ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 рокуСправа № 912/3779/16
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу №912/3779/16

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України",

до Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради,

про стягнення 558205,01 грн,

за участю представника відповідача - начальника юридичного відділу ОСОБА_1, довіреність №10 від 04.01.2016.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради пені у розмірі в розмірі 334174,50 грн, 203534,37 грн інфляційних втрат та 20496,14 грн 3% річних з покладенням витрат по сплаті судового збору на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема, тим, що відповідач зобов'язання за договором купівлі - продажу природного газу №2453/15-КП-18 від 30.12.2014 щодо оплати отриманого природного газу виконав, але з порушенням строків, передбачених умовами укладеного між сторонами договору.

Ухвалою від 13.10.2016 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду, порушив провадження у справі, справу призначив до розгляду у судовому засіданні 15.11.2016 та витребував від сторін необхідні для розгляду справи по суті докази.

Позивач правом на участь у судовому засіданні 15.11.2016 не скористався, натомість надіслав до господарського суду клопотання, відповідно до якого просить розглянути позов за відсутності представника позивача.

Оскільки участь у судовому засіданні повноважного представника є правом сторони, а господарський суд обов'язковою явку представників сторін не визнавав, клопотання позивача підлягає задоволенню господарським судом.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що останній позов визнає в повному обсязі та просить суд зменшити розмір пені на 85 %.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

30.12.2014 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України", Продавець) та Комунальним підприємством "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (надалі - КП "Теплокомуненерго" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №2453/15-КП-18 (надалі - Договір), за умовами якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), в обсязі і на умовах цього Договору.

Відповідно до пункту 3.4. Договору, не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, Покупець зобов'язався надавати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язався повертати покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Ціна газу узгоджена між сторонами в розділі 5 Договору, де визначено, що ціна за 1000 куб. м природного газу становить 5900,00 грн без урахуванням податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом. До сплати за 1000 куб. м - 6384,70 грн, крім того ПДВ - 20% - 1276,94 грн, всього з ПДВ - 7661,64 грн. Загальна вартість Договору складається із сум вартості місячних поставок газу.

Оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1. Договору).

Строк дії Договору встановлено з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року в частині поставки газу, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 11 Договору).

Зазначені вище та інші умови Договору узгоджені між сторонами шляхом підписання Договору представниками Продавця і Покупця, які скріплено печатками обох сторін Договору.

Крім того, між сторонами було укладено наступні додаткові угоди: №1 від 10.02.2015; №2 від 10.03.2015; № 3 від 15.04.2015; № 4 від 15.05.2015; № 5 від 05.06.2015; № 6 від 20.07.2015; № 7 від 15.10.2015; № 8 від 22.10.2015; №9 від 02.11.2015, в яких, зокрема, сторони вносили зміни до Договору в частині вартості природного газу та порядку розрахунків (а.с. 15-23).

На виконання умов Договору позивач поставив протягом січня-грудня 2015, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 3371120,12 грн, що підтверджуються актами приймання-передачі природного газу, наявними в матеріалах справи (а.с.24-30).

Відповідач зобов'язання за договором виконав, але з простроченням строків, передбачених умовами Договору купівлі-продажу. Вказаний факт не заперечено сторонами.

Враховуючи викладені обставини, ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача 334174,50 грн пені, 203534,37 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 20496,14 грн.

При вирішенні спору у даній справі господарський суд враховує наступне.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При цьому, зазначена норма не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується або виконано з порушенням обумовлених сторонами у договорі чи законом строку.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу вимог частини другої статті 193, статей 216, 218 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).

За розрахунками позивача ним здійснено нарахування:

- за зобов'язаннями січня 2015 86276,66 грн інфляційних втрат, 1800,58 грн 3% річних, 29081,30 грн пені;

- за зобов'язаннями лютого 2015 89172,23 грн інфляційних втрат, 2862,08 грн 3% річних, 57242,03 грн пені;

- за зобов'язаннями березня 2015 18792,58 грн інфляційних втрат, 9011,27 грн 3% річних, 146054,28 грн пені;

- за зобов'язаннями квітня 2015 3235,17 грн інфляційних втрат, 2570,51 грн 3% річних, 39438,58 грн пені;

- за зобов'язаннями жовтня 2015 2482,52 грн інфляційних втрат, 872,73 грн 3% річних, 12799,99 грн пені;

- за зобов'язаннями листопада 2015 3575,21 грн інфляційних втрат, 1419,74 грн 3% річних, 20823,03 грн пені;

- за зобов'язаннями грудня 2015 1959,23 грн 3% річних, 28735,29 грн пені.

Господарський суд, перевіривши розрахунок позивача, дійшов висновку, що ним правомірно здійснено нарахування пред'явлених до стягнення сум, яке відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства, підставною обрано періоди нарахуванням інфляційних втрат, 3% річних та пені, а відтак вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином загальна сума 3% річних, що підлягає стягненню становить 20496,14 грн, загальна сума інфляційних втрат становить 203534,37 грн, загальна сума пені становить 334174,50 грн.

Відповідач погодився з обґрунтованими розрахунками позивача та визнав позов в повному обсязі.

Відповідно до частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Господарський суд враховує, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Поряд з цим враховується, що відповідачем заявлено клопотання про зменшення пені на 85%.

Статтею 83 Господарського процесуального кодексу України господарському суду надано право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи клопотання відповідача щодо зменшення розміру пені, мотивоване, зокрема, тим, що зобов'язання за договором №2453/15-КП-18 виконано на 100%, а матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження факту завдання яких-небудь збитків позивачу несвоєчасним виконанням КП "Теплокомуненерго" зобов'язань за договором, до того ж стягненню з відповідача підлягає 203534,37 грн інфляційних втрат

Крім того, причиною неналежного виконання зобов'язання є скрутний майновий стан підприємства, що підтверджується звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 9 місяців, балансом (звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2016 та довідкою про заборгованість за податковими зобов'язаннями, відповідно до якої заборгованість по податках станом на 01.10.2016 становить 28617000,00 грн. На підтвердження вказаного відповідач додав копії фінансової звітності і довідку (а.с. 77-79).

Суд погоджується з доводами відповідача та враховує 100 % виконання зобов'язання КП "Теплокомуненерго", добросовісну поведінку відповідача, фінансову залежність від субвенції з державного бюджету, а також те, що вказані обставини призвели до виникнення заборгованості у відповідача та неможливості своєчасно розрахуватися за спожиту електроенергію.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як роз'яснено у підпункті 3.17.4 пункту 3.17. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи питання про зменшення неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, заявленої до стягнення з відповідача, господарський суд враховує: ступінь виконання боржником зобов'язань за договором поставки електричної енергії, доводи відповідача що причиною неналежного виконання зобов'язання відповідачем є залежність від субвенції з державного бюджету. Враховується також строк прострочення виконання зобов'язання, вжиття відповідачем всіх можливих заходів для погашення заборгованості перед позивачем (добросовісна поведінка відповідача), а також ту обставину, що відповідач є єдиним спеціалізованим підприємством по транспортуванню та очищенню води в Кіровоградській області.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що даний випадок є винятковим та вважає, що розмір пені може бути зменшено на 50%.

Отже з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 167087,25 грн. В іншій частині позовних вимог про стягнення пені господарський суд відмовляє.

Відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України та пункту 3.17.4. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", відповідно до якого судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки, витрати зі сплати судового збору у сумі 8373,08 грн покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 78, 82 - 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. 50 років Жовтня, 32-а, ідентифікаційний код 00185330) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) - 167087,25 грн пені, 203534,37 грн інфляційних втрат, 20496,14 грн 3% річних, а також 8373,08 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копію рішення направити позивачу (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6).

Повне рішення складено 18.11.2016

Суддя О.Б. Шевчук