ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2016 року Справа № 904/7404/16

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Пархоменко Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.,

при секретарі судового засідання Крицькій Я.Б.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, заступник начальника відділу виконавчих проваджень та проваджень у справах про банкрутство управління претензійно-позовної роботи Юридичного департаменту, довіреність №14-127 від 13.05.2016 року;

від відповідача: ОСОБА_2, представник, довіреність №00.01.0208 від 25.10.2016 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року у справі №904/7404/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості за договором №559/14-ТЕ-3 від 27.11.2013 року

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просило стягнути з Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" 349 841,21 грн. пені; 50 934,01 грн. 3% річних; 997 086,32 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року у справі №904/7404/16 (суддя Петренко І.В.) позов задоволений частково:

- стягнуто з Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 174 920,61 грн. пені; 50 934,01 грн. 3% річних; 902 942,87 грн. інфляційних втрат; 19 556,78 грн. судового збору;

- в решті позовних вимог відмолено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване неналежним виконанням відповідачем умов договору №559/14-ТЕ-З купівлі-продажу природного газу від 27.11.2013 року в частині своєчасної оплати природного газу поставленого у період з січня по грудень 2014 року. Місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність заявлених вимог про стягнення 3% річних за загальний період з 15.02.2014 року по 01.04.2015 року у сумі 50 934,01 140,89 грн. Місцевий господарський суд здійснив перевірку розрахунку втрат від інфляції, погодився із контрозрахунком втрат від інфляції відповідача та визнав правомірними позовні вимоги в частині стягнення втрат від інфляції у сумі 902 942,87 грн. Враховуючи, що зобовязання з оплати поставленого газу виконано відповідачем в повному обсязі, відповідач є соціально значущим підприємством в життєдіяльності міста Кам'янське, доказів понесення позивачем збитків внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобовязання зі сплати природного газу, матеріали справи не містять, місцевий господарський суд задовольнив клопотання відповідача про зменшення пені та зменшив суму пені, що підлягає до стягнення на 50%.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Дніпропетровського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року у справі №904/7404/16 в частині зменшення пені на 174 920,60 грн., в цій частині прийняти нове рішення, яким стягнути з Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 174 920,60 грн. в стягненні яких було відмовлено господарським судом Дніпропетровської області, в іншій частині рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права та норм процесуального права, без дослідження всіх істотних обставин у справі. Апелянт вважає помилковим висновок місцевого господарського суду про те, що матеріали справи не містять доказів понесення позивачем збитків, оскільки понесені позивачем фактичні збитки (втрати від інфляції) у сумі 997 086,32 грн. майже втричі більші від заявленої суми пені. Зменшуючи розмір пені місцевий господарський суд не врахував інтереси позивача, що свідчить про неповне зясування всіх обставин справи. Позивач вважає зменшення розміру пені безпідставним та просить скасувати рішення місцевого господарського суду в цій частині.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.10.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року у справі №904/7404/16 прийнято до розгляду колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Білецька Л.М., Коваль Л.А.

Згідно розпорядження в.о. керівника апарату суду у звязку із перебуванням судді Білецької Л.М. у відрядженні призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у справі №904/7404/16.

Відповідно до протоколу автоматичної зміни колегії суддів для розгляду справи №904/7404/16 визначено колегію суддів у складі головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23.11.2016 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року у справі №904/7404/16 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Пархоменко Н.В. (доповідач), судді: Коваль Л.А., Чередко А.Є.

У судовому засіданні, яке відбулося 23.11.2016 року представник Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі.

18.11.2016 року від Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому підприємство повідомило, що є правонаступником всіх майнових і немайнових прав та юридичних обов'язків Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа". Відповідач повідомив, що фактично відбулася зміна назви підприємства на виконання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки". Відповідні відомості внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Комунальне підприємство Кам'янської міської ради "Тепломережі" проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін.

У судовому засіданні 23.11.2016 року оголошені вступна та резолютивна частини постанови.

Апеляційний суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків, повноту їх дослідження місцевим господарським судом вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 27.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (покупець) укладений договір №559/14-ТЕ-3 купівлі-продажу природного газу, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобовязується передати у власність покупця у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД НОМЕР_1, а покупець зобовязується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 1.2 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 30.04.2014 року) газ, що продається за цим договором, використовується відповідачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням.

Продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом до 31587,768 тис.м3, в тому числі: у січні 7032,265 тис.м3,у лютому 6108,321 тис.м3, у березні 5302,339 тис.м3, у квітні 811,404 тис.м3, у жовтні 1146,048 тис.м3, у листопаді 4812,935 тис.м3,у грудні 6374,456 тис.м3 (пункт 2.1 договору).

Відповідно до пункту 3.3 договору приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (пункт 3.4 договору).

Сторонами підписані акти приймання-передачі природного газу: за січень 2014 року від 31.01.2014 року на суму 1 534,38 грн.; за січень 2014 року від 31.01.2014 року на суму 7 263 929,93 грн.; за лютий 2014 року від 28.02.2014 року на суму 5 804 439,01 грн., за лютий 2014 року від 28.02.2014 року на суму 1 179,59 грн.; за березень 2014 року від 31.03.2014 року на суму 750,17 грн., за березень 2014 року від 31.03.2014 року на суму 3 408 663,23 грн., за жовтень 2014 року від 31.10.2014 року на суму 1 113 634,32 грн., за листопад 2014 року від 30.11.2014 року на суму 4 375 216,79 грн., за грудень 2014 року від 31.12.2014 року на суму 5 906 772,63 грн. (а.с. 23-31).

Відповідно до пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Матеріалами справи підтверджується, що Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" повністю розрахувалося за природний газ поставлений протягом січня грудня 2014 року, однак з простроченням встановлених умовами договору строків (оплата здійснювалась у період з 31.01.2014 року по 01.04.2015 року).

Причиною виникнення спору є неналежне виконання Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" умов договору №559/14-ТЕ-3 купівлі-продажу природного газу від 27.11.2013 року в частині своєчасної та повної оплати природного газу поставленого протягом січня грудня 2014 року.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобовязань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобовязань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобовязання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобовязань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 7.3.1 договору у разі невиконання покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю 5 років (пункт 9.3 договору).

За несвоєчасну оплату природного газу позивачем нарахована до стягнення пеня у сумі 349 841,21 грн. за загальний період з 15.02.2014 року по 01.04.2015 року (по кожному акту окремо, з урахуванням часткової оплати).

22.09.2016 року Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" подало до місцевого господарського суду клопотання про зменшення предявленої позивачем до стягнення пені на 50% (а.с. 52-58).

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України та пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зменшити розмір штрафних санкцій (штрафу, пені).

Санкції за прострочку виконання грошових зобов`язань передбачені статтями 217, 230, 231 Господарського кодексу України. При цьому, частина 1 статті 229 Господарського кодексу України встановлює виняток із загального правила статті 218 Господарського кодексу України та статті 614 Цивільного кодексу України, які закріплюють принцип вини як підставу відповідальності боржника. За невиконання грошового зобов`язання боржник відповідає, хоч би його виконання стало неможливим не тільки в результаті його винних дій або бездіяльності, а і внаслідок дії непереборної сили або простого випадку. Тобто, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання грошового зобов`язання за будь-яких обставин.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України (пункт 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Враховуючи, що зобовязання з оплати поставленого газу виконано відповідачем в повному обсязі, прострочення в оплаті мало місце незначний час та не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин; предметом господарської діяльності відповідача є забезпечення безперебійного постачання споживачам теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання; наявність значної заборгованості перед відповідачем за послуги теплопостачання, місцевий господарський суд дійшов до висновку про можливість зменшення розміру пені на 50% від належної до стягнення, та стягнув пеню у сумі 174 920,61 грн.

Позивач вважає таке зменшення розміру пені необґрунтованим та просить скасувати рішення місцевого господарського суду в цій частині.

Згідно частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін.

Зважаючи на обставини справи, апеляційний господарський суд вважає, що ухвалюючи рішення у справі про зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, використовуючи надане суду право пунктом третім статті 83 Господарського процесуального кодексу України, місцевий господарський суд обґрунтовано визнав даний випадок винятковим та правильно застосував до спірних правовідносин норми частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, частини першої статті 233 Господарського кодексу України. Апеляційний господарський суд вважає, що таке зменшення, беручи до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником по оплаті отриманого природного газу та відсутність негативних наслідків для позивача у вигляді заподіяної шкоди, викликаних простроченням виконання, а також нарахування, крім штрафу та пені також й інфляційних втрат, трьох процентів річних, є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін. Отже, в даному випадку, місцевим господарським судом дотриманий баланс інтересів сторін та правомірно зменшено розмір неустойки (пені).

Апеляційний господарський суд відхиляє доводи позивача про те, що сума пені є втричі меншою від понесених позивачем збитків, оскільки сума 997 086,32 грн., яку апелянт в апеляційній скарзі зазначає як збитки є інфляційними втратами, що заявлені ним в позовній заяві та стягнуті місцевим господарським судом з урахуванням здійсненого перерахунку.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті, та не є збитками, в розумінні статті 224 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних за загальний період з 15.02.2014 року по 01.04.2015 року у сумі 50 934,01 грн. та втрати від інфляції за період з лютого 2014 року по березень 2015 року включно у сумі 997 086,32 грн.

Місцевий господарський суд, з яким погоджується апеляційний господарський суд, дійшов до висновку про правомірність заявлених позовних вимог про стягнення 3% річних за загальний період з 15.02.2014 року по 01.04.2015 року у сумі 50 934,01 грн.

Відповідно до пункту 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 року №62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 року №39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" подало до місцевого господарського суду контррозрахунок втрат від інфляції, відповідно до якого втрати від інфляції складають 902 942,87 грн.

Місцевий господарським суд погодився із здійсненим контррозрахунком відповідача та дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення втрат від інфляції у сумі 902 942,87 грн.

Апеляційний господарський суд погоджується із перерахунком втрат від інфляції та висновком про задоволення позовних вимог в частині стягнення втрат від інфляції у сумі 902 942,87 грн.

Відповідно до частини 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за розгляд позовної заяви підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, у сумі 19 556,78 грн.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає про правильність визначення місцевим господарським судом розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача з урахуванням приписів пункту 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до якого судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до частини 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи позивача наведені в обґрунтування апеляційних скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд не вбачає підстав, передбачених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції та, відповідно, підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання апеляційних скарг покладається на позивача.

Відповідно до статті 25 Господарського процесуального кодексу України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

18.11.2016 року Комунальним підприємством Кам'янської міської ради "Тепломережі" подано до апеляційного господарського суд відзив на апеляційну скаргу, в якому підприємство повідомило, що є правонаступником всіх майнових і немайнових прав та юридичних обов'язків Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа".

Відповідно до пункту 1.1. Статуту Комунального підприємства Кам'янської міської ради "Тепломережі" підприємство є правонаступником всіх майнових і немайнових прав та юридичних обов'язків, коштів Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа". Відповідні відомості внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців станом на 20.10.2016 року.

З урахування викладеного, апеляційний господарський суд вважає за необхідне здійснити заміну відповідача у справі Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" його правонаступником Комунальним підприємством Кам'янської міської ради "Тепломережі" (51914, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Тритузна, 168, код 03342573).

Керуючись статтями 25, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року у справі №904/7404/16 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 22.09.2016 року у справі №904/7404/16 залишити без змін.

Здійснити заміну відповідача у справі Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" його правонаступником Комунальним підприємством Кам'янської міської ради "Тепломережі" (51914, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вул. Тритузна, 168, код 03342573).

Повна постанова складена 24.11.2016 року.

Головуючий суддя Н.В. Пархоменко

Суддя Л.А. Коваль

Суддя А.Є. Чередко