КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2016 р. Справа№ 911/1721/16

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Мартюк А.І.

ОСОБА_1

секретар: Горбунова М.Є.

за участю представників:

позивача: не зявився;

відповідача: не зявився;

третьої особи-1: ОСОБА_2;

третьої особи-2: ОСОБА_3;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_4

на рішення Господарського суду Київської області

від 07.09.2016р.

у справі №911/1721/16 (суддя Колесник Р.М.)

за позовом ОСОБА_5

до Товариства з обмеженою відповідальністю Управлінська

компанія Піонер Сервіс

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_6

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

позивача ОСОБА_4

про скасування рішення, акту та статуту товариства

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 (далі позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Управлінська компанія Піонер Сервіс, в якому просив суд:

- скасувати рішення Загальних зборів учасників відповідача в частині прийняття громадянки ОСОБА_6 до складу учасників товариства з відчуженням їй частки у розмірі 200 000,00 гривень, що складає 14% Статутного капіталу і відповідає 14% голосів на Загальних зборах учасників та збільшення статутного капіталу товариства за рахунок майнового вкладу гр. ОСОБА_7, а саме трансформаторної підстанції КТП-160/10/0,4-У-1 зав №1799, №2487, яка розташована за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Піонерська, 9, вартістю 200 000,00 грн.;

- скасувати акт приймання-передачі трансформаторної підстанції №4 від 23.12.2013р.;

- скасувати Статут відповідача в редакції, затвердженій протоколом №2 від 21.12.2013р., в частині прийняття гр. ОСОБА_6 до складу учасників товариства з відчуженням їй частки у розмірі 200 000,00 грн., що складає 14% Статутного капіталу і відповідає 14% голосів на Загальних зборах учасників та збільшення статутного капіталу товариства за рахунок майнового вкладу гр. ОСОБА_6

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після включення позивача до складу учасників товариства відповідача з часткою 76% статутного капіталу йому стало відомо, що 21.12.2013р. до складу учасників товариства було безпідставно включено ОСОБА_8 з часткою 14% статутного капіталу. На думку позивача, про неправомірність набуття ОСОБА_6 прав учасника товариства відповідача свідчить відсутність у неї прав та повноважень на внесення до статутного капіталу трансформаторної підстанції КТП-160/10/0,4-У-1 зав.№1799, №2487, що збудована на земельній ділянці, яка перебуває у спільній власності позивача та ОСОБА_6

Відповідач проти позову не заперечував.

Третя особа-1 заперечувала проти позову, зазначаючи про те, що позивач, не будучи учасником товариства, на момент прийняття оскаржуваного рішення та статуту від 21.12.2013р., не має права оскаржувати таке рішення, оскільки його права вказаним рішенням не були порушені.

Третя особа-2 підтримала позовні вимоги, зазначаючи наступне:

- 28.02.2014р. між позивачем та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства відповідача, після чого відбувся перерозподіл часток в статутному капіталі товариства. ОСОБА_8 продала позивачу свою частку в статутному капіталі товариства відповідача і на підставі рішення Загальних зборів учасників товариства відповідача, оформлених протоколом №3 від 28.02.2014р., ОСОБА_8 було виключено зі складу учасників товариства та проведено реєстраційні дії з даного питання;

- Приватним підприємством «Система», як підрядником, на підставі укладеного з позивачем, як замовником, договору від 06.11.2012р. №44/1, прийнято на себе зобов'язання виконати електромонтажні роботи КТП 160 кВА та прокладання кабеля 10 кВ для електропостачання житлових будинків за адресою: вул. Піонерська, 9, 9а, м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області. Загальна вартість робіт визначена у розмірі 206 013,84 грн., які були сплачені позивачем у повному обсязі;

- в ст. 876 Цивільного кодексу України закріплено імперативне правило, відповідно до якого власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Тобто, в даному випадку є всі підстави вважати, що єдиним власником трансформаторної підстанції є саме позивач, як особа, яка особисто та за власний рахунок здійснила фінансування її будівництва;

- не існує жодного документу, що визначав би ОСОБА_8 як власницю трансформаторної підстанції та давав би їй право розпоряджатися даною підстанцією на свій власний розсуд;

- в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №754/3735/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення коштів за Договором купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства в розмірі 200 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.09.2016р. у справі №911/1721/16 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, третя особа-2 звернулась до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2016р. у справі №911/1721/16 та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права. Загалом доводи апеляційної скарги ідентичні тим, які наводилися третьою особою-2 під час розгляду справи місцевим господарським судом. Зокрема, третя особа-2 звертала увагу суду апеляційної інстанції на наступні обставини:

- представник третьої особи-1 надав місцевому господарському суду довідку №07/314/1561 від 31.08.2016p., видану Публічним акціонерним товариством «КИЇВОБЛЕНЕРГО», в якій зазначено, що власником трансформаторної підстанції КТП-160/10/0,4-У-1 зав №1799, №2487 є третя особа-1. Окрім того, в даній довідці зазначено, що виконавцем будівельно-монтажних і пусконалагоджувальних робіт є Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТЕНЕРГОБУД», але при цьому до суду не надано жодного документу, який підтверджує існування будь-яких правовідносин між третьою особою-1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОЕКТЕНЕРГОБУД». До того ж, Публічне акціонерне товариство «КИЇВОБЛЕНЕРГО» є енергетичною компанією України, що спеціалізується на передачі та постачанні електричної енергії споживачам і до його компетенції не належать повноваження щодо встановлення факту набуття права власності на той чи інший об'єкт. Отже, дана довідка не є належним підтвердженням права власності на трансформаторну підстанцію третьої особи-1;

- на розгляді в Києво-Святошинському районному суді Київської області перебуває справа №369/5240/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «УПРАВЛІНСЬКА КОМПАНІЯ «ПІОНЕР СЕРВІС» та ОСОБА_6 про визнання за ОСОБА_5 права власності на Трансформаторну підстанцію КТП-160/10/0,4-У-1 зав.№1799, №2487. Провадження у даній справі відкрито ухвалою від 15.06.2016р. Позивач просив місцевий господарський суд зупинити провадження у справі №911/1721/16 до розгляду в Києво-Святошинському районному суді Київської області пов'язаної справи №369/5240/16-ц, але суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання, що свідчить про порушення вимог ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2016р. (головуючий суддя Зубець Л.П., судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.) апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.11.2016р.

10.11.2016р. через Відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Київського апеляційного господарського суду від третьої особи-2 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду в Києво-Святошинському районному суді Київської області справи № 369/5240/16-ц за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛІНСЬКА КОМПАНІЯ «ПІОНЕР СЕРВІС» та ОСОБА_6 про визнання права власності на Трансформаторну підстанцію КТП-160/10/0,4-У-1 зав.№1799, №2487. Третя особа-2 вважає, що вказані справи є пов'язаними між собою і розгляд справи №911/1721/16 є неможливим до вирішення спору у цивільній справі №369/5240/16-ц.

В судовому засіданні 10.11.2016р. представник третьої особи-2 підтримав клопотання про зупинення провадження у справі та просив суд вказане клопотання задовольнити.

Представник третьої особи-1 заперечував проти клопотання третьої особи-2, зазначаючи про його необґрунтованість, просив суд в задоволенні клопотання відмовити.

Колегія суддів вирішила відмовити в задоволенні клопотання третьої особи-2, виходячи з наступного.

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Отже, виходячи з положень названої статті, пов'язаною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення в розумінні ст. 35 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, під неможливістю розгляду справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин (аналогічна правова позиція наведена в п.3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції).

Однак, третя особа-2 в своєму клопотанні не обґрунтувала, в чому саме полягає неможливість розгляду господарської справи №911/1721/16 до вирішення спору у цивільній справі №369/5240/16-ц, зважаючи на те, що спір у справі №911/1721/16 належить до категорії корпоративних спорів і до предмету доказування у цій справі належить зясування наявності порушеного права позивача оскаржуваним рішенням загальних зборів товариства саме як носія корпоративних прав, а не встановлення порушення права позивача, як власника нерухомого майна. Тобто, в даному випадку третьою особою-2 не зазначено, які саме факти, що будуть встановлені у справі №369/5240/16-ц, можуть мати преюдиціальне значення для господарської справи №911/1721/16, а відтак правові підстави для задоволення клопотання третьої особи-2 відсутні.

В судовому засіданні 10.11.2016р. представник третьої особи-2 підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2016р. у справі №911/1721/16 та прийняти нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні 10.11.2016р. представник третьої особи-1 заперечував проти апеляційної скарги, просив суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін, як таке, що було прийнято з повним, всебічним та обєктивним зясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 10.11.2016р. не зявилися, про поважність причин незявлення суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та третіх осіб у судове засідання не була визнана судом обовязковою, а також зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення сторін про місце, дату і час судового розгляду, колегія суддів визнала за можливе розглядати справу у відсутності представників позивача та відповідача за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні 10.11.2016р. було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників третіх осіб, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

21.12.2013р. відбулися загальні збори учасників товариства відповідача (том справи 1, аркуш справи 11), до порядку денного яких були включені наступні питання:

- про збільшення розміру статутного капіталу товариства;

- про зміну розподілу часток у статутному капіталі;

- про затвердження статуту товариства у новій редакції у звязку зі збільшенням розміру статутного капіталу;

- про надання доручення директору товариства провести реєстраційні дії.

За результатами проведення загальних зборів було прийнято рішення, оформлене протоколом №2 від 21.12.2013р., згідно з яким вирішено:

- збільшити розмір статутного капіталу товариства на 1 424 945,00 грн.;

- змінити розподіл часток у статутному капіталі товариства наступним чином: ОСОБА_4 (третя особа-2) володіє часткою 1 062 924,00 грн., що становить 74,6% статутного капіталу товариства; ОСОБА_9 володіє часткою 162 021,00 грн., що становить 11,4% статутного капіталу товариства; ОСОБА_8 (третя особа-1) володіє часткою 200 000,00 грн., що становить 14% статутного капіталу товариства;

- затвердити статут товариства у новій редакції;

- уповноважити директора товариства ОСОБА_10 на проведення державної реєстрації нової редакції статуту.

23.12.2013р. на виконання вищевказаного рішення загальних зборів учасників відповідача між третьою особою-1 і відповідачем було складено та підписано акт прийому-передачі №4 (том справи 1, аркуш справи 12), відповідно до якого третя особа-1 передала, а відповідач прийняв як внесок до статутного капіталу товариства трансформаторну підстанцію КТП-160/10/0,4-У-1 зав.№1799, №2487 з матеріалами та обладнанням згідно наведеного в акті переліку, загальною вартістю 200 000,00 грн.

10.11.2015р. відбулися загальні збори учасників товариства відповідача (том справи 1, аркуш справи 28), до порядку денного яких було віднесено наступні питання:

- про надання згоди на вихід з товариства;

- про надання дозволу на відчуження частки учасника Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранд ОСОБА_11»;

- про надання дозволу на відчуження частки учасника ОСОБА_5 (позивачу);

- про прийняття до товариства - Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд ОСОБА_11»;

- про прийняття до товариства ОСОБА_5;

- про перерозподіл часток у статутному капіталі товариства;

- про затвердження Статуту товариства у новій редакції;

- про уповноваження директора товариства на вчинення необхідних заходів по вирішеним питанням.

В ході проведення загальних зборів було прийнято рішення, оформлене протоколом №10/11 від 10.11.2015р., згідно з яким вирішено:

- надати згоду на вихід з товариства учасника ОСОБА_4;

- дозволити відчуження частки в статутному капіталі товариства ОСОБА_4 Товариству з обмеженою відповідальністю «Гранд ОСОБА_11» у розмірі 360 522,00 грн., що становить 24% від статутного капіталу товариства;

- дозволити відчуження частки в статутному капіталі товариства ОСОБА_4 (третьою особою-2) ОСОБА_5 (позивачу) у розмірі 1 141 653,00 грн., що становить 76% від статутного капіталу товариства;

- прийняти Товариство з обмеженою відповідальністю «Гранд ОСОБА_11» до складу учасників товариства;

- прийняти фізичну особу громадянина ОСОБА_5 до складу учасників товариства;

- перерозподілити частки у статутному капіталі товариства наступним чином: частка Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд ОСОБА_11» становить 360 522,00 грн., що складає 24% статутного капіталу та відповідає 24% голосів на загальних зборах учасників; частка ОСОБА_5 становить 1 141 653,00 грн., що складає 76% статутного капіталу та відповідає 76% голосів на загальних зборах учасників;

- у звязку із змінами в складі учасників затвердити Статут товариства у новій редакції;

- уповноважити нового директора товариства здійснити усі необхідні заходи для проведення державної реєстрації змін до установчих документів товариства відповідно до вимог чинного законодавства України, з правом передоручення третім особам.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав про те, що третя особа-1 на час включення її до складу учасників товариства відповідача, не була наділена повноваженнями щодо передання трансформаторної підстанції до статутного капіталу товариства, оскільки не була власником вказаного майна. З урахуванням викладеного, позивач просив суд скасувати рішення загальних зборів учасників відповідача, оформлене протоколом №2 від 21.12.2013р., в частині прийняття третьої особи-1 до складу учасників товариства з відчуженням їй частки у розмірі 200 000,00 грн., що складає 14% Статутного капіталу і відповідає 14% голосів на загальних зборах учасників та збільшення статутного капіталу товариства за рахунок майнового вкладу третьої особи-1 (трансформаторної підстанції КТП-160/10/0,4-У-1 зав №1799, №2487, розташованої за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Піонерська, 9) вартістю 200 000,00 грн. Також позивач просив суд скасувати акт приймання-передачі трансформаторної підстанції №4 від 23.12.2013р. та Статут відповідача в редакції, затвердженій протоколом №2 від 21.12.2013р., в частині прийняття третьої особи-1 до складу учасників товариства з відчуженням їй частки у розмірі 200 000,00 грн., що складає 14% Статутного капіталу і відповідає 14% голосів на Загальних зборах учасників та збільшення статутного капіталу товариства за рахунок майнового вкладу третьої особи-1.

Місцевий господарський суд в позові відмовив повністю, визнавши позовні вимоги необґрунтованими та документально непідтвердженими.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, з огляду на наступні обставини.

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Порядок створення, діяльності, припинення, виділу акціонерних товариств, їх правовий статус, права та обов'язки акціонерів визначає Закон України „Про господарські товариства.

Згідно зі ст. ст. 1, 4 названого Закону господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку. До господарських товариств належать: акціонерні товариства, товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, повні товариства, командитні товариства. Акціонерне товариство, товариство з обмеженою і товариство з додатковою відповідальністю створюються і діють на підставі статуту.

Товариством з обмеженою відповідальністю визнається товариство, що має статутний капітал, розділений на частки, розмір яких визначається установчими документами (ст. 50 Закону України „Про господарські товариства).

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом.

Як зазначалося вище, предметом розгляду у даній справі, серед іншого, є вимога позивача про скасування рішення загальних зборів учасників відповідача, оформлене протоколом №2 від 21.12.2013р., в частині прийняття третьої особи-1 до складу учасників товариства з відчуженням їй частки у розмірі 200 000,00 грн., що складає 14% Статутного капіталу і відповідає 14% голосів на загальних зборах учасників, а також збільшення статутного капіталу товариства за рахунок майнового вкладу третьої особи-1 у вигляді трансформаторної підстанції КТП-160/10/0,4-У-1 зав №1799, №2487, розташованої за адресою: Київська обл., м. Вишневе, вул. Піонерська, 9.

Насамперед необхідно зазначити про те, що під час вирішення спорів, які виникають з корпоративних відносин, слід враховувати приписи ст. 1 Господарського процесуального кодексу України та з'ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання.

Діюче законодавство свідчить про те, що право на звернення до суду з позовом про визнання недійсними рішень органів управління товариства мають лише ті його акціонери (учасники), які були акціонерами (учасниками) на дату прийняття рішення, що оскаржується. Вимоги акціонера (учасника) товариства про визнання недійсним рішення органу управління товариства не підлягають задоволенню, якщо на момент його прийняття позивач ще не набув права власності на акції чи частку в статутному капіталі товариства, оскільки його корпоративні права не могли бути порушеними (аналогічна правова позиція наведена в п.19 постанови пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008р. "Про практику розгляду судами корпоративних спорів").

Під час вирішення корпоративних спорів господарським судам слід виходити з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції акціонерного товариства або вступу до інших юридичних осіб. Тому рішення органів юридичної особи, прийняті до вступу позивача до складу її учасників або придбання ним акцій, не можуть бути визнані такими, що порушують його корпоративні права (аналогічна правова позиція наведена в п.2.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

Отже, позивачем у справах про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників (акціонерів) господарського товариства може виступати виключно учасник господарського товариства, тобто носій корпоративних прав (аналогічна правова позиція викладена в листі-довідці Вищого господарського суду України від 01.02.2014р. за результатами узагальнення судової практики вирішення спорів про корпоративне управління та реалізацію корпоративних прав).

В процесі судового розгляду було встановлено, що позивач став учасником товариства відповідача лише 10.11.2015р. згідно з рішенням загальних зборів учасників відповідача, оформленим протоколом №10/11 від 10.11.2015р., а відтак позивач став носієм корпоративних прав відносно товариства відповідача лише з 10.11.2015р. Натомість, позивачем оскаржується рішення загальних зборів відповідача, оформлене протоколом №2 від 21.12.2013р., тобто рішення, прийняте органом управління відповідача за два роки до включення позивача до складу учасників цього товариства.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що прийняття загальними зборами учасників товариства відповідача рішення в період, коли позивач не був наділений правами учасника цього товариства, жодним чином не може впливати на права та охоронювані законом інтереси позивача, як учасника товариства, яким він став через два роки після прийняття оспорюваного рішення загальних зборів відповідача від 21.12.2013р.

За результатами перегляду даної справи судом не було встановлено обставин, які свідчили б про порушення корпоративних прав позивача. Судом також не було встановлено безпосереднього взаємозвязку між свободою реалізації позивачем своїх корпоративних прав, включаючи та не обмежуючись правом на вільне розпорядження власною часткою у статутному капіталі товариства відповідача, з тим, що у 2013 року до складу учасників товариства відповідача була прийнята третя особа-1, яка здійснила внесок до статутного капіталу товариства у вигляді трансформаторної підстанції.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на відсутність у третьої особи-1 права власності на трансформаторну підстанцію, яку вона передала відповідачу, як внесок до статутного капіталу товариства, зазначаючи про те, що саме позивач є власником вказаної трансформаторної підстанції.

Представник третьої особи-1 надав місцевому господарському суду довідку №07/314/1561 від 31.08.2016p., видану Публічним акціонерним товариством "КИЇВОБЛЕНЕРГО", про те, що власником трансформаторної підстанції КТП-160/10/0,4-У-1 зав №1799, №2487 є третя особа-1.

В своїй апеляційній скарзі третя особа-2 зазначала про те, що у вищезгаданій довідці вказано, що виконавцем будівельно-монтажних і пусконалагоджувальних робіт на підстанції є Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОЕКТЕНЕРГОБУД", але при цьому до суду не надано жодного документу, який підтверджує існування будь-яких правовідносин між третьою особою-1 та цим товариством. Також третя особа-2 наголошувала на тому, що Публічне акціонерне товариство "КИЇВОБЛЕНЕРГО" є енергетичною компанією України, яка спеціалізується на передачі та постачанні електричної енергії споживачам, але до компетенції цієї компанії та її регіональних підрозділів не належать повноваження по встановленню факту набуття права власності на той чи інший об'єкт, а тому надана суду довідка не є належним доказом права власності на трансформаторну підстанцію третьої особи-1.

Окрім того, як позивач під час розгляду справи місцевим господарським судом, так і третя особа-2 в апеляційній скарзі зазначали про існування цивільної справи №369/5240/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ТОВ «УПРАВЛІНСЬКА КОМПАНІЯ «ПІОНЕР СЕРВІС» та ОСОБА_6 про визнання за ОСОБА_5 права власності на вищезгадану трансформаторну підстанцію, яка знаходиться на розгляді у Києво-Святошинському районному суді Київської області.

Третя особа-2 та позивач зазначали про неможливість розгляду справи №911/1721/16 до вирішення цивільної справи №369/5240/16-ц Києво-Святошинським районним судом Київської області, оскільки вважають, що в даному випадку вирішальне значення має зясування питання про те, кому саме належить право власності на трансформаторну підстанцію, передану третьою особою-1 як внесок до статутного капіталу товариству відповідача.

Однак, як вірно зазначив у своєму рішенні місцевий господарський суд, наявність цивільної справи №369/5240/16-ц свідчить про існування спору відносно того, хто ж є власником трансформаторної підстанції, але аж ніяк не є доказом того, що власником є саме позивач.

Колегією суддів враховано наявні в матеріалах справи договір №44/1 від 06.11.2012р., укладений між позивачем та Приватним підприємством «Система», на виконання електромонтажних робіт КТП 160 кВА та прокладання кабелю 10кв для електропостачання житлових будинків за адресою: вул. Піонерська, 9, 9а у м. Вишневому Києво-Святошинського району Київської області, а також акт приймання виконаних робіт та квитанцію на оплату 260 013,84 грн. (том справи 1, аркуші справи 92-96), надані на підтвердження того, що саме позивач, як замовник проводив підрядні роботи. При цьому третя особа та позивач вважають, що в ст. 876 Цивільного кодексу України закріплено правило, відповідно до якого власником об'єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором, а тому в даному випадку є всі підстави вважати, що єдиним власником трансформаторної підстанції є саме позивач, як особа, яка особисто та за власний рахунок здійснила фінансування її будівництва.

Натомість, право власності на певне майно, в тому числі на те, за рахунок якого сформовано вклад третьої особи-1 до статутного капіталу товариства відповідача, не охоплюється і не є складовою корпоративних прав позивача, оскільки на час внесення зазначеного майна до статутного капіталу позивач не був наділений корпоративними правами щодо товариства відповідача.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом в тому, що відновлення порушених прав щодо власності на трансформаторну підстанцію, у разі їх наявності, не може бути реалізоване позивачем шляхом подання позову в порядку, встановленому для розгляду спорів, що виникають із корпоративних правовідносин.

До того ж, навіть задоволення позову у цивільній справі №369/5240/16-ц не вплине на обсяг цивільних прав та обовязків позивача, в тому числі щодо його корпоративних прав та прав на управління діяльністю товариства відповідача.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обовязковим.

Закон виходить з презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто зазначені рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлено інше (аналогічна правова позиція наведена в п.2.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України №4 від 25.02.2016р. "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин").

За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що в даному випадку відсутнє порушення саме корпоративних прав позивача внаслідок прийняття оскаржуваного ним рішення загальних зборів учасників товариства відповідача, оформленого протоколом №2 від 21.12.2013р., а тому в цій частині вимог позов задоволенню не підлягає.

Позивач просив суд скасувати акт приймання-передачі трансформаторної підстанції №4 від 23.12.2013р. та Статут відповідача в редакції, затвердженій протоколом №2 від 21.12.2013р., в частині прийняття третьої особи-1 до складу учасників товариства з відчуженням їй частки у розмірі 200 000,00 грн., що складає 14% Статутного капіталу і відповідає 14% голосів на Загальних зборах учасників та збільшення статутного капіталу товариства за рахунок майнового вкладу третьої особи-1.

Оскільки вищевказані позовні вимоги є похідними від вимоги про скасування рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом №2 від 21.12.2013р., у задоволенні якої судом відмовлено, відтак, зазначені вимоги задоволенню не підлягають.

Третя особа-2 в своїй апеляційній скарзі зазначала про наявність у неї юридичного інтересу у даній справі, посилаючись на договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства відповідача від 28.02.2014р., укладений між третьою особою-1 та третьою особою-2, після якого й відбувся перерозподіл часток в статутному капіталі відповідача. За твердженням третьої особи-2, по суті відчуження третьою особою-1 на користь відповідача трансформаторної підстанції є неправомірним та незаконним, але місцевий господарський суд не в повній мірі врахував ці обставини, що призвело до порушення прав третьої особи-2.

З цього приводу колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість участі в судовому процесі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на предмет спору, якщо рішення господарського суду зі спору може вплинути на права та обов'язки цієї особи щодо однієї із сторін (ст. 27 названого Кодексу). Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Як вбачається з матеріалів справи, третю особу-2 було залучено до участі у справі на стороні позивача ухвалою Господарського суду Київської області від 20.07.2016р. (том справи 1, аркуші справи 116-118).

Водночас, у разі, якщо третя особа-2 вважала, що саме їй належить право на предмет спору, то з метою захисту свого права вона могла звернутися до господарського суду, який розглядав справу, із заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору. Вступ цієї особи у справу можливий на будь-якій стадії провадження зі справи в місцевому господарському суді, але до прийняття ним рішення. Окрім того, третя особа-2 не була позбавлена можливості подати власний позов у загальному порядку, а не в межах справи №911/1721/16. Однак відповідні дії третьою особою-2 вчинені не були.

Третьою особою-2 не надано доказів, які б свідчили про порушення судовим рішенням у даній справі її прав та/або охоронюваних законом інтересів.

Апеляційна скарга фактично подана третьою особою в інтересах позивача. Натомість, позивач не скористався наданим йому процесуальним правом на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2016р. у справі №911/1721/16.

Відповідно до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Третьою особою-2 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності заявлених позивачем вимог або доказів, які б спростовували обставини, встановлені в оскаржуваному ним рішенні суду першої інстанції.

За результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи.

Натомість місцевим господарським судом було надано належну оцінку поданим доказам та у повному обсязі зясовано обставини, які мають значення для справи, у звязку з чим підстави для зміни чи скасування рішення відсутні і апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання скарги покладаються на третю особу-2 (апелянта).

Враховуючи вишевикладені обставини, керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 75, 79, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 07.09.2016р. у справі №911/1721/16 без змін.

2. Матеріали справи №911/1721/16 повернути до Господарського суду Київської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді А.І. Мартюк

ОСОБА_1