ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
10 листопада 2016 р. Справа № 920/1294/15
Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Здоровко Л.М., суддя Шутенко І.А.,
при секретарі Євтушенко Є.В.,
за участю представників:
від апелянта - Курченко О.О. - за довіреністю від 08.07.2016р.,
ліквідатор - не з'явився,
від боржника - Білик С.І. - за довіреністю від 12.01.2016р.
від кредитора ПП "Деол Трейд" - Борисов С.І. - за довіреністю від 27.01.2016р. №2016/2,
від кредитора ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - за довіреністю від 24.03.2016р.,
від кредитора ПФ "Ордекс" - Короза ДС. - за довіреністю від 01.04.2016р.,
від інших кредиторів - не з'явились,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" (вх.№2523 С/2) на ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі № 920/1294/15,
про визнання банкрутом,
10.11.2016р. Харківським апеляційним господарським судом розглянуто апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" на ухвалу господарського суду Сумської області від 11.04.2016р. у справі № 920/1294/15 та за результатами розгляду прийнято постанову, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Оцінюючи матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність недоліків у діяльності кредитора Приватної фірми "Ордекс", зокрема, щодо юридичного забезпечення участі даного підприємства в судовому процесі.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.
Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі не конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.
Таким чином, кредитори зобов'язані протягом строку, встановленого ч.3 ст.95 вказаного Закону подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.
Відповідно до п.п. 36.7 п. 36 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013р. N 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)" заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, що ліквідується власником, подаються безпосередньо до господарського суду та оплачуються судовим збором. Розгляд грошових вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарським судом затверджується реєстр вимог кредиторів.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону про банкрутство заява кредитора має містити: найменування господарського суду, до якого подається заява; ім'я або найменування боржника, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); ім'я або найменування кредитора, його місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи та реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); розмір вимог кредитора до боржника з окремим зазначенням суми неустойки (штрафу, пені); виклад обставин, які підтверджують вимоги до боржника, та їх обґрунтування; відомості про наявність заставного майна боржника, яке є забезпеченням вимог; перелік документів, які додаються до заяви.
До заяви в обов'язковому порядку додаються докази сплати судового збору, докази надсилання копії заяви боржнику і розпоряднику майна, а також документи, які підтверджують грошові вимоги до боржника.
Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються суду в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.
Як вбачається з матеріалів справи, ПФ "Ордекс" на підтвердження заявлених у справі кредиторських вимог до боржника до господарського суду першої інстанції надано договір про відступлення права вимоги від 27.02.2015р. та договір безвідсоткової позики від 20.12.2013р. (т.4, а.с. 146,147).
Оскільки господарський суд не зв'язаний висновками боржника і розпорядника майна за результатами розгляду кредиторських вимог і перевіряє законність та обґрунтованість заявлених до боржника вимог в повному обсязі, ухвалою господарського суду апеляційної інстанції було запропоновано ПФ "Ордекс" надати первинні документи в обґрунтування заявлених кредиторських вимог у справі про банкрутство ТОВ "Славяни".
Таким чином, судом апеляційної інстанції було вжито всіх необхідних заходів у відповідності з приписами ч.3 ст.4-3 ГПК України, з метою створення учасникам процесу необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.
06.09.2016р. зазначеним учасником судового процесу було надано господарському суду апеляційної інстанції оригінали додаткової угоди до договору про відступлення права вимоги від 27.02.2015р., укладеної 02.03.2015р. між фізичною особою ОСОБА_8 та ПФ "Ордекс", договору безвідсоткової позики від 01.04.2011р. та доповнення від 30.12.2011р. № 1 до договору безвідсоткової позики від 01.04.2011р.
Разом з тим, вказані документи в порушенням вимог ст. 33 Господарського процесуального кодексу України не було надано по місцевого господарського суду при поданні заяви з кредиторськими вимогами (вх.№2636 від 25.11.2015р.).
ПФ "Ордекс" при поданні вказаного доказу лише до господарського суду апеляційної інстанції в порушення вимог ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України не надало належного обґрунтування неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.
Відповідно до п. 19 листа Вищого господарського суду України від 14.12.2007р.01-8/973 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права" відповідно до частини першої статті 101 ГПК у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.
З урахуванням наведеного законодавчого припису суд апеляційної інстанції, приймаючи додаткові докази, має викладати мотивувальну частину своєї постанови із зазначенням відповідного обґрунтування заявником неможливості їх подання суду першої інстанції та з оцінкою апеляційною інстанцією такого обґрунтування.
В ході апеляційного перегляду даної справи, враховуючи, що вказаними документами лише обґрунтовується той обсяг грошових зобов'язань боржника перед ПФ "Ордекс" та підстави виникнення, який вже був предметом розгляду господарського суду першої інстанції в межах поданої заяви з кредиторськими вимогами (вх.№2636 від 25.11.2015р.), судова колегія, керуючись повноваженнями, наданими ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи залучила вказані документи до матеріалів справи в якості належних доказів на підтвердження грошових вимог ПФ "Ордекс" до боржника.
Крім того, судовою колегією було встановлено, що ПФ "Ордекс" господарському суду апеляційної інстанції на підтвердження заявлених кредиторських вимог, визначених в поданій заяві (вх.№ 2636 від 25.11.2016р.), було надано доповнення №2 до договору безвідсоткової позики від 01.11.2011р., який не є правовою підставою щодо виникнення заявленої заборгованості боржника перед кредитором, у зв'язку з чим не було прийняте судом в якості належного доказу в даному спорі.
Згідно з частиною 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження обставин справи.
На думку колегії суддів, вищевказані порушення, допущені Приватною фірмою "Ордекс" при поданні заяви з кредиторськими вимогами до місцевого господарського суду, а також необґрунтованість причин подання додаткових документів при викладенні заперечень на подану апеляційну скаргу дають підстави для висновку колегії суддів про наявність у діях даного учасника процесу зловживання своїми процесуальними правами.
Відповідно до ст. 90 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.
Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, в порядку та розмірі, передбачених частиною першою статті 119 цього Кодексу.
Враховуючи викладені вище обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про деякі недоліки в роботі представників товариства стосовно юридичного супроводу даної справи, що є підставою для винесення окремої ухвали, якою керівництво ПФ "Ордекс" має бути повідомлено про вказані недоліки з метою вжиття відповідних заходів щодо приведення роботи юридичного відділу у відповідність з вимогами чинного законодавства.
Керуючись статтею 86, 90 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду
Окрему ухвалу надіслати ПФ "Ордекс" для вжиття відповідних заходів щодо усунення вищезазначених недоліків.
Про вжиття вказаних заходів повідомити Харківський апеляційний господарський суд у місячний строк.
Роз'яснити ПФ "Ордекс", що невиконання судового рішення (окремої ухвали) є підставою для адміністративної відповідальності відповідно до ч. 1 ст. 185-6 КУпАП, а також кримінальної відповідальності відповідно до ст. 382 КК України.
Головуючий суддя Лакіза В.В.
Суддя Здоровко Л.М.
Суддя Шутенко І.А.