ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2016р. Справа№ 914/2401/16

За позовом: Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Іскра, м. Львів

про стягнення 136 000, 00 грн.

Суддя Манюк П.Т.

При секретарі Хороз І.Б.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 - представник

від відповідача: ОСОБА_2- представник

Зміст ст. 22 ГПК України представникам сторін розяснено.

Розглядається справа за позовом Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Публічного акціонерного товариства Іскра про стягнення 136 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 20.09.2016 р. порушено провадження у справі та призначено до розгляду в судовому засіданні на 17.10.2016 р. Крім того, вказаною ухвалою суду відстрочено сплату судового збору.

Розгляд справи відкладався з підстав викладених у відповідній ухвалі суду, в судовому засіданні оголошувалася перерва.

Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених в позовній заяві, вимоги суду зазначені в ухвалах про порушення провадження та про відкладення розгляду справи виконав.

Відповідач в судових засіданнях щодо позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позову заяву, письмових та усних поясненнях.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне:

Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (надалі - позивач) звернулося в господарський суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Іскра (надалі - відповідач) про стягнення штрафу та пені в розмірі 136 000, 00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 року № 101 (надалі рішення № 101) визнано, що відповідач вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачене п. 2 ст. 50 Закону України Про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку. За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції на відповідача накладено штраф у розмірі 68 000, 00 грн.

14.06.2013 р. рішення № 101 з повідомленням ЛОТВ АМК України від 04.06.2013 р. № 13/03-1504 було вручено відповідачу під розписку. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції відповідачу необхідно було сплатити штраф, вказаний у п. 3 рішення № 101 у двомісячний строк з дня одержання вказаного рішення, тобто з 14.06.2013 року по 14.08.2013 року.

Відповідач, протягом вищевказаних строків штрафу не сплатив, документ, що підтверджує його сплату позивачу не надіслав, натомість оскаржив рішення № 101 до Господарського суду Львівської області.

05.08.2013 р. Господарським судом Львівської області було порушено справу № 914/3026/13 про визнання недійсними рішення № 101. Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.01.2015 р. у справі № 914/3026/13 у задоволенні позову про визнання недійсним рішення № 101 було відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 р. апеляційну скаргу відповідача щодо перегляду рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2015 р. у справі № 914/3026/13 було прийнято до провадження. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 р. у справі № 914/3026/13, рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2015 р. у справі № 914/3026/13 залишено без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ІСКРА без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.09.2015 р. справу № 914/3026/13 було передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Господарський суд Львівської області 07.12.2015 р. прийняв рішення, яким визнав оскаржуване рішення № 101 недійсним, однак 15.03.2016 р. Львівським апеляційним господарським судом було прийнято постанову у справі № 914/3026/13, згідно з якою рішення Господарського суду Львівської області було скасовано та відмовлено у задоволенні позову.

07.06.2016 р. Вищий господарський суд України постановою від 07.06.2016 р., якою залишив без змін постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 р. у справі № 914/3026/13.

Зважаючи на те, що відповідачем штраф у розмірі 68 000, 00 грн. у встановлений двомісячний строк не був сплачений, позивачем згідно ч. 5 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції була нарахована пеня у розмірі 1,5 % за кожний день прострочення сплати зазначеного штрафу, що становить 68 000, 00 грн.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 68 000, 00 грн та штраф в розмірі 68 000, 00 грн.

Відповідач позовні вимоги заперечив, з огляду на те, що відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону України Про захист економічної конкуренції, порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу АМК України, прийнятого згідно з ч. 1 ст. 48 цього Закону, а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу АМК України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом АМК України відповідно до ч. З ст. 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше. На думку відповідача, перебіг двомісячного строку виконання рішення про накладення штрафу було зупинено ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.08.2013 р. і відновлено, починаючи з 22.01.2015 р. (рішення суду першої інстанції прийнято 21.01.2015 р.). Отже, як стверджує відповідач, строк сплати штрафу сплив 30.01.2016 р. а тому право на нарахування пені виникає, починаючи з 31.01.2015 р., тобто нарахування пені за період з 22.01.2015 р. до 30.01.2015 р. включно є неправомірним. Крім того, відповідач з посиланням на ст. 250 Господарського кодексу України, просить застосувати строки позовної давності до позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю виходячи із наступних мотивів:

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції", державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб'єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України.

Згідно з ч. 6 ст. 40 ГК України, Антимонопольний комітет України та його територіальні відділення у встановленому законом порядку розглядають справи про недобросовісну конкуренцію та інші справи щодо порушення антимонопольно-конкурентного законодавства, передбачені законом.

Приписами ст. 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має, зокрема, повноваження розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами.

Як вбачається з матеріалів справи, Адміністративною колегією Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України була розглянута справа № 1-02-135/2012 та 30.05.2013 року було прийнято рішення № 101, відповідно до резолютивної частини якого було вирішено: визнати, що Публічне акціонерне товариство «Іскра» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з утримання гуртожитку та прибудинкової території по вул. Білоцерківська, 10 у м. Львові у 2012 - поточному періоді 2013 р. та, що товариство вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене частиною 1 статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку у вигляді дій субєкта господарювання (розрахунок та застосування тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території по вул. Білоцерківська, 10 у м. Львові без врахування спеціальних норм Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української PCP від 03.06.1986 № 208), що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

За вказане порушення на відповідача накладено штраф в розмірі 68 000,00 грн, який він був зобов'язаний сплатити у двомісячний строк з дня одержання рішення та зобовязано порушника до 01.10.2013 р. провести розрахунок тарифів на послуги з утримання гуртожитку та прибудинкової території по вул. Білоцерківська, 10 у м. Львові із дотриманням спеціальних норм Примірного положення про гуртожитки, що затверджене постановою Ради Міністрів Української PCP від 03.06.1986 № 208.

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, рішення № 101 та повідомлення ЛОТВ АМК України від 04.06.2013 р. № 13/03-1504 було вручено відповідачу під розписку 14.06.2013 р.

Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

Частиною 8 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що протягом п'яти днів з дня сплати штрафу суб'єкт господарювання зобов'язаний надіслати до Антимонопольного комітету України або його територіального відділення документи, що підтверджують сплату штрафу.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України Про захист економічної конкуренції, відповідачу необхідно було сплатити штраф, вказаний у п. 3 рішення у двомісячний строк з дня одержання вказаного рішення, тобто з 14.06.2013 року до 14.08.2013 року.

Згідно з ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суду не подано доказів того, що відповідач у встановлений строк сплатив штраф за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та надав позивачу документи про сплату штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особи, які беруть (брали) участь у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, мають право оскаржувати рішення Антимонопольного комітету в порядку, визначеному законом. Суду не подано доказів того, що рішення № 101 за результатами перегляду господарськими судами змінено або скасовано.

Зокрема, як встановлено судом, відповідач не погоджуючись із рішенням Адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 року № 101 у справі № 1-02-135/2012 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування такого рішення.

05.08.2013 р. Господарським судом Львівської області було порушено справу № 914/3026/13 про визнання недійсними рішення № 101. Рішенням Господарського суду Львівської області від 21.01.2015 р. у справі № 914/3026/13 у задоволенні позову про визнання недійсним рішення № 101 було відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 09.02.2015 р. апеляційну скаргу відповідача щодо перегляду рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2015 р. у справі № 914/3026/13 було прийнято до провадження. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 21.04.2015 р. у справі № 914/3026/13, рішення Господарського суду Львівської області від 21.01.2015 р. у справі № 914/3026/13 залишено без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Іскра без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.09.2015 р. справу № 914/3026/13 було передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Господарський суд Львівської області 07.12.2015 р. прийняв рішення, яким визнав оскаржуване рішення № 101 недійсним, однак 15.03.2016 р. Львівським апеляційним господарським судом було прийнято постанову у справі № 914/3026/13, згідно з якою рішення Господарського суду Львівської області було скасовано та відмовлено у задоволенні позову.

Вищий господарський суд України постановою від 07.06.2016 р. залишив без змін постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.03.2016 р. у справі № 914/3026/13.

За таких обставин позовна вимога позивача про стягнення з відповідача суми штрафу в розмірі 68 000,00 грн за порушення законодавства про захист економічної конкуренції є обґрунтованою, законною та такою, що підлягає до задоволення.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 68 000, 00 грн за прострочення сплати штрафу. Щодо зазначеної вимоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов'язковими до виконання. Вищенаведена норма закону є імперативною.

Підстави та правила нарахування пені визначаються ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції", якою встановлено обов'язковість нарахування пені в разі несплати штрафу, правила її обчислення, підстави зупинення та припинення нарахування пені.

Зокрема, особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу.

За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом:

- справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу;

- відповідного рішення (постанови) господарського суду.

Нарахування пені також зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Постанова ВСУ від 09 вересня 2014 року).

Сплата штрафу у визначений Законом строк не позбавляє особу на яку його накладено права оскаржити відповідне рішення органу Антимонопольного комітету України.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону чи господарським судом не визначено інше.

Аналіз вищенаведених правових норм свідчить, що тривалість такого зупинення визначається виключно періодом часу, протягом якого фактично здійснювався зазначений розгляд чи перегляд (наприклад, у суді першої інстанції - від дня порушення провадження у справі до дня прийняття рішення в ній; у судах апеляційної та касаційної інстанцій - від дня прийняття апеляційної чи касаційної скарги до дня прийняття постанови), і в цей період не включається час знаходження матеріалів справи у суді, коли згадані розгляд чи перегляд не здійснювалися (п. 20.2 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 року №15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства»).

Судом встановлено, що відповідач повинен був оплатити штраф з 14.06.2013 року по 14.08.2013 року, оскільки Законом України «Про захист економічної конкуренції» не передбачено зупинення сплати штрафу у випадку оскарження рішення (зупиняється лише нарахування пені), тому оскарження рішення № 101 не зупиняє сплату штрафу у двохмісячний термін, що узгоджується, зокрема, із правовими позиціями Вищого господарського суду України, викладеними в постанові від 24.06.2014 р. у справі № 910/24265/13.

Оскільки відповідачем у зазначений строк штраф сплачено не було, позивач здійснив нарахування пені у розмірі 68 000, 00 грн. Позивач, розраховуючи пеню за 67 днів прострочення врахував часові проміжки, протягом яких її нарахування зупинялося на час розгляду і перегляду господарськими судами рішення № 101. Так до розрахунку не включалися періоди: з 05.08.2013 р. до 21.01.2015 р. (розгляд місцевим господарським судом справи № 914/3026/13); з 09.02.2015 р. до 21.04.2015 р. (розгляд Львівським апеляційним господарським судом справи № 914/3026/13).

Однак, як правильно посилається позивач на положення ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», розмір пені не може перевищувати розмір штрафу, накладеного згідно з рішенням, тому обґрунтованою є вимога про стягнення 68 000,00 грн пені.

Частиною 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" передбачено, що у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

Відповідно до частини 9 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету.

Таким чином, суд вважає правомірною позовну вимогу про стягнення з відповідача 68 000,00 грн пені.

Щодо доводів відповідача про необхідність застосування до даних правовідносин ст. 250 ГК України, то суд зазначає таке. Строки, визначені статтею 250 ГК України не застосовуються до правовідносин, які виникли у зв'язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у пункті 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства". Крім цього, пунктом 22 наведеної Постанови встановлено, що пеня, передбачена ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не підпадає під ознаки адміністративно-господарських санкцій в розумінні статей 238, 239, 249 ГК України, які застосовуються саме на підставі рішення уповноваженого на це органу. Таким чином, під час нарахування та стягнення пені за прострочення сплати штрафу, не застосовуються строки, про які йдеться у статті 250 ГК України.

Оскільки, спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, тому судовий збір слід стягнути з відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позовні вимоги задовільнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Іскра» (79066, м. Львів, вул. Вулецька, 14, ) в дохід Державного бюджету України нараховані згідно з рішенням адміністративної колегії Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.05.2013 року № 101 штраф у розмірі 68 000, 00 грн та пеню у розмірі 68 000, 00 грн.

Стягувач: Львівське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (адреса: вулиця І. Франка, будинок 61, місто Львів, 79005; ).

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Іскра» (79066, м. Львів, вул. Вулецька, 14, ) на користь Львівського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (адреса: вулиця І. Франка, будинок 61, місто Львів, 79005; ) 2 040, 00 грн. судового збору.

4. Накази видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Повне рішення складено 17.11.2016 року.

Суддя Манюк П.Т.