ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" листопада 2016 р. Справа № 914/1431/16

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Данко Л.С.

ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Львівобленерго б/н від 26.08.2016 р.

на рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2016 року

у справі № 914/1431/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства Львівобленерго, м.Львів

до відповідача: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

про визнання недійсним рішення №5 р/к від 25.03.2016 р. у справі №1-02-48/2015

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_2-представник;

від відповідача: ОСОБА_3 представник;

Представникам сторін в судових засіданнях розяснено права та обовязки, передбачені ст. ст. 20, 22 ГПК України.

Клопотань про здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку ст. 811 ГПК України, учасниками судового процесу не заявлено.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.08.2016 року у справі № 914/1431/16 (суддя Трускавецький В.П.) у позові відмовлено повністю.

ПАТ Львівобленерго подано апеляційну скаргу б/н від 26.08.2016 р., в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, не відповідає фактичним обставинам справи, судом неповно з»ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають матеріалам справи.

Скаржник вважає, що товариство не вчиняло порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з постачання електричної енергії за врегульованим тарифом шляхом дій щодо необгрунтованої відмови фермерському господарству «Поляна» у збільшенні договірної електричної потужності, оскільки Додаткова угода до договору про постачання електричної енергії істотною умовою якої згідно п.5.5 ПКЕЕ є величина договірної потужності укладена.

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду просить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на підстави, зазначені у відзиві.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач звернувся з клопотанням про зупинення провадження у справі № 914/1431/16 до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі № 914/1382/16, яка розглядається Господарським судом Львівської області, оскільки предметом спору у справі є внесення змін до договору про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006р. (далі Додаткова угода), на якій базується рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2016 року №5 р/к про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі №1-02-48/2015

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши пояснення та заперечення представників сторін, суд встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України за результатами розгляду справи №1-02-48/2015 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, згідно розпорядження №48 рп/к від 05.06.2015р. за заявою фермерського господарства «Поляна» щодо комплексу дій ПАТ «Львівобленерго» (у тому числі актів про порушення від 18.03.2015р., №027583 від 18.03.2015р. прийнято рішення від 25.03.2016 року №5 р/к про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі №1-02-48/2015 (том а.с.17-26), яким:

- визнано, що ПАТ "Львівобленерго" з 01.01.2013 до 25.03.2016 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Львівської області із часткою 100% у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі ПАТ "Львівобленерго";

- визнано дії позивача щодо необґрунтованої відмови ФГ "Поляна" у збільшенні договірної електричної потужності порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом, що може призвести до ущемлення інтересів споживача;

- зобовязано ПАТ "Львівобленерго" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- на ПАТ "Львівобленерго" накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

Як вбачається з доказів долучених до матеріалів справи, позивач 04.04.2016 р. отримав копію рішення відповідача від 25.03.2016 р., про що зроблено відмітку.

В оскарженому рішенні зазначено, що сфера діяльності ПАТ «Львівобленерго» у вигляді передачі і розподілу електричної енергії за врегульованим тарифом знаходиться у стані природної монополії, тому ПАТ «Львівобленерго» відповідно до ст.1,5 Закону України «Про природні монополії» є суб»єктом природної монополії.

Товарними межами ринку є постачання електричної енергії за регульованим тарифом до власних місцевих (локальних) електричних мереж ПАТ "Львівобленерго" розташованих у межах Львівської області.

Територіальними (географічними) межами ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом є територія Львівської області, у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) ПАТ "Львівобленерго".

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 10.08.2005р. №639 визначено, що територією здійснення ліцензованої діяльності для ПАТ «Львівобленерго» є Львівська область. За кожним із суб»єктів господарювання, що у 2015-2016р.р. мали ліцензії, в тому числі, позивач, закріплена територія здійснення ліцензованої діяльності, де розташовані місцеві (локальні) електричні мережі, що перебувають на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) кожного з ліцензіатів.

Часовими межами ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом визначено період з 01.01.2013 р. до 25.03.2016 р.

Розрахунок частки суб»єкта господарювання на ринку: частка ПАТ «Львівобленерго» на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) ПАТ "Львівобленрего" складає 100%.

З огляду на викладене, ПАТ «Львівобленерго» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом у часових межах 01.01.2015-31.03.2016 із часткою 100% у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі (у володінні, користуванні, оперативному управлінні тощо) ПАТ "Львівобленрего".

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Львівобленерго» в особі Миколаївського РЕМ надає послуги з постачання електричної енергії фермерському господарству «Поляна» на підставі договору про постачання електричної енергії №47-680 від 04.01.2006 р. Згідно з цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, зазначеною в додатку №9 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії зазначена в додатку №6 "Однолінійна схема" (а.с.29-40).

05 листопада 2013 року ФГ "Поляна" звернулось до Миколаївського РЕМ ПАТ "Львівобленерго" із заявою (вх. №213-1180) про долучення точки обліку до договору про постачання електроенергії №47680 від 04.01.2006 р. у звязку ізнабуттям у користування тракторної бригади, яка належала СГ ТОВ "Пролісок". Графік роботи: 6 р.д. 8 год/день.

Між ПАТ "Львівобленерго" та ФГ "Поляна" укладено додаткову угоду від 06.11.2013 р. до договору. Згідно з цією угодою енергопостачальна організація (позивач) і споживач (ФГ "Поляна") у звязку з взяттям в іпотеку тракторної бригади та зернотоку в с.Бродки, Миколаївського р-ну, що раніше належали СГ ТзОВ "Пролісок" домовились про внесення змін до договору в частині доповнення додатками: №4 "Порядок участі споживача у графіках обмеження електроспоживання та графіках аварійних відключень", №6 "Однолінійна схема", №9 "Перелік обєктів і точок комерційного обліку споживача", №11 "ОСОБА_2 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін". Відповідні додатки сторонами підписані та скріплені печатками.

У відповідь на звернення ФГ "Поляна" від 16.03.2015 р. з питань внесення змін до договору про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006р., ПАТ "Львівобленерго" скеровано лист від 19.03.2015 р. №134-1718, в якому позивач повідомив, що між ПАТ "Львівобленерго" та ФГ "Поляна" укладено договір про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006 р., відповідно до якого постачання електричної енергії здійснюється в приміщення ФГ "Поляна" в с. Бродки Миколаївського району при величині дозволеної потужності 50 кВт. По інших обєктах споживача, які розміщені в с. Бродки Миколаївського району, договори про постачання електричної енергії ПАТ "Львівобленерго" не укладало, документи, які передбачені п. 5.4 Правил користування електричною енергією і які є необхідними для укладення договору у товариства відсутні (том І а.с.145).

Також, у зазначеному листі ПАТ «Львівобленерго» повідомило ФГ «Поляна» про направлення актів про порушення №027583 від 18.03.2015р. та №027584 від 18.03.2015р., що були складені по об»єктах ФГ «Поляна» в с.Бродки Миколаївського району. В зазначених актах встановлено самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальної компанії з посиланням на пункти 1.3. 5.1, 7.6, 10.2 ПКЕЕ.

Львівським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України скеровано на адресу ПАТ "Львівобленерго" вимогу від 07.04.2015 р. №13/03-223 надати пояснення щодо причини скасування додаткових договорів про внесення змін до договору між сторонами у справі. У листі-відповіді ПАТ "Львівобленерго" від 20.04.2015 р. №112-2578 зазначено, що у товариства відсутня інформація щодо укладення цієї угоди; документи, які б оформлялись у звязку з виконанням сторонами умов цієї угоди теж відсутні, а дані зазначені в цій угоді не відповідають фактичним обставинам (том І а.с.221-222).

У листі Державної інспекції енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії у Львівській області від 24.04.2015 р. №23/03-227 (а.с.144), скерованому на адресу ФГ "Поляна" зазначено, що додатковою угодою від 06.11.2013 р. між ФГ "Поляна" та ПАТ "Львівобленерго" було затверджено ряд додатків до договору про постачання електричної енергії від 04.01.2006 р. Зокрема, однолінійну схему та перелік обєктів і точок комерційного обліку споживача, з якого вбачається, що сторонами договору встановлюється два нові обєкти (точки) комерційного обліку зерносховище та тракторна бригада, із приєднаною та дозволеною потужністю по 150кВт на кожен додатковий обєкт. Додаткову угоду та кожен додаток до договору про постачання електричної енергії підписано представником ПАТ "Львівобленерго" начальником Миколаївського РЕМ ОСОБА_4, який на час підписання даних документів діяв на підставі статуту та довіреності та скріплено відтиском печатки Миколаївського РЕМ ПАТ "Львівобленерго". Додаткова угода від 06.11.2013 р. набрала чинності з моменту її підписання сторонами, а відтак і дозволену та приєднану потужність по обєктах споживача було збільшено з 06.11.2013 р.

З огляду на наявні договірні правовідносини між постачальником (ПАТ "Львівобленерго") та споживачем (ФГ "Поляна") фактичну дозволену та приєднану потужність електроустановок споживача згідно з умовами додаткової угоди та додатків, затверджених нею було збільшено на 300 кВт.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 42 Конституції України визначено, що держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності. Не допускаються зловживання монопольним становищем на ринку, неправомірне обмеження конкуренції та недобросовісна конкуренція. Види і межі монополії визначаються законом.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про засади внутрішньої і зовнішньої політики" однією з основних засад внутрішньої політики в економічній сфері є розвиток конкуренції як основного чинника підвищення ефективності економіки, забезпечення дієвого регулювання діяльності природних монополій, недопущення проявів монополізму на державному та регіональному рівнях.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України Про Антимонопольний комітет України до повноважень Антимонопольного комітету України та його територіальних органів належать, зокрема, розгляд заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проведення відповідних розслідувань; прийняття передбачених законодавством про захист економічної конкуренції розпоряджень та рішень за заявами і справами.

Згідно із нормами пункту 11 частини 1 і частини 4 статті 7 Закону України Про Антимонопольний комітет України визначення меж товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб'єктів господарювання на цьому ринку належить до виключної компетенції органів Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" саме до компетенції Адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України віднесені повноваження щодо дослідження ринку, визначення меж товарного ринку, а також становища, в тому числі монопольного (домінуючого), суб'єктів господарювання на цьому ринку та прийняття відповідних з цих питань рішень (розпоряджень).

Згідно із ст. 1 Закону України Про захист економічної конкуренції конкуренцією є змагання між суб'єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб'єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб'єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб'єкт господарювання не може визначати умови обороту товару на ринку.

Відповідно до частини третьої та четвертої статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" монопольним (домінуючим) вважається становище суб'єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції. Монопольним (домінуючим) також може бути визнане становище суб'єкта господарювання, якщо його частка на ринку товару становить 35 або менше відсотків, але він не зазнає значної конкуренції, зокрема внаслідок порівняно невеликого розміру часток ринку, які належать конкурентам.

Водночас за змістом приписів статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що він зазнає значної конкуренції. Позивачем не подано доказів того, що він зазначає конкуренції на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом у межах території Львівської області.

Відповідно до п.1 ст.13 Закону України Про захист економічної конкуренції зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу (ч.ч.2, 3 ст.56 Закону)

Згідно із ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Частиною 1 статті 25 Господарського кодексу України визначено, що держава підтримує конкуренцію як змагання між суб'єктами господарювання, що забезпечує завдяки їх власним досягненням здобуття ними певних економічних переваг, внаслідок чого споживачі та суб'єкти господарювання отримують можливість вибору необхідного товару і при цьому окремі суб'єкти господарювання не визначають умов реалізації товару на ринку. Аналогічне за своєю суттю поняття відображено і в статті 1 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Як зазначалось вище, підставою прийняття рішення від 25.03.2016 року №5 р/к Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є встановлення у діях позивача зловживання монопольним становищем. ПАТ "Львівобленерго" з 01.01.2013 до 25.03.2016 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом на території Львівської області із часткою 100% у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі ПАТ "Львівобленерго".

Визнано дії позивача щодо необґрунтованої відмови ФГ "Поляна" у збільшенні договірної електричної потужності порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку постачання електричної енергії за регульованим тарифом, що може призвести до ущемлення інтересів споживача.

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 р. №15 розяснено, що господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами Антимонопольного комітету України відповідних правових норм, зокрема, Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням названого Комітету від 05.03.2002 N 49-р. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольного комітету України, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб'єкта господарювання на ринку.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, при проведені необхідних досліджень для визначення монопольного становища позивача відповідачем дотримано положення Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку.

З матеріалів справи не вбачається та позивачем не доведено, що він зазнавав значної конкуренції на ринку послуг з постачання електричної енергії за регульованим тарифом у межах території Львівської області, у межах розташування електричних мереж, які знаходяться на балансі ПАТ "Львівобленерго".

За таких обставин, судова колегія вважає правомірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість встановлення відповідачем монопольного становища ПАТ "Львівобленерго" в товарних, територіальних (географічних) та часових межах товарного ринку.

Для кваліфікації дій суб'єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов'язковим з'ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків. Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв'язку з відповідними діями таких суб'єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 4, 6, 8, 15 1, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції") (пункт 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 р. №15).

Взаємовідносини, що виникають у процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробником і постачальниками електричної енергії та споживачами регулюються Правилами користування електричною енергією, затв. постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996р. №28, яка зареєстр. в Міністерстві юстиції України 02.08.1996р. за №417/1442, дія яких поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

Відповідно до п.1.2 зазначених Правил постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом.

Договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається. Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача. (п.5.1 Правил).

Відповідно до пункту 1.8 Правил умови договорів про постачання електричної енергії, про спільне використання технологічних електричних мереж, про технічне забезпечення електропостачання споживача виконуються з дати їх підписання, якщо інші дати не передбачені умовами відповідних договорів.

Узгоджені сторонами обсяги очікуваного споживання електричної енергії та заявлені величини споживання електричної потужності оформлюються додатком до договору як договірні величини (п. 4.2 Правил).

До договорів, укладення яких передбачено цими Правилами, за взаємною згодою сторін можуть бути оформлені додатки. В додатках до відповідного договору обумовлюються технічні та організаційні особливості врегулювання відносин між сторонами. Додатки мають не суперечити законодавству України, в тому числі цим Правилам та нормативно-технічним документам (п. 5.22 Правил).

З огляду на викладене, кожен споживач, за наявності виробничих можливостей має право самостійно визначати ліміти очікуваного споживання електричної енергії на весь наступний календарний рік в розмірі кожного місяця та письмово подавати на затвердження енергопостачальній компанії.

Скаржник, посилаючись на неповноту з'ясування Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України обставин, які мають значення для справи зазначає, що була порушена процедура приєднання електроустановок ФГ "Поляна" до електричних мереж ПАТ "Львівобленерго", оскільки не було укладено договір про приєднання та не виконано комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення в результаті чого наявна схема електропостачання не може забезпечити вказану в додатковій угоді потужність у розмірі 300 кВт. А також позивач вказує на те, що відповідачем безпідставно зазначено у рішенні від 25.03.2016 року №5 р/к про необґрунтовану відмову ПАТ "Львівобленерго" фермерському господарству "Поляна" у збільшенні договірної електричної потужності, оскільки додатковою угодою до договору про постачання електричної енергії №47-680 від 04.01.2006 р., збільшено договірну потужність до 300кВТ і вона не визнана судом недійсною.

Однак, як зазначалось вище та вбачається із матеріалів справи, Антимонопольним комітетом України у рішенні від 25.03.2016 року №5 р/к і встановлено, що у відповідь на звернення ФГ "Поляна" від 16.03.2015 р. ПАТ "Львівобленерго" скеровано лист від 19.03.2015 р. №134-1718, в якому позивач повідомив, що між ПАТ "Львівобленерго" та ФГ "Поляна" укладено договір про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006 р., відповідно до якого постачання електричної енергії здійснюється в приміщення ФГ "Поляна" в с. Бродки Миколаївського району при величині дозволеної потужності 50 кВт. По інших обєктах споживача, які розміщені в с.Бродки Миколаївського району, договори про постачання електричної енергії ПАТ "Львівобленерго" не укладало, документи, які передбачені п. 5.4 Правил користування електричною енергією і які є необхідними для укладення договору у товариства відсутні.

Аналогічну позицію ПАТ "Львівобленерго" відображено у листі від 20.04.2015 р. №112-2578, скерованому Львівському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України на вимогу від 07.04.2015 р. №13/03-223 на запитання про причини скасування додаткових договорів про внесення змін до договору між сторонами справи. Зокрема, ПАТ "Львівобленерго" у листі-відповіді зазначило, що у товариства відсутня інформація щодо укладення додаткової угоди; документи, які б оформлялись у звяжу з виконанням сторонами умов цієї угоди теж відсутні, а дані зазначені в цій угоді не відповідають фактичним обставинам.

Здійснене відповідачем у рішенні від 25.03.2016 року №5 р/к дослідження відносно ФГ "Поляна" свідчить, що ПАТ "Львівобленерго" не мало законних підстав відмовляти зазначеному суб'єкту господарювання у виконанні умов додаткової угоди від 06.11.2013 р. до договору та збільшенні договірної дозволеної електричної потужності. Відтак, споживача електричної енергії було позбавлено можливості одержання додатково заявлених обсягів електричної енергії згідно умов додаткової угоди від 06.11.2013 р. до договору, що призвело до ущемлення інтересів суб'єкта господарювання. Зазначене було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку. За наявності конкуренції споживачі мали б можливість відмовитись від послуг постачальника, який його не влаштовує, та обрати іншого постачальника електричної енергії, якій діяв би в межах та на підставі чинного законодавства України.

Відповідно до п.2.11 Умов та правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 13 червня 1996 року N 15/1 ліцензіат в жодній формі не повинен зловживати своїм монопольним становищем, як це визначено в Законі України "Про захист економічної конкуренції" та інших актах законодавства, зокрема нормативно-правових актах Антимонопольного комітету України та НКРЕ.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" від 26.12.2011 р. №15 стаття 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не містить положень стосовно мінімальної кількості фактів (подій), яка вважалася б достатньою для кваліфікації дій суб'єктів господарювання за ознаками зловживання монопольним (домінуючим) становищем. Отже, навіть одноразове відповідне порушення, належним чином встановлене й доведене, може бути підставою для здійснення такої кваліфікації.

Таким чином, встановлення факту ущемлення прав споживача ПАТ "Львівобленерго" щодо відмови у визначенні величини споживання електричної енергії та потужності за новими обєктами, є достатньою підставою для встановлення зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Згідно із ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до абзацу 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Доводи наведені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують встановлених фактів, викладених у оскаржуваному рішенні відповідача та не доводять, що судом прийнято рішення в результаті неправильної оцінки обставин справи, неврахування ряду фактів, що мають істотне значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Щодо заявленого клопотання відповідача про зупинення провадження у справі № 914/1431/16 до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі № 914/1382/16, яка розглядається Господарським судом Львівської області, оскільки предметом спору у справі є внесення змін до договору про постачання електричної енергії №47680 від 04.01.2006р. (далі Додаткова угода), на якій базується рішення Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2016 року №5 р/к про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі №1-02-48/2015 судова колегія зазначає наступне.

Згідно норми ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені. Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин, які зумовили зупинення провадження у справі, тобто закінчення строку визначається вказівкою на подію.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, зокрема через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин. При цьому, пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають або можуть вплинути на збирання, подання та оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи і унеможливлюють розгляд спору до вирішення справи іншим судом через те, що не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному конкретному випадку з'ясовує як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, а також те, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Відповідно до п. 2.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.11 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Скаржник, заявляючи клопотання, зазначив, що обставини, встановлені рішенням Господарського суду Львівської області від у справі №914/1382/16, спростують обставини зазначені в рішенні Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.03.2016 року №5 р/к про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у справі №1-02-48/2015.

Разом з цим, відповідно до положень ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. У разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

ПАТ Львівобленерго скористалося процесуальною можливостю оскаржити рішення адміністративної колегії у передбачений Законом двомісячний строк до господарського суду та в процесі розгляду справи навести свої доводи та заперечення щодо неправомірності такого рішення.

Посилання скаржника на те, що обставини, які можливо будуть встановлені в рішенні суду в справі № 914/1382/16 спростують порушення, яке зазначено в резолютивній частині рішення адміністративної колегії від 25.03.2016р. №5р/к у справі № 1-02-48/2015, суперечить нормам ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції.

Окрім того, судова колегія зазначає, що в разі (можливого) остаточного вирішення справи № 914/1382/16 на користь товариства останнє не буде позбавлене ні права, ні можливості порушити питання (за наявності підстав для цього) про перегляд судового рішення у справі № 914/1431/16 за нововиявленими обставинами.

З врахуванням наведеного, розглянувши подане клопотання, судова колегія відмовляє у задоволенні клопотання щодо зупинення провадження у справі до вирішення спору Господарським судом Львівської області у справі №№ 914/382/16.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

У відповідності до приписів ст.49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суди ПОСТАНОВИВ :

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 11.08.2016 року у справі № 914/1431/16 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

2.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3.Матеріали справи повернути до господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

Суддя Данко Л.С.

Суддя Орищин Г.В.