РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" листопада 2016 р. Справа № 918/558/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Крейбух О.Г.

судді Дужич С.П. ,

судді Павлюк І. Ю.

при секретарі Михальчук В.К.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 господарства "Ім.Шевченка" на рішення господарського суду Рівненської області (суддя Торчинюк В.Г.) від 16.08.2016 р. у справі № 918/558/16

за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО"

до Фермерське господарство "Ім.Шевченка"

про стягнення заборгованості в сумі 530 153,43 грн.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 16.08.2016 року у справі № 918/558/16 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТ-АГРО" до відповідача ОСОБА_3 господарства "ім.Шевченка" про стягнення 531785,10 грн. (з урахуванням заяви про виправлення описки у прохальній частині позовної заяви) задоволено.

Стягнуто з ФГ "ім.Шевченка" на користь ТОВ "ЮТ-АГРО" 473 000,00 грн. основного боргу, 5 400,00 грн. інфляційних втрат, 21 597,26 грн. 25 процентів річних та 31 787,84 грн. пені, 7 976,78 грн. судового збору.

Відповідач ФГ "Ім.Шевченка", не погоджуючись з прийнятим рішенням, звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 16.08.2016 року у справі № 918/558/16 скасувати та постановити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- договори на отримання поворотної фінансової допомоги за своєю суттю мають бути безпроцентними та безоплатними. А тому стягнення позивачем плати за такими договорами: пені, річних та інфляційних втрат є не припустимим.

- ТОВ "ЮТ-АГРО" не мало право на вчинення правочинів про надання поворотної фінансової допомоги, поскільки здійснення діяльності у сфері надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню;

- укладені договори на отримання поворотної фінансової допомоги підпадають під ознаку удаваних правочинів, поскільки при їх вчиненні сторони мали на увазі надання безповоротної фінансової допомоги.

Таким чином, скаржник вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог; просить рішення господарського суду Рівненської області від 16.08.2016 року у даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти доводів та вимог скарги, вказавши, що господарський суд Рівненської області при винесенні рішення правомірно застосував норми матеріального та процесуального права, повністю зясував обставини справи та дослідив докази у справі, постановив законне та обгрунтоване рішення, а тому просить оскаржуване рішення залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити /а.с.108-111/.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 23.09.2016 року у справі № 918/558/16 апеляційну скаргу прийнято до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І., суддя Коломис В.В. та призначено до розгляду на 02.11.2016 року /а.с.98/.

Автоматизованою системою документообігу суду на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського апеляційного господарського суду від 01.11.2016р. у справі № 918/558/16 проведено автоматичну зміну складу колегії суддів у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Коломис В.В. та у звязку з тимчасовою неправцездатністю судді Юрчука М.І. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Дужич С.П., суддя Павлюк І.Ю., про що складено протокол автоматичної зміни складу колегії суддів від 01.11.2016р.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.11.2016р. апеляційну скаргу ФГ "Ім.Шевченка" та справу № 918/558/16 прийнято до провадження у новому складі суду: головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Дужич С.П., суддя Павлюк І.Ю. /а.с.113-116/

Ухвалою суду від 02.11.2016р. розгляд справи відкладено на 16.11.2016р.

16.11.2016р. в судовому засіданні представники відповідача та позивача підтримали свої доводи та заперечення, викладені відповідно в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТ-Агро" (надалі позикодавець, позивач) та ФГ "Ім. Шевченка" (надалі позичальник, відповідач, апелянт) укладено Договір про надання поворотної позики № 03-П/03/2015 (надалі Договір-1, а.с.11).

30 квітня 2015 року між ТОВ "ЮТ-Агро" та ФГ "Ім.Шевченка" укладено Договір про надання поворотної позики № 05-П/04/2015 (надалі Договір-2, а.с.12).

29 травня 2015 року між ТОВ "ЮТ-Агро" та ФГ "Ім.Шевченка" укладено Договір про надання поворотної позики № 01-П/05/2015 (надалі Договір-3, а.с.13).

03 червня 2015 року між ТОВ "ЮТ-Агро" та ФГ "Ім.Шевченка" укладено Договір про надання поворотної позики № 01-П/06/2015 (надалі Договір-4, а.с.14).

Пунктом 1.1 договорів передбачено, що Позикодавець надає Позичальнику поворотну фінансову допомогу, а Позичальник зобов'язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених даними договорами.

Пунктами 2.3 договорів встановлено, що поворотна фінансова допомога надається позикодавцем позичальнику шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок позичальника.

Згідно пунктів 2.1, 3.1 договорів фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі:

- Договір-1 - 150 000 грн., підлягає поверненню до 31 березня 2016 року;

- Договір-2 - 150 000 грн., підлягає поверненню до 30 квітня 2016 року;

- Договір-3 - 150 000 грн., підлягає поверненню до 29 травня 2016 року

- Договір-4 - 23 000 грн., підлягає поверненню до 03 червня 2016 року.

Пунктами 4.1 договорів визначено, що сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов'язань за даними договорами відповідно до чинного законодавства України.

Вищезазначені договори вступають в силу з моменту їх підписання та діють до повного виконання сторонами їх зобов'язань за договорами (пункт 8.1 договорів).

Вказані угоди підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками зазначених субєктів господарювання.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази недійсності чи розірвання договорів про надання поворотної позики від 31 березня 2015 року, 30 квітня 2015 року, 29 травня 2015 року та 03 червня 2016 року (відповідні судові рішення з цього приводу).

На виконання умов договорів ТОВ «Ют-Агро» перераховано на рахунок ФГ «Ім.Шевченка» грошові кошти у загальній сумі 473 000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- від 31 березня 2015 року № 3807 на суму 150 000 грн. /а.с.15/,

- від 30 квітня 2015 року № 4015 на суму 150 000 грн. /а.с.16/,

- від 29 травня 2015 року № 4176 на суму 134 000 грн. /а.с.17/,

- від 29 травня 2015 року № 3 на суму 16 000 грн. /а.с.18/,

- від 03 червня 2015 року № 16 на суму 23 000 грн. /а.с.19/.

ФГ «Ім.Шевченка» зобовязання за договорами про надання поворотної позики належним чином не виконано та не повернуто суму поворотної позики у загальному розмірі 473 000 грн., а саме:

- до 31 березня 2016 року - в розмірі 150 000 грн.,

- до 30 квітня 2016 року - в розмірі 150 000 грн.,

- до 29 травня 2016 року - в розмірі 150 000 грн.,

- до 03 червня 2016 року - в розмірі 23 000 грн.

Неповернення відповідачем поворотної позики у загальній сумі 473 000 грн. слугувало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення 531785,10 грн., в т.ч. 473 000,00 грн. основного боргу, 5 400,00 грн. інфляційних втрат, 21 597,26 грн. 25 процентів річних та 31 787,84 грн. пені.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші право чини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України (надалі ГК України), господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 статті 179 ГК України визначено, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і не господарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно частин 1, 7 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно із статтею 526 ЦК України та статтею 193 ГК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК України якщо у зобовязані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що позивач згідно умов договорів про надання поворотної позики перерахував для відповідача 150 000,00 грн. з строком повернення до 31 березня 2016 року, 150 000,00 грн. з строком повернення до 30 квітня 2016 року, 150 000,00 грн. з строком повернення до 29 травня 2016 року та 23 000,00 грн. з строком повернення до 03 червня 2016 року.

Відповідач позику позивачу у строки, зазначені в договорах, не повернув.

За наведеного, позовні вимоги про стягнення 150 000,00 грн. боргу за договором від 31 березня 2015 року № 03-П/03/2015, 150 000,00 грн. за договором від 30 квітня 2015 року № 05-П/04/2015, 150 000,00 грн. за договором від 29 травня 2015 року № 01-П/05/2015 та 23 000,00 грн. за договором від 03 червня 2015 року № 01-П/06/2015 є такими, що підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 31 787,84 грн. пені, в т.ч. у сумі 15 349,32 грн. за договором від 31 березня 2016 року за період з 31 березня 2016 року по 07 липня 2016 року; у сумі 10121,92 грн. за договором від 30 квітня 2016 року за період з 30 квітня 2016 року по 07 липня 2016 року; 5609,59 грн. за договором від 29 травня 2016 року за період з 29 травня 2016 року по 07 липня 2016 року; 707,01 грн. за договором від 03 червня 2016 року за період з 03 червня 2016 року по 07 липня 2016 року.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, при цьому статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (част.1 ст.546 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (част.1, 3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до част.1 ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Пунктами 4.2 договорів сторони погодили, що у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник сплачує на користь позикодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а також двадцять п'ять відсотків річних за кожен день такого прострочення.

Поскільки прострочення відповідача по поверненню позики має місце, то позовні вимоги про стягнення пені є підставними та підлягають задоволенню у повному обсязі в сумі 31 787,84 грн. пені за розрахунком позивача, перевіреним судом та визнаним вірним.

Щодо вимог про стягнення 21597,26 грн. 25 % річних та 5400,00 грн. інфляційних втрат, в т.ч.:

- за договором про надання поворотної позики від 31 березня 2015 року № 03-П/032015 10068,49 грн. 25 % річних за період з 31.03.2016р. по 07.07.2016р. та 5 400,00 грн. інфляційних за період прострочення з 01.04.2016р. по 01.06.2016р. /а.с.20, 21/;

- за договором про надання поворотної позики від 30 квітня 2015 року № 05-П/04/2015 6986,30 грн. 25 % річних за період з 30.04.2016р. по 07.07.2016р. /а.с.23/;

- за договором про надання поворотної позики від 29 травня 2015 року № 01-П/05/2015 - 4 006,85 грн. 25 % річних /а.с.25/;

- за договором про надання поворотної позики від 03 червня 2015 року № 01-П/06/2015 535,62 грн. 25 % річних /а.с.27/.

Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що пунктом 4.2 договорів сторонами збільшено розмір процентів, які сплачуються від простроченої суми за прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, та встановлено їх розмір на рівні 25 % річних.

Поскільки прострочення відповідача по поверненню позики має місце, то позовні вимоги про стягнення 21597,26 грн. 25 % річних та 5400,00 грн. інфляційних втрат є підставними та підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача, перевіреним судом та визнаним вірним.

На підставі ст.49 ГПК України на відповідача покладається судовий збір за подання позовної заяви.

Згідно статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору. Рішення господарського суду Рівненської області від 16.08.2016р. у даній справі ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 16.08.2016 р. у справі № 918/558/16 залишити без змін, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 господарства "Ім.Шевченка"- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 918/558/16 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Павлюк І. Ю.