ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 листопада 2016 року Справа № 915/416/16
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Бакуліної С.В.,
суддів :Ходаківської І.П., Яценко О.В.
розглянувши матеріали касаційної скаргиДепартаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації
на постановуОдеського апеляційного господарського суду від 13.09.2016
у справі№ 915/416/16
господарського суду Миколаївської області
за позовомЗаступника прокурора Миколаївської області
до1. Миколаївської обласної ради; 2. Управління з питань молоді та туризму Миколаївської обласної державної адміністрації; 3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Н АВТО"; 4. Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації
третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Миколаївська обласна державна адміністрація
провизнання незаконним та скасування рішення Миколаївської обласної ради №10 від 16.04.2015 в частині включення до переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, які підлягають приватизації у 2015 році цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта Шмідта П.П.; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12.06.2015; зобов'язання повернути дитячий оздоровчий табір ім. лейтенанта Шмідта у власність територіальних громад, сіл, селищ, міст Миколаївської області

В С Т А Н О В И В :

Подана касаційна скарга Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у справі № 915/416/16 не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки вона не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до положень частини 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Однак, скаржником до касаційної скарги не додано доказів сплати судового збору у встановленому законом розмірі. Натомість заявником касаційної скарги подано заяву про відстрочення сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" через фінансове становище, пов'язане з тим, що сплата суми судового збору потребує проведення певної процедурної роботи з органами Державного казначейства та часу для здійснення платіжних операцій, а також підготовлено наказ в якості підстави для органів Держказначейства здійснити необхідні платіжні операції по сплаті судового збору, у розмірі 1653,60 грн.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Скаржником не наведено доказів того, що його майновий стан перешкоджав йому сплатити судовий збір у встановленому порядку і розмірі.

З огляду на наведене подане скаржником клопотання про відстрочення сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Також колегія суддів виходить із такого.

Згідно з ч. 4 ст. 111 Господарського процесуального кодексу України до скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст. 44 Господарського процесуального кодексу України).

Так, стаття 4 Закону України "Про судовий збір" встановлює, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання касаційної скарги до господарського суду на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви і скарги (підпункт "5" пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції до 01.09.2015) за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становила 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 1 378,00 грн.

В даній справі заявлено три самостійні позовні вимоги немайнового характеру про визнання незаконним та скасування рішення Миколаївської обласної ради №10 від 16.04.2015 в частині включення до переліку об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Миколаївської області, які підлягають приватизації у 2015 році цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. лейтенанта Шмідта П.П.; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 12.06.2015; зобов'язання повернути дитячий оздоровчий табір ім. лейтенанта Шмідта у власність територіальних громад, сіл, селищ, міст Миколаївської області. Скаржник оскаржує постанову в повному обсязі.

За подання касаційної скарги у даній справі судовий збір мало бути сплачено в сумі 4960,80 грн.

Таким чином, подання касаційної скарги без документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі відповідно до пункту 4 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України є підставою для повернення касаційної скарги без розгляду.

До того ж, касаційну скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про відновлення цього строку (касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у справі №915/416/16 подано 07.10.2016, згідно відбитку штемпелю на поштовому відправленні; останній день строку надіслання скарги - 04.10.2016).

Враховуючи викладене, керуючись статтями 86, 110, 111, пунктами 4, 5 частини 1 статті 111-3 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України, -

У Х В А Л И В:

Заяву Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації про відстрочку сплати судового збору - відхилити.

Касаційну скаргу Департаменту економічного розвитку та регіональної політики Миколаївської облдержадміністрації на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 13.09.2016 у справі № 915/416/16 Господарського суду Миколаївської області повернути без розгляду.

Головуючий-суддя С. Бакуліна

Судді І. Ходаківська

О. Яценко