РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2016Справа №910/18337/16

За позовом: приватного підприємства "ДЕВІК";

до: приватного підприємства "БУДПОСТАЧ";

про: стягнення 16.005,98 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Михайленко Є.О. - за довіреністю від 28.10.2016 № б/н;

відповідача: Козлюк П.Г. - за довіреністю від 11.01.2016 № 441/юр.

С У Т Ь С П О Р У:

Приватне підприємство "ДЕВІК" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до приватного підприємства "БУДПОСТАЧ" про стягнення 16.005,98 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем, як виконавцем, на виконання укладеного між сторонами спору договору перевезення вантажів від 03.02.2015 № 1405 здійснене перевезення вантажу. Проте, під час вказаного перевезення відповідачем здійснене пошкодження частини вантажу в результаті чого позивачу завдано збитки в сумі 16.005,98 грн., які заявлені до стягнення з відповідача в порядку регресу, оскільки сплачені позивачем на користь третьої особи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.10.2016 позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 910/18337/16.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив та додаткові пояснення, якими позов відхилив повністю з урахуванням того, що позивачем документально не підтверджено пошкодження та вартість пошкодженого вантажу, а також вартості транспортування вантажу та його перепакування.

В судовому засіданні 07.11.2016 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважних представників сторін по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між приватним підприємством "ДЕВІК", як замовником, (далі - позивач) та приватним підприємством "БУДПОСТАЧ", як виконавцем, (далі - відповідач) укладено договір перевезення вантажів від 03.02.2015 № 1405 (далі - Договір) відповідно до предмету якого позивач доручає відповідачу перевезти вантаж в міжнародному та/або внутрішньо-українському сполученні та оплачує перевезення, а відповідач надає транспортні засоби для перевезення вантажу та доставляє вантаж у пункт призначення вантажоодержувачу, вказаному в супровідних документах в обумовлений сторонами термін (п. 1.1 Договору).

Пунктом 1.2 Договору визначено, що відповідач згідно умов Договору здійснює перевезення вантажу власним (або найманим) автомобільним транспортом і несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажів з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі вантажоодержувачу.

Відповідно до п. 2.1 відповідач організовує перевезення вантажів на підставі заявок позивача. Конкретні умови по кожному замовленню погоджуються сторонами і вказуються у заявці, яка є невід'ємною частиною Договору.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Оскільки виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 64 Цивільного кодексу України.

Перевезення по Договору, за твердженнями позивача, здійснене на замовлення останнього в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛ-М", яке, в свою чергу, здійснювало надання транспортно-експедиційних послуг на замовлення товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕНКЕЛЬ-УКРАЇНА".

Як стверджує позивач, відповідачем під час перевезення вантажу за Договором допущено пошкодження частини вантажу, що було виявлено при розвантаженні вантажу на склад вантажоодержувача, про що складений акт від 20.01.2016 за участю представника відповідача (водія Андрієвського), відповідно до якого пошкоджено 5120 одиниць вантажу Бреф для чищення з хлором Лимон 500 г.

З розрахунку вартості пошкодженого товару складеного товариством з обмеженою відповідальністю "ХЕНКЕЛЬ-УКРАЇНА" вбачається, що розмір завданої шкоди в результаті пошкодження вантажу під час перевезення становить 16.005,98 грн., з яких: вартість пошкодженого вантажу - Бреф для чищення з хлором Лимон 500 г. в кількості 1840 шт. становить 12.641,35 з ПДВ, додаткові витрати по нарахуванню ПДВ при списанні товару 20 % становить 2.667,66 грн., вартість перепакування пошкодженого товару - 2.141,45 грн. та вартість його транспортування - 696,97 грн.

В подальшому, у зв'язку з завданою шкодою внаслідок пошкодження вантажу товариство з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛ-М" пред'явило позивачу претензію від 11.03.2016 № 74 про відшкодування завданих збитків в сумі 16.005,98 грн., яка була сплачена товариством з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛ-М" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕНКЕЛЬ-УКРАЇНА" відповідно до платіжного доручення від 07.04.2016 № 667.

Позивачем на виконання претензії товариства з обмеженою відповідальністю "УНІВЕРСАЛ-М" від 11.03.2016 № 74 здійснено на користь останнього відшкодування збитків в сумі 16.005,98 грн. відповідно до платіжного доручення від 31.08.2016 № 618.

Враховуючи викладені обставини позивачем направлена на адресу відповідача претензія-вимога від 18.03.2016 № 18-03 про відшкодування завданих збитків в сумі 16.005,98 грн., однак вказана претензія залишена відповідачем без виконання.

Спір між сторонами даного судового процесу, як стверджує позивач, виник внаслідок порушення відповідачем обов'язку з відшкодування завданих позивачу збитків в сумі 16.005,98 грн., які заявлені до стягнення з відповідача в порядку регресу, оскільки сплачені позивачем на користь третьої особи.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з урахуванням такого.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Приписами частини 1 статті 1191 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 № 2658-III, проведення оцінки майна є обов'язковим, зокрема, у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою КМУ від 22.01.1996 № 116, розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки.

Однак позивачем, в обґрунтування розміру завданих відповідачем збитків, не подано до суду жодного документу, який би свідчив про проведення оцінки майна, як наслідок, завданих відповідачем збитків в сумі 16.005,98 грн., в порядку, встановленому законом.

Положеннями п.п. 13.6 "Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні", затверджені наказом міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, у разі, якщо при виявленні недостачі, ушкодження або зіпсування вантажів, Перевізник i вантажовідправник або вантажоодержувач не дійшли згоди у визначенні їх причин i суми, на яку зменшилась вартість вантажу, на вимогу Перевізника, вантажовідправника чи вантажоодержувача проводиться експертиза в бюро товарних експертиз або іншими компетентними організаціями чи фізичними особами.

Проте, експертиза в бюро товарних експертиз або іншими компетентними організаціями для встановлення наявності ушкодження або зіпсування вантажу, їх причини та суми призначена не була.

Пунктами 15.1, 15.2 вказаних Правил передбачено, що у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом за формою, що наведена в додатку 4.

Перевізник, вантажовідправник і вантажоодержувач засвідчують в акті такі обставини:

а) невідповідність між найменуванням, масою і кількістю місць вантажу в натурі і тими даними, які зазначені у товарно-транспортній накладній;

б) порушення або відсутність пломб на кузові автомобіля або контейнері;

в) простій автомобіля у пунктах вантаження і розвантаження понад встановлені норми часу;

г) інші обставини(пошкодження упаковки, вантажу), які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності сторін.

Доданий позивачем до позову акт від 20.01.2016 № WE00058371 за назвою, формою та змістом не відповідає акту, що наведений в додатку № 4 до вказаних правил, оскільки є актом про приймання-передачу товарно-матеріальних цінностей на зберігання.

Крім того, акт від 20.01.2016 № WE00058371 підписаний представником товариства з обмеженою відповідальністю "ФІГЕ-УКРАЇНА", яке відповідно до транспортної накладної від 19.01.2016 № 01 та видаткової накладної від 19.01.2016 № 5 жодного відношення до перевезення за Договором не має. Також вказаний акт складений за участю представника товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕНКЕЛЬ-УКРАЇНА" Савлукової Н., однак підпис останньої в акті відсутній.

Також позивачем не було складено акту пошкодження вантажу безпосередньо при виявленні даного пошкодження, відсутня відмітка на транспортній накладній про його складання, а лише додані до позову копії фотографій здійснених на складі, що не виключає пошкодження вантажу при його розвантаженні або зберіганні на вказаному складі.

В розрахунку завданих збитків включено повну вартість товару, як такого, що повністю пошкоджений та не мав залишкової вартості. Вартість пошкодженого вантажу у розмірі 12.641,35 грн. повністю включена до суми позовних вимог. Однак як вбачається з поданих позивачем фотографій вантажу на складі, даний вантаж не міг бути повністю знищений, враховуючи те, що вказаний вантаж є порошком для чищення, що постачається у полімерній упаковці, яка має високі показники міцності та жорсткості.

У зв'язку з тим, що позивачем не було подано результатів проведення експертизи або незалежної оцінки причин пошкодження вантажу при перевезенні відповідач звернувся до позивача з листом від 19.07.2016 № 532/юр з проханням надати можливість для огляду пошкодженого товару Бреф для чищення з хлором Лимон 500 в кількості 1840 шт.

Однак позивачем повідомлено про неможливість огляду пошкодженого вантажу у зв'язку з тим, що вказаний вантаж подарований позивачем Спілці багатодітних сімей м. Богуслав.

Також позивачем в розрахунок завданих збитків включено вартість перепакування пошкодженого товару в сумі 2.141,45 грн., в свою чергу, в розрахунок збитків позивачем включена повна вартість нового товару, що виключає додаткові витрати на його перепакування.

Крім того, в розрахунку збитків наявні витрати позивача на транспортування пошкодженого вантажу, однак доказів такого транспортування позивачем до суду не подано.

Підсумовуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не подано до суду висновку незалежної оцінки майна, яке на думку позивача було пошкоджене, проведення якої передбачене при виявленні, ушкодженні або зіпсуванні вантажів, а також не подано до суду належних та допустимих доказів наявності завданих збитків, що робить неможливим встановлення їх фактичного розміру та стягнення їх з відповідача в порядку регресу.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Згідно із ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання повного тексту рішення та може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 14 листопада 2016 року

Суддя С.В. Балац