ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2016 р.Справа № 916/2686/15
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Полінецька В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 (довіреність № 01/11-1316 від 31.12.2015)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

на рішення господарського суду Одеської області від 14 грудня 2015 року

по справі № 916/2686/15

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України

до Комунального підприємства Теплопостачання міста Одеси

про стягнення 69 629 679,68 грн.

В С Т А Н О В И В :

01.07.2015 Публічне акціонерне товариство „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси (далі Відповідач), з урахуванням заяви позивача в порядку ст.22 ГПК України від 29.07.2015 (т.1 а.с.55-56), про стягнення заборгованості за Договором купівлі-продажу природного газу від 29.01.2014 № 1937/14-БО-23 у розмірі 69 629 679,68 грн., з якої 39 933 830,97 грн. сума основного боргу, 18 000 137,10 грн. інфляційні втрати, 1 344 281,12 грн. 3% річних та 10 351 430,49 грн. пеня.

Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати понесені при розгляді справи.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань за Договором купівлі-продажу природного газу № 1937/14-БО-23 від 29.01.2014 року, а саме в частині розрахунку за отриманий/поставлений природний газ у період з січня по грудень 2014 року, у звязку з чим позивачем нараховані відсотки річних, інфляційні нарахування та пеня.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі №916/2686/15 (Головуючий суддя Ю.А. Шаратов, судді С.П. Железна, Г.І. Гуляк) позов задоволений частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплопостачання міста Одеси" на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз Україна 39 933 830,97 грн. суму основного боргу, 17 862 992,10 грн. суму інфляційних втрат, 1 337 046,16 грн. 3 % річних, 3 100 000,00 грн. пені. В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси на користь Публічного акціонерного товариства „Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України витрати на сплату судового збору у розмірі 73 080,00 грн.

Такий висновок суду мотивований тим, що відповідач порушив вимоги договору та норми чинного законодавства, за отриманий протягом січня-грудня 2014 року природній газ не розрахувався, позивачем це встановлено та підтверджено відповідними доказами, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню крім суми основного боргу інфляційні витрати, 3% річних та пеня. Між тим судом у відповідності до п.3 ст.83 ГПК України, зменшена нарахована позивачем пеня до 3 100 000,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду, ПАТ "НАК „Нафтогаз України" через господарський суд Одеської області звернулося до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у стягненні пені та в цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги у стягненні пені задовольнити у повному обсязі та в іншій частині рішення залишити без змін.

Скаржник зазначає те, що оскаржуване рішення суду частково прийнято з порушенням норм матеріального права та неповним зясуванням обставин, що мають істотне значення для розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ПАТ "НАК „Нафтогаз України" посилається на те, що господарський суд при вирішенні питання щодо зменшення пені повинен був обєктивно оцінити інтереси сторін, враховуючи вказівки які міститься у постанові пленуму ВГСУ від 28.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування госпдарсько-процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Також апелянт (позивач) зазначає, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині розрахунку за отриманий природний газ, ПАТ "НАК „Нафтогаз України" правомірно була нарахована пеня.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу ПАТ "НАК „Нафтогаз України" до суду не надав, але його представник в судовому засіданні просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Позивач в судове засідання 17.11.2016 року не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, що підтверджується відповідним поштовим повідомленням, а тому судова колегія вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю.

Розглянувши та перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджено в ході апеляційного провадження, 29.01.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено Договір купівлі-продажу природного газу № 1937/14-БО-23 (далі - Договір від 29.01.2014) /а.с. 20-24/.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 2.1, 3.3 Договору від 29.01.2014р. продавець (Позивач) зобовязався передати у власність покупцю (Відповідачу) у 2014 році природний газ ввезений на митну територію України ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобовязався прийняти та оплатити газ на умовах договору. Газ, що продається за договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями. Продавець передає покупцеві з 01.01.2014 по 31.12.2014 газ в обсязі 33 652 тис. куб м. Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктами 5.2, 6.1 Договору від 29.01.2014 передбачено, що ціна за 1 000 куб. м. газу становить 2 448,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 287,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 57,40 грн., всього з ПДВ 344,00 грн. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 2 783,96 грн, крім того ПДВ 20% - 556,79 грн., всього з ПДВ 3 340,75 грн. Оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

30.04.2014 між Позивачем і відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору від 29.01.2014, відповідно до якої, з 01.04.2014 пункт 5.2 статті 5 Ціна газу викладено у новій редакції: „5.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу, становить 4 020,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 287,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 57,40 грн., всього з ПДВ 344,00 грн. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 4 387,40 грн., крім того ПДВ 20% - 877,48 грн., всього з ПДВ 5 264,88 грн.

26.05.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду № 2 до Договору від 29.01.2014, згідно із якою, з 01.05.2014 п.5.2 статті 5. Ціна газу викладено у наступній редакції: „5.2. Ціна за 1000 куб. м. природного газу, становить 4 724,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 355,00 грн., крім того ПДВ 20 % - 71,00 грн., всього з ПДВ - 426,00 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 5 173,48 грн., крім того ПДВ 20% - 1 034,70 грн., всього з ПДВ 6 208,18 грн.

10.06.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду № 3 до Договору від 29.01.2014, згідно із якою, з 01.06.2014 п.5.2 статті 5. Ціна газу викладено у наступній редакції: „5.2. Ціна за 1000 куб. м. природного газу, становить 4 724,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того ПДВ 20 % - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1000 куб.м. природного газу 5 185,18 грн., крім того ПДВ 20% - 1 037,04 грн., всього з ПДВ 6 222,22 грн.

15.09.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду № 4 до Договору від 29.01.2014, згідно із якою, з 01.09.2014 п.5.2 статті 5. Ціна газу викладено у наступній редакції: „5.2. Ціна за 1000 куб. м. природного газу, становить 4 874,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того ПДВ 20 % - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 5 338,18 грн., крім того ПДВ 20% - 1 067,64 грн., всього з ПДВ 6 405,82 грн.

30.12.2014 між Позивачем та Відповідачем укладено додаткову угоду № 6 до Договору від 29.01.2014, згідно із якою, з 01.12.2014 п.5.2 статті 5. Ціна газу викладено у наступній редакції: „5.2. Ціна за 1000 куб. м. природного газу, становить 5 900,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу, крім того: збір у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природній газ 2%; податок на додану вартість за ставкою 20 %; Крім того, тариф на транспортування природного газу магістральними та розподільними трубопроводами 366,70 грн., крім того ПДВ 20 % - 73,34 грн., всього з ПДВ - 440,04 грн. До сплати за 1 000 куб.м. природного газу 6 384,70 грн., крім того ПДВ 20% - 1 276,94 грн., всього з ПДВ 7 661,64 грн.

На виконання умов Договору НАК „Нафтогаз України у період протягом січня-грудня 2014 року поставило відповідачу природний газ в обсязі 18 455,447 тис.куб.м. на загальну суму 88 025 258,91 грн., що підтверджується відповідними складеними, підписаними обома сторонами та скріплені печатками актами приймання-передачі природного газу (т.1 а.с.30-36):

В свою чергу, КП Теплопостачання міста Одеси за отриманий від НАК „Нафтогаз України протягом спірного періоду природний газ не розраховувався у повному обсязі, про що свідчить наявний в матеріалах справи лист по операціям розрахунку відповідача (а.с.38-39).

Судова колегія суду апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог ПАТ НАК „Нафтогаз України та вважає, що доводи, заперечення і вимоги ПАТ НАК „Нафтогаз України викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199 Господарського кодексу України визначають, що господарськими зобов'язаннями, включаючи виконання грошових зобов'язань, визначаються зобов'язання, що виникають між суб'єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, які можуть виникати безпосередньо із закону, іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність договору. При цьому, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, у встановлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, статуту, Цивільного кодексу України. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами, договорами, статутними та уставними документами. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання в разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням з правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, статуту товариства, Закону України „Про господарські товариства, інших законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, як встановлено під час розгляду даної справи, у відповідності із цими нормами чинного законодавства, між сторонами НАК „Нафтогаз України, як постачальником, та КП Теплопостачання міста Одеси, як покупцем, склалися правовідносини повязані з купівлею-продажем природного газу, про що 29.01.2014 року було укладено відповідний Договір № 1937/14-БО-23.

Так, вказаний вище Договір є підставою для виникнення у сторін господарських зобов'язань відповідно до ст.ст.173, 174 ГК України (ст.ст.11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання його сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ НАК „Нафтогаз України свої зобов'язання за договором виконало належним чином та в повному обсязі, а саме поставило відповідачу протягом січня-грудня 2014 року природний газ, в свою чергу КП Теплопостачання міста Одеси не розрахувався за отриманий природний газ у встановлені договором строки, а з простроченням встановлених договором строків оплати.

Факт прострочки відповідачем виконання своїх грошових зобов'язань за договором на купівлю-продаж природного газу підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем, у звязку з чим висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 39 933 830,97 грн. є доведеним.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) Водночас, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки. Договірна неустойка встановлюється за згодою сторін, тобто її розмір та умови застосування визначаються виключно на їх власний розсуд.

Згідно з ч. 2 ст. 615 та ч. 2 ст. 625 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В позовній заяві ПАТ «НАК «Нафтогаз України» надало розрахунок штрафних санкцій, пені, 3% річних та інфляційних нарахувань (а.с. 14-19) за спірний період.

Перевіривши правильність нарахувань вказаних сум, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивачем вірно нараховані 1 337 046,16 грн. - 3% річних та інфляційні нарахування у сумі 17 862 992,10грн.

Враховуючи викладені обставини та приписи ст. 625 ЦК України, колегія суддів дійшла висновку, що місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив позовну вимогу в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних та суму інфляційних втрат.

При цьому, суд першої інстанції застосував положення п.3 ст.83 ГПК України та зменшив до 3 100 000,00 пені, з чим і погоджується колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Так, предметом апеляційного оскарження у даній справі є питання про необґрунтованість зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню з відповідача внаслідок прострочення виконання зобов'язання з оплати отриманого природного газу.

У відповідності до ст.230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Стаття 233 Господарського кодексу України передбачає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Так, стаття 83 ГПК України передбачає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, яким приймається рішення.

Відповідно до підпункту 3.17.4 підпункту 3.17 пункту 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

В чинному законодавстві України відсутній перелік таких виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Судом при цьому враховуються фактичні обставини справи та надається оцінка доказам, якими заявник обґрунтовує клопотання про зменшення неустойки.

КП „Теплопостачання міста Одеси, на підтвердження обставин важкого фінансового стану для обґрунтування вимог про зменшення розміру пені зазначив, що заборгованість комунального підприємства виникла перед позивачем не внаслідок фінансових труднощів, а в наслідок виняткових обставин, а саме невідповідності діючого на той час законодавства України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 28.01.2015 року по справі № 906/1139/14 та постанові від 10.03.2015 року по справі № 916/3152/14.

Доводи викладені ПАТ „НАК „Нафтогаз України" в апеляційній скарзі відносно скасування рішення в частині зменшення пені до уваги не приймаються, оскільки потрібно прийняти до уваги ступень виконання зобов'язання, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, та майновий стан обох сторін, оскільки як позивач, так і відповідач є важливими об'єктами для держави, так як постачають населенню України газ та теплову енергію відповідно.

З огляду на вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про винятковість даного випадку, що зумовлено особливістю здійснення господарської діяльності у сфері постачання та реалізації енергоносіїв в державі.

Статтею 33 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Вищезазначене повністю спростовує доводи скаржників, викладені в апеляційних скаргах, на підставі чого судова колегія дійшла до висновку про правомірність та обґрунтованість винесеного місцевим господарським судом рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ НАК „Нафтогаз України.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду Одеської області від 14.12.2015 року у справі № 916/2686/15 відповідає вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, підстави для його скасування або зміни відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ПАТ „НАК „Нафтогаз України" без задоволення.

Керуючись статтями 99, 101-105 Господарського

процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія „Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Одеської області від „14 грудня 2015 року у справі № 916/2686/15 залишити без змін.

Постанова в порядку статті 105 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постанови законної сили.

Повний текст постанови

складено „18 листопада 2016 року

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Н.М. Принцевська