ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.11.2016 Справа № 920/873/16

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міськсумиліфт» (м. Суми)

до - Приватного ремонтно-будівельного підприємства «Рембуд» (м. Суми)

про стягнення 22187 грн. 62 коп.

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача: Тіунова І.С.,

від відповідача: Шапаренко С.А.

У засіданні брали участь: секретар судового засідання - Т.Д. Бублик.

Суть спору: Позивач просить суд стягнути з відповідача 21448 грн. 40 коп. боргу, 674 грн. пені, 65 грн. 22 коп. 3% річних за неналежне виконання відповідачем укладеного між сторонами 25.05.2016 договору № 25-05/16.

Відповідач у відзиві проти позовних вимог заперечує, оскільки позивачем завищена вартість виконаних робіт та не надані відповідачу акти приймання-передачі виконаних робіт, а тому вимоги є неправомірними та задоволенню не підлягають.

В судовому засіданні 03.11.2016 було оголошено перерву до 17.11.2016.

Представник позивача в судовому засіданні усно пояснив, що наполягає на задоволенні заявлених вимог.

Позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи доказів по справі, а також надав письмові пояснення.

Суд визнав клопотання правомірним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні усно зазначив, що проти позову заперечує, однак факт того, що роботи проведені позивачем не заперечує, підтверджує факт підписання договору від 25.05.2016 № 25-05/16 КР та те, що змін до договору стосовно ціни сторонами не вносилось, а ціна робіт, в порівнянні з встановленою в договорі, не завищена.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами 25.05.2016 було укладено договір № 25-05/16 КР на капітальний ремонт житлового фонду - капремонт ОДС ліфтів житлового будинку № 25 по вул. Д. Коротченка (надалі - Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору відповідач доручає, а позивач зобов'язується на власний ризик виконати у відповідності до умов даного Договору роботи, а відповідач зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 2. 1 Договору вартість всіх робіт за даним Договором складає 42896 грн. 82 коп.

Згідно до п. 2.2 Договору відповідач до початку виконаних робіт перераховує позивачу аванс в розмірі 50% від договірної ціни.

30.05.2016 відповідач перерахував позивачу 21448 грн. 42 коп.

Згідно до п. 2.3 Договору остаточний розрахунок за цим Договором здійснюється відповідачем з урахуванням якості виконаних робіт, на підставі підписаних уповноваженими представниками сторін акту-здачі приймання робіт КБ-2в, протягом 5 банківських днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 4.2 Договору виконані роботи приймаються замовником з обов'язковим складанням відповідного акту здачі-приймання робіт (КБ-2), який підписується уповноваженими представниками сторін.

Позивач виконав для відповідача роботи, які передбачені умовами Договору, що підтверджується наступним: копією акту приймання виконаних робіт за червень 2016 року; копією рахунку на оплату виконаних робіт на суму 21448 грн. 40 коп.; копією довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат; копією акту взаємних розрахунків за період з 01.04.2016 по 16.09.2016; інформацією по підключенню ОДС ліфтів по вул. Д. Коротченка, 25.

20.09.2016 позивач направив відповідачу вищезазначені документи, які отримані відповідачем 27.09.2016, що відповідачем не заперечується, однак вони були повернуті відповідачем позивачу без підпису 28.09.2016.

Відповідач за надані послуги 21448 грн. 40 коп. не сплатив, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач зазначає, що акти були повернуті без підпису позивачу, в зв'язку з: закінченням 30.07.2016 терміну дії Договору; неможливістю оформлення актів КБ-2 в вересні за червень 2016; зміною директора підприємства; завищенням вартості комплектуючих; порушенням умов Договору.

Згідно до ст. 175 ГК України визначено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, крім іншого, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Договір є джерелом матеріального права при вирішенні спору і підлягає застосуванню у повному обсязі згідно зі статтями 6, 11 ЦК України (Постанова Верховного Суду України від 08.04.2014 у справі № 3-7гс14, яка, відповідно до ст. 82 ГПК України, підлягає врахуванню при прийнятті рішення).

Як вже зазначалось, між сторонами виникли майнові зобов'язання (відносини підряду), а саме 25.05.2016 було укладено договір № 25-05/16 КР на капітальний ремонт житлового фонду - капремонт ОДС ліфтів житлового будинку № 25 по вул. Д. Коротченко.

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплені їх печатками.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом не дійсним.

Укладений між сторонами Договір є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним, а тому згідно ст.ст. 526, 629 ЦК України, ст.ст. 175,193 ГК України зобов'язання за цим Договором підлягали обов'язковому виконанню їх сторонами.

Жодних змін стосовно ціни Договору сторони в належній формі не укладали і не підписували.

Таким чином, двосторонній характер Договору зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків.

Тобто, з укладенням такого Договору позивач прийняв на себе обов'язок виконати роботи і водночас набуває права вимагати її оплати, а відповідач у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату робіт та водночас набуває права вимагати позивача виконання робіт.

Договір був належним чином виконаний, що не заперечується і самим відповідачем, зокрема роботи були проведені, акти позивач відповідачу направляв.

Отже, щодо позиції відповідача про завищення вартості комплектуючих, то, як було зазначено вище, ціна на ремон включала ціну на закупівлю запчастин і матеріалів, була вільно і самостійно обумовлена сторонами у Договорі, сторонами у належній формі не змінювалась, а тому посилання на завищення вартості є необгрунтованим і неправомірним.

Стосовно посилання відповідача на закінчення строку дії Договору, то зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

За загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України, ст. 202 ГК України). Ці підстави наведено у ст. ст. 599 - 601, 604- 609 ЦК України.

Системний аналіз зазначених норм приводить до висновку, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, що лишилось невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Отже, саме по собі закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку (Постанова Верховного суду України 2015.06.24 № 3-192гс15, яка, відповідно до ст. 82 ГПК України, підлягає врахуванню при прийнятті рішення).

Крім того, в постанові Верховного Суду України від 02.10.2012 року по справі № 23/236, яка, відповідно до ст. 82 ГПК України підлягає врахуванню при прийнятті рішення, встановлено, що частиною четвертою статті 882 ЦК передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Таким чином, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов'язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором.

Отже, наявність у матеріалах справи вищезазначеного акту свідчить про факт реального виконання робіт.

Посилання на затримки в оформленні актів не можуть бути підставою для звільнення від обов'язку виконати умови Договору.

Сторони у Договорі визначили акт приймання-передачі виконаних робіт суттєвим елементом встановлених між ними правовідносин і встановили (п. 4.4. Договору) підстави відмов від підписання акту - при наявності зауважень, або виявленні недоліків чи дефектів, складається відповідний двосторонній акт, в якому перераховується всі недоліки та дефекти. Підрядник після підписання із замовником акту про недоліки або дефекти в роботі повинен ліквідувати їх протягом трьох днів за власний рахунок і повідомити про це замовника.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі N 1-26/2011 та Рішенням Конституційного суду України від 1 грудня 2004 року по справі N 1-10/2004 сторони при виконання договорів повинні діяти добросовісно і справедливо по відношенню до іншої сторони договору, повинні фактично виконувати умови Договору, а не ухилятись від виконання обов'язків з формальних причин.

Роботи позивачем виконані, відповідач не заперечує факт виконання, питань стосовно якості відповідач не заявляв, від прийняття робіт, відповідно до п. 5.4.1 Договору, у разі виявлення недоліків, не відмовлявся, ціни були встановлені сторонами в Договорі, ініціювання змін у даний Договір, відповідно до п. 5.4.5 Договору, відповідачем не проводилось.

Отже, відповідач свого обов'язку не виконав - кошти сплачені відповідачем позивачу не були, що є недобросовісним по відношенню до іншої сторони Договору.

Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач не надав ні доказів сплати боргу, а докази надані відповідачем суд визнає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, то суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 21448 грн. 40 коп. боргу є правомірною, обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на зміну директора, як на одну з підстав правомірності непідписання акту, оскільки трудові відносини юридичної особи відповідача з керівником такої юридичної особи не є предметом даного спору і не може бути підставою для несплати за виконану позивачем роботу.

Порушення умов Договору з боку позивача, про яке зазначає відповідач, не є предметом даного спору і може бути предметом розгляду окремого позову відповідача до позивача про невиконання ним умов Договору, відповідно до п. 8.1.-8.2 Договору.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 674 грн. пені (на підставі п. 8.3. Договору) та 65 грн. 22 коп. (на підставі ст. 625 ЦК України), за період з 31.07.2016 по 05.09.2016.

Відповідно до Договору акт підтверджує факт отримання відповідачем результату виконаних позивачем робіт.

Як встановлено судом, 20.09.2016 позивач направив відповідачу вищезазначені документи, які отримані відповідачем 27.09.2016, а тому у відповідача був 5 денний строк оплати, відповідно до п. 2.3 Договору, після чого виникло порушення господарського зобов'язання і право позивача на вимогу пені та 3% річних.

Із змісту ст. 193 та ст. 218 ГК слідує, що підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором, є порушення зобов'язання.

Згідно із ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідальність за порушення зобов'язань відповідачем встановлена п. 8.2 Договору.

Аналіз вищезазначених доказів та норм законодавства свідчить, що для притягнення до відповідальності необхідно перш за все встановити факт порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов'язань та період порушення.

Позивачем визначений період для нарахування пені та 3% річних з 31.07.2016 по 05.09.2016, а акти виконаних робіт були направлені відповідачу лише 20.09.2016. Таким чином, позивач невірно визначив період нарахування штрафних санкцій до моменту виникнення у відповідача обов'язку по сплаті основного боргу згідно із умовами Договору.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного ремонтно-будівельного підприємства «Рембуд» (вул. Черепіна, 50 б, м. Суми, 40034, код 21116965) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Міськсумиліфт» (пров. Громадянський, 7, м. Суми, 40021, код 34743322) 21448 грн. 40 коп. боргу, 1332 грн. 09 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 21.11.2016.

Суддя О.Ю. Резніченко