК України ухвали суду було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві, а саме: АДРЕСА_2, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 07.11.2016 року є місцезнаходженням відповідача.

Стаття 64 ГПК України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

27.11.2011 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 170 оренди нежитлового приміщення.

Відповідно до п. 1.2. договору орендодавець на підставі розпорядження голови Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації № 1103 від 02.10.2009 року та ордеру № 248 від 03.11.2009 року передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 103,1 кв. м під надання побутових послуг: ремонт електротоварів.

Частиною 1 статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.1 ст. 765 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

У відповідності до приписів ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" термін, на який укладається договір оренди є істотною умовою договору оренди.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

П. 9.1. договору оренди встановлено, що цей договір діє з 27.11.2009 року по 27.10.2012 року. Однак, відповідач продовжував користуватись даним приміщенням.

Відповідно до ч. 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

П. 3.1. передбачено, що орендна плата розраховується відповідно до методики базових орендних ставок, затверджених рішенням Святошинської районної в м. Києві ради № 41 від 31.10.2006 року і складає три тисячі вісімсот шістдесят шість грн.. 25 коп. за перший місяць оренди відповідно до розрахунку орендної плати (згідно додатку № 1 до цього договору). ПДВ сплачується орендарем окремо від орендної плати у розмірі і в порядку, визначеному чинним законодавством.

Відповідно до п. 3.2. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції.

Відповідно до п. 3.9. договору у випадку закінчення терміну дії договору орендна плата та інші, передбачені цим договором платежі, сплачуються орендарем по день фактичної здачі орендованого приміщення згідно акта прийому-передачі.

Відповідно до п. 3.3 договору орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця з урахуванням щомісячного індексу інфляції на рахунок орендодавця, зазначений в п. 11 даного договору.

Відповідно до п. 3.6. договору крім орендної плати орендар відшкодовує амортизаційні відрахування за орендоване майно та плату за землю.

На виконання умов договору орендодавцем прийнято об'єкт оренди у користування, що підтверджується актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 27.11.2009 року.

Частина 5 статті 762 Цивільного кодексу України визначає, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" однією із істотних умов договору оренди та основним обов'язком орендаря є сплата орендних платежів з урахуванням індексу інфляції.

Частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначається, що орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідні положення також визначаються у ч.1 статті 193 ГК України.

Згідно зі статтею 525 ЦК України та ч.7 статті 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, крім випадку коли право такої відмови встановлено договором або законом.

Станом на день подання позову об'єкт оренди відповідачем позивачу не повернений.

Відповідач виконав свої зобов'язання щодо сплати орендної плати частково. Відповідно до наданих рахунків, копії яких знаходяться в матеріалах справи, заборгованість відповідача з сплати орендної плати та відшкодування плати за землю за грудень 2014 року, січень та лютий 2015 року станом на 20.09.2016 року становить 9 751,02 грн.

Відповідно до п. 4.2 договору орендар зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші витрати, пов'язані х утриманням приміщення, які покладені законодавством на орендодавця відносно займаної площі.

Таким чином, оскільки відповідач всупереч приписів закону та положень укладеного між сторонами договору, не виконав своїх зобов'язань щодо оплати орендної плати та відшкодування плати за землю у строки передбачені договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 9 751,02 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 2 ст. 49, ст. 75, ст. ст.ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва" (03134, м. Київ, вул. Симиренка, 17, ідентифікаційний код 36037999) заборгованість у сумі 9 751 (дев'ять тисяч сімсот п'ятдесят одну) грн. 02 коп. та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 15.11.2016 року.

Суддя С.М. Мудрий