РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Справа № 906/720/16

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Грязнов В.В. ,

суддя Розізнана І.В.

при секретарі судового засідання Клімук Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача приватної фірми "Гарде" на рішення господарського суду Житомирської області від 20.09.2016 р. у справі №906/720/16

за позовом приватної фірми "Гарде"

до комунального підприємства "Інспекція з благоустрою м.Житомира" Житомирської міської ради

про стягнення 105 199,00 грн.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Житомирської області від 20.09.2016 року у справі №906/720/16 (суддя Терлецька-Байдюк Н.Я.) в задоволенні позову приватної фірми "Гарде" - відмовлено.

В обґрунтування рішення, суд зазначив, що КП "Інспекція з благоустрою м.Житомира" у відповідності до ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" діяла на виконання рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 09.07.2014 року №252 "Про демонтаж тимчасових споруд", а тому позивачем безпідставно заявлено про протиправну поведінку відповідача. Суд вказав, що критично оцінює розмір заявленої шкоди, оскільки, останній ґрунтується на бухгалтерській довідці про залишкову вартість основних засобів ПФ "Гарде" від 20.07.2016 року та звіті №1406229-М про проведення незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості обєкту тимчасового павільйону громадського харчування з літнім майданчиком, станом на 29.06.2016 року. Однак, такі докази носять односторонній характер та надані безпосередньо позивачем.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач приватна фірма "Гарде" звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Житомирської області від 20.09.2016 року у справі №906/720/16 скасувати, прийняти нове рішення, яким стягнути з комунального підприємства "Інспекція з благоустрою міста Житомира" на користь приватної фірми "Гарде" матеріальні збитки в сумі 105199 грн.

Зокрема, апелянт зазначає, що відповідачем незаконно здійснено демонтаж тимчасової споруди, що належала позивачу, чим останньому було завдано матеріальних збитків. Суд першої інстанції, відмовивши в задоволенні позову про відшкодування збитків, не надав оцінку тому, що в порушення вимог п. п. 2.12, 2.13 Порядку демонтажу тимчасових споруд, працівниками відповідача не було складено акт про демонтаж за участі представника власника тимчасової споруди та представника ГУ НП в Житомирській області, не було описано майно та матеріальні цінності, що були наявні в тимчасовій споруді.

Відповідач в судове засідання не зявився, своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Розглянувши апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до підп. 7 п. "а" ч.1 ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження з організації благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів.

Пунктом 5 частини 2 статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що до повноважень виконавчих органів міських рад належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об'єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об'єктів тощо.

На підставі вищевказаних норм права, виконавчим комітетом Житомирської міської ради було прийнято рішення про демонтаж тимчасових споруд від 09.07.2014 року №252, яким затверджено перелік тимчасових споруд на території міста Житомира, що підлягають демонтажу. Зокрема, до переліку входить тимчасова споруда павільйон з літнім майданчиком, що належить приватній фірмі "Гарде" та знаходиться за адресою: м.Житомир, вул. Львівська, 14-а (а. с. 19-20).

05.02.2016 року між управлінням комунального господарства Житомирської міської ради (замовник) та комунальним підприємством "Інспекція з благоустрою м. Житомира" (виконавець) укладеного договір №5/2 на надання послуг з демонтажу тимчасових споруд, згідно п. 1.1., якого замовник доручає, а виконавець бере на себе зобовязання надати послуги з демонтажу тимчасових споруд (металевих конструкцій) згідно додатків 1, 2 до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 09.07.2014 року №252 "Про демонтаж тимчасових споруд".

З метою врегулювання питання демонтажу тимчасових споруд у м. Житомирі, 03.02.2016 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради прийнято рішення №63, яким затверджено Порядок демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення та рекламних засобів (надалі Порядок).

Відповідно до п.п. 2.3, 2.4, 2.5, 2.6 Порядку підставою для проведення демонтажу тимчасової споруди (ТС) є рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради про демонтаж ТС. Після прийняття виконавчим комітетом Житомирської міської ради рішення про демонтаж ТС представником уповноваженої особи вноситься припис власнику ТС з вимогою усунення порушень благоустрою м. Житомира шляхом проведення демонтажу ТС. Припис може здійснюватися шляхом наклеювання на фронтальній частині ТС або в інший спосіб (рекомендованим поштовим повідомленням). Особа, яка винесла припис, здійснює фото фіксацію наклеєного припису на ТС. При цьому, щонайменше на одній з фотографій має бути чітко та розбірливо видно інформацію про номер та дату складення припису.

Так, на виконання рішення міськвиконкому Житомирської міської ради від 09.07.2014 р. №252, 12.03.2016 року комунальним підприємством "Інспекція з благоустрою м. Житомира" було видано припис №3/ТС, за змістом якого позивачу було запропоновано усунути виявлені порушення правил благоустрою міста Житомира шляхом демонтажу самовільно розміщеної тимчасової споруди протягом 1 (одного) календарного дня від дати припису. В протилежному випадку тимчасова споруда буде демонтована в примусовому порядку з відшкодуванням за рахунок власника (користувача) витрат по демонтажу, перевезенню та зберіганню майна (а.с.72). Припис, у відповідності до п. 2.5. Порядку, було розміщено на фасаді тимчасової споруди та сфотографовано (а.с.71).

Однак, позивачем самостійно демонтовано тимчасову споруду не було.

18.04.2016 року в приміщенні павільйону (тимчасової споруди), розташованого за адресою: м. Житомир, вул. Львівська, 14, яке належало ПФ "Гарде", сталася пожежа, про що управлінням Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Житомирській області складено акт про пожежу. У вказаному акті зазначено, що пожежею знищено внутрішнє оздоблення стін, бар-стійку, меблі, вітрину, вікно, кондиціонер, холодильник, котел, лічильник на електроенергію, на воду, музичний центр, охолоджувальний пристрій для пива, перекриття даху, задній вихід, сигналізацію, дах, а також пошкоджено мікрохвильову піч, вхідні двері, стіни (частково), приміщення кухні, санвузол. Внаслідок пожежі позивачу завдано прямих збитків орієнтовно на суму 800000,00грн., побічних збитків орієнтовно на суму 1418454,00грн. Ймовірна причини пожежі - підпал (а.с.25).

КП "Інспекція з благоустрою м. Житомира" (відповідач) 12.05.2016 року направило ПФ "Гарде" лист, в якому зазначено, що в результаті виникнення пожежі в приміщенні незаконно встановленої споруди по вул. Львівській, 14-а у м. Житомирі, яка належить ПФ "Гарде", утворилось згарище, яке псує естетичний вигляд та створює незручності для мешканців міста у користуванні об'єктом благоустрою. Запропоновано позивачу до 18.05.2016 року прибрати згарище та залишки тимчасової споруди, в протилежному випадку залишки тимчасової споруди будуть прибрані силами комунального підприємства з відшкодуванням понесених витрат за рахунок фірми (а.с.26).

У відповідь фірма "Гарде" листом від 23.05.2016 року повідомила КП "Інспекція з благоустрою м. Житомира", що порядок на території та реконструкція пошкодженого об'єкту буде проведена після завершення розслідування кримінального провадження по факту умисного знищення майна (а.с.27).

На запит відповідача слідчий СВ Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області листом від 17.06.2016 року за № СВ-51 повідомив, що станом на 17.06.2016 року слідчим відділом здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003703 за фактом пошкодження майна в приміщенні кафе "Гарде", що по вул. Львівській, 14 в м. Житомирі, вчинене шляхом підпалу. Проведення слідчих дій у приміщенні кафе надалі не планується (а.с.74).

У звязку з тим, що позивачем самостійно демонтовано залишки тимчасової споруди не було, у період з 06.07.2016 року по 08.07.2016 року комунальним підприємством "Інспекція з благоустрою м. Житомира" було демонтовано залишки тимчасової споруди та очищено прилеглу територію, про що складено акт від 08.07.2016 року (а.с.73).

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Аналіз наведеної норми матеріального права дає підстави для висновку, що особа, яка порушила зобов'язання, несе цивільно-правову відповідальність, зокрема, у вигляді відшкодування збитків. Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. При цьому, на відповідача покладається тягар доведення відсутності його вини у заподіянні шкоди.

Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що вимога про відшкодування збитків (шкоди) може бути предявлена виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

Стаття 33 ГПК України покладає на кожну зі сторін, що беруть участь у справі, обовязок доказування тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, предметом доказування у даній справі мають бути: факт неправомірних дій (бездіяльності) відповідача, виникнення шкоди (її розмір) та причинний зв'язок між неправомірними діями (бездіяльністю) відповідача і заподіянням ним шкоди.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, демонтаж тимчасової споруди по вул. Львівській, 14 в м. Житомирі відповідачем проведено на виконання чинного рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 09.07.2014 року № 252 "Про демонтаж тимчасових споруд", яке згідно ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є обов'язковим для виконання всіма розташованими на відповідній території підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами які постійно або тимчасово проживають на відповідній території, а також згідно Порядку демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення та рекламних засобів, затвердженого рішенням виконкому Житомирської міської ради від 03.02.2016 року №63.

Отже, колегією суддів безспірно встановлено, що при здійсненні демонтажу тимчасової споруди, відповідач був уповноважений на такі дії договором №5/2 про надання послуг з демонтажу тимчасових споруд від 05.02.2016 року та виконував чинне рішення виконавчого комітету міської ради, яке відповідно до ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" є обовязковим для виконання, з огляду на що дії комунального підприємства з демонтажу тимчасової споруди не можуть вважатися протиправними.

Твердження апелянта, що відповідачем порушено Порядок демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення та рекламних засобів, затвердженого рішенням комітету Житомирської міської ради від 03.02.2016 року №63, не відповідають дійсності, оскільки комунальним підприємством у відповідності до положень п.п. 2.3, 2.4 Порядку було винесено припис від 12.03.2016 року з вимогою про демонтаж тимчасової споруди та попередженням про можливість здійснення демонтажу в примусовому порядку.

Про винесення припису позивача було повідомлено у спосіб визначений п. п. 2.5., 2.6. Порядку - шляхом наклеювання припису на фронтальній частині тимчасової споруди (а.с. 71).

Окрім того, п.п. 2.11., 2.12. Порядку передбачено, що власник тимчасової споруди протягом семи календарних днів з дня винесення припису зобов'язаний здійснити демонтаж ТС за власний рахунок. В разі нездійснення демонтажу власником, демонтаж ТС здійснюється в примусовому порядку уповноваженою особою.

Вказані пункти Порядку визначають обов'язок власника самостійно здійснити демонтаж тимчасових споруд, у разі невиконання якого, демонтаж здійснюється в примусовому порядку уповноваженими особами, при цьому, обов'язку відповідача повідомляти позивача про дату та час здійснення примусового демонтажу ТС положення Порядку не містять, що також підтверджує правомірність дій відповідача та спростовує доводи апеляційної скарги.

Щодо заявленого до стягнення розміру збитків в сумі 105199,00 грн. колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 22 ЦК України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включається вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог чинного законодавства.

Оцінюючи наданий позивачем у підтвердження розміру заподіяних збитків звіт №140629-М про проведення незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості об'єкту - тимчасового павільйону громадського харчування з літнім майданчиком, який розташований за адресою м. Житомир, вул. Львівська, 14-а, станом на 29.06.2016 року (а.с. 33-42), суд апеляційної інстанції, зауважує, що такий висновок був виготовлений на замовлення позивача для цілей його бухгалтерського обліку.

Вказаною оцінкою було визначено ринкову вартість тимчасового павільйону громадського харчування з літнім майданчиком (для цілей бухгалтерського обліку), однак, як неодноразово зазначалось у даній постанові, останній підлягав демонтажу на підставі рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради, що в добровільному порядку позивачем виконано не було. Тому, оцінка ринкової вартості зазначеного об"єкта, як цілісного та визначення його вартості на ринку є неможливим з тієї підстави, що такий об"єкт не набув статус цілісного об"єкту нерухомого майна. Отже, об"єктом оцінки могла бути лише ринкова вартість не павілйону, як цілісного об"єкту, а його окремих будівельних матеріалів. Таким чином, вартість залишків (частин) примусово демонтованої тимчасової споруди не можливо оцінювати виходячи з ринкової вартості обєкту - тимчасового павільйону громадського харчування з літнім майданчиком, а доказів на підтвердження визначеної ринкової вартості саме частин, що залишились від примусово демонтованої тимчасової споруди, матеріали справи не містять.

З огляду на викладене, судом першої інстанції правомірно не прийнято до уваги звіт №140629-М про проведення незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості об'єкту - тимчасового павільйону громадського харчування з літнім майданчиком, як такий, що є неналежним письмовим доказом у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про проведення судової експертизи з метою визначення вартості примусово демонтованої тимчасової споруди ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції позивачем заявлено не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність в діях відповідача при демонтажі тимчасової споруди всіх елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, зокрема, наявності протиправної поведінки відповідача, збитків (їх розміру) та причинного звязку між ними та винними діями відповідача, у звязку з чим судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Рівненський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Житомирської області від 20.09.2016 р. у справі №906/720/16 залишити без змін, апеляційну скаргу позивача приватної фірми "Гарде" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали справи №906/720/16 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.