ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2016 року Справа № 923/2037/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., при секретарі Гапоновій К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Колективного підприємства "Промжилбуд" смт. Білозерка Білозерського району Херсонської області

до Агрофірми радгоспу "Білозерський", с. Дніпровське Білозерського району Херсонської області

про стягнення 5141542,17 грн.

За участю представників сторін:

від позивача - представник ОСОБА_1, довіреність від 22.08.2016р.;

від відповідача - представник ОСОБА_2, довіреність від 16.06.2016р., представник ОСОБА_3, довіреність від 25.02.2016р.

Суть спору: Колективне підприємство "Промжилбуд" 21 грудня 2015 року звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з Агрофірми радгоспу "Білозерський" суму боргу з повернення передплати у розмірі 5141542,17 грн. Судові витрати по справі позивач просить суд покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланнями на умови договору поставки № 1/05 від 01.05.2012р., на положення ст.ст. 525, 526, 530, 663, 693 ЦК України та положення ст.ст. 193, 265 ГК України.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 26.01.2016 року (суддя Н.О. Задорожна), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2016р., позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з агрофірми радгоспу "Білозерський" на користь колективного підприємства "Промжилбуд" 5141542,17 грн. основного боргу та 77123,13 грн. витрат по оплаті судового збору.

Постановою Вищого господарського суду України від 08.06.2016р. скасовано рішення господарського суду Херсонської області від 26.01.2016р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 12.04.2016р., а справу № 923/2037/15 передано на новий розгляд до господарського суду Херсонської області.

Згідно постанови Вищого господарського суду України від 08.06.2016р. колегія суддів касаційної інстанції дійшла до наступного висновку: "Вирішуючи даний спір, суди першої й апеляційної інстанцій, в порушення вимог ст. 43 ГПК України, недостатнього проаналізували умови договору поставки № 1/05 від 01.05.2012 р., додаткові угоди, специфікації, рахунки-фактури та платіжні доручення, які містяться в матеріалах справи, та на які посилався у своїх доводах, в обґрунтування позовних вимог, позивач. Так, суди не надали належної правової оцінки тій обставині, що надані позивачем в якості доказів копії рахунків-фактур і платіжні доручення, на підставі яких здійснювались відповідні платежі, не містять відомостей на виконання саме якої угоди вони вчинялись та призначень таких платежів, як передплати за конкретною угодою.

Крім того, судами не прийнято до уваги твердження відповідача про те, що згідно специфікації від 10.05.2012 року останнім терміном поставки товару, встановленим сторонами за договором № 1/05 від 01.05.2012 р., є 01.04.2013 року, в той час як лист №01/04-3 про відмову від поставки частини товару позивачем направлено лише 01.04.2013 року, тобто поза межами встановленими між сторонами термінів такої поставки, фактично безпідставно, оскільки мотивував таку відмову тільки неможливістю прийняти товар за попередньо погодженою ціною.

Питання дотримання сторонами у повній мірі та належним чином умов договору № 1/05, з урахуванням додаткової угоди від 10.05.2012 року та додатків №№ 1, 2 (специфікацій), у тому числі щодо поставки обумовленої між сторонами усієї кількості товару та його асортименту, судами попередніх інстанцій взагалі не досліджувалось і не враховувались з цього приводу доводи відповідача, у яких він заперечував наявність боргу перед позивачем, звертаючи, при цьому, увагу на відсутність у КП Промжилбуд, до предявлення даного позову, будь-яких вимог (претензій) до АР Білозерський про поставку товару, вказаного у рахунка-фактурах №СФ-0000173 від 11.05.2012р., №СФ-0000180 від 18.05.2012р. та №СФ-0000190 від 31.05.2012р.

Під час вирішення спору судами першої і апеляційної інстанцій також не надано оцінку акту взаємних розрахунків станом на 31.12.2013 року, складеному КП Промжилбуд та АР Білозерський, про відсутність боргу за договором № 1/05 від 01.05.2012 року.

Також поза увагою місцевого й апеляційного господарських судів залишились посилання АР Білозерський про відмінність інформації, зазначеної у призначенні платежу у платіжних дорученнях та банківських виписок, що є доказом для зясування підставності позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій, послались на те, що судовим рішенням у господарській справі № 923/1245/14 встановлено наявність передплачених позивачем та неповернутих відповідачем коштів, що підтверджувалось висновком судово-економічної експертизи. Проте, в зазначеному висновку експертизи вказувалось на відсутність первинних бухгалтерських документів та регістрів бухгалтерського обліку КП Промжилбуд, що могли підтверджувати поставку останньому фруктів АР Білозерський.

Крім того, в порушення вимог ст. 35 ГПК України, господарські суди не звернули уваги на те, що, відмовляючи в задоволенні позову у справі №923/665/15 про стягнення 100000 грн. (частини суми, яка є предметом даного спору), господарський суд Херсонської області прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення коштів на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки господарських судів попередніх інстанцій без з'ясування вищенаведених обставин є передчасними.

В зв'язку з викладеним, судові інстанції припустились порушення вимог частини 1 статті 47 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного й обєктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності відповідно до частини 1 статті 43 цього ж Кодексу".

Відповідно до ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до розпорядження керівника апарату господарського суду Херсонської області № 84 від 23.06.2016р., справа передана на новий розгляд судді Чернявському В.В.

Ухвалою від 24.06.2016р. суддя Чернявський В.В. задовольнив заяву про самовідвід.

Відповідно до розпорядження керівника апарату господарського суду Херсонської області №86 від 24.06.2016р., призначено повторний автоматичний розподіл справи № 923/2037/15.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2016р, справу № 923/2037/15 розподілено до розгляду суду у складі судді Нікітенко С.В.

Ухвалою суду від 29.06.2016р. справу № 923/2037/15 прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 19.07.2016р.

15 липня 2016 року відповідач у справі подав до суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги не визнає та у задоволенні позову просить відмовити, у зв'язку з його необґрунтованістю. Дані пояснення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (т.3 а.с. 17-20).

Ухвалою від 16.08.2016р. суд зупинив провадження у справі № 923/2037/15 до розгляду господарським судом Херсонської області заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 07.07.2015р. у справі № 923/665/15.

Ухвалою від 09.11.2016р. суд поновив провадження у справі № 923/2037/15 та призначив розгляд справи на 15.11.2016р.

Представник позивача у судовому засіданні 15.11.2016р. надав суду додаткові письмові пояснення в обґрунтування позовну. Дані пояснення з додатком суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи (т.3 а.с. 42-51).

Представник позивача у судовому засіданні 15.11.2016р. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві та додаткових письмових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні подав клопотання про призначення судово-технічної експертизи документів, в якому просить призначити по справі судово-технічну експертизу документів, а саме:

- Договору поставки №1/05 від 01.05.2012р.;

- Специфікацій №1 та №2 до договору поставки №1/05 від 01.05.2012р.;

- Листа №01/04-3 від 01.04.2013р. (про відмову від поставки);

Проведення експертизи доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Поставити перед експертами наступні питання:

- Чи відповідає дата складання документів, що вказана на них, істинному віку документів?

- Чи могли спірні документи (окрім листа №01/04-3) бути створені пізніше травня 2012 року?

- Чи завдано відбитки печатки на документах печаткою відповідача? Якщо ні, то яким способом нанесені зображення відбитків печатки?

В обґрунтування даного клопотання відповідач посилається на ті обставини, що під час зміни керівництва на Агрофірмі радгосп "Білозерський" колишній директор вивіз усі первинні бухгалтерські документи та печатку. Станом на сьогоднішній день їх місцезнаходження відповідачу невідомо, а правоохоронними органами відкрито кримінальне провадження. На підставі викладеного, у відповідача відсутні оригінали вказаних документів, а саме: договір поставки №1/05 від 01.05.2012р.; специфікації №1 та №2 до договору поставки №1/05 від 01.05.2012р.; лист №01/04-3 від 01.04.2013р. (про відмову від поставки).

На думку керівництва Агрофірми радгосп "Білозерський" вказані документи були виготовлені та підписані вже після того, як змінилось керівництво, а саме після строку 01.05.2012р., а відбиток печатки проставлено вже викраденою печаткою. Дане клопотання суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні надав усні пояснення, в яких заперечив проти задоволенні клопотання відповідача про призначення по справі судово-технічної експертизи.

Представники відповідача у судовому засіданні 15.11.2016р. позовні вимоги не визнали та у задоволенні позову просили відмовити, надавши аналогічні пояснення тим, які містяться у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 01 травня 2012 року між Агрофірмою радгоспом "Білозерський" (надалі - відповідач або постачальник) і Колективним підприємством "Промжилбуд" (надалі - позивач або покупець) був укладений договір поставки № 1/05 (надалі - договір).

Відповідно до умов п.1.1., п.1.2. договору постачальник передає у власність покупця, а покупець приймає та оплачує сільськогосподарську продукцію (фрукти), в подальшому іменується "Товар". Кількість та асортимент товару вказується в накладних на постачання продукції.

Ціна на кожну одиницю Товару та загальна вартість Товару, вказується у накладних на постачання Товару. Покупець проводить оплату за відвантажений товар шляхом переведення коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі виставленого рахунку чи накладних на постачання продукції. Оплата за товар проводиться покупцем на умовах 100% передплати до відвантаження товару (пункти 2, 3.1, 3.2 договору №1/05).

Відповідно до п.4.1. договору відвантаження Товару здійснюється зі складу постачальника при наявності транспортного засобу покупця, та за умови виконання п.3.2. договору.

Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2013р. (п.10.6. договору).

Крім того, 10.05.2012р. між сторонами було укладено Додаткову угоду до договору поставки №1/05, якою сторони внесли зміни до предмету договору, а саме, виклали окремі пункти договору у новій редакції:

1.2. Кількість та асортимент товару визначаються у специфікаціях, що є додатками до договору;

2.1. Ціна за кожну одиницю Товару та загальна вартість Товару, вказується у специфікаціях та рахунках-фактурах;

3.1. Попередня оплата у розмірі 100% від загальної вартості товару, визначеній у специфікаціях та в рахунках-фактурах має бути перерахована постачальнику протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку фактури на відповідну партію товару;

3.2. Форма розрахунків - безготівкова, вид розрахунків - платіжне доручення;

4.1. Відвантаження Товару здійснюється зі складу постачальника при наявності транспортного засобу покупця, та за умови виконанняп.3.1;

Доповнити Розділ №3 "Умови та строки поставки» пунктами наступного змісту:

3.3. Покупець повідомляє постачальника про можливу дату відвантаження товару не пізніше ніж за три дні до такої дати;

3.4. Строки поставки товару за даним договором визначаються у специфікаціях до договору.

Доповнити Договір Розділом 7 "Права та обовязки" наступного змісту:

7.1. Покупець зобовязаний: в установлений строк сплатити грошову суму за придбаний товар відповідно до специфікацій та рахунків-фактур; в установлений строк прийняти товар у відповідності до вимог, встановлених даним договором та чинним законодавством;

7.2. Покупець має право: відмовитися від прийняття товару, повідомивши про це постачальника у письмовій формі;

7.3. Постачальник зобовязаний: у встановлений термін передати товар разом із супроводжуючими документами покупцю; передати товар у стані, що відповідає встановленим стандартам.

7.4. Постачальник має право: вимагати оплати товару; вимагати прийняття товару у встановлений строк з оформленням передбачених чинним законодавством документів.

В іншій частині договір залишається без змін.

Дана додаткова угода укладена у двох примірниках та є невідємною частиною договору поставки №1/05 від 01.05.2012р.

Також 10.05.2012р. між сторонами була укладена Специфікація (Додаток №1 до договору №1/05), якою визначено:

1. Кількість, перелік, найменування та вартість товару, що передається постачальником покупцю після здійснення останнім 100% попередньої оплати, а саме: черешня 100000 кг. на суму 1500000 грн.; абрикос 50000 кг. на суму 500000 грн.; персик 100000 кг. на суму1000000 грн.; яблуко 1120000 кг. на суму 5600000 грн.

2. Загальна вартість даної партії товару складає 8600000 грн.

3. Дана партія товару повинна бути поставлена в наступні терміни:

- Черешня - до 01.07.2012р.;

- Абрикос - до 01.09.2012р.;

- Персик - до 01.09.2012р.; яблуко - до 01.04.2013р.

Також 04.06.2016р. між сторонами було укладено Специфікацію від 04.06.2012р. (Додаток № 2 до договору №1/05 від 01.05.2012р). Згідно п.3 Специфікації партія Товару (яблуко, кількість 1720000,00 кг., вартість 8600000,00 грн.) повинна бути поставлена в термін до 01.04.2013р.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ті обставини, що він, як покупець на виконання умов договору поставки, з урахуванням додаткової угоди від 10.05.2012р., здійснив передплату Агрофірмі радгоспу "Білозерський", як постачальнику, згідно виписаних останнім рахунків-фактури СФ-0000173 від 11.05.2012, №СФ-0000180 від 18.05.2012, №СФ-0000190 від 31.05.2012, 5600000,00 грн. вартості яблук, а також 3000000,00 грн. вартості черешні, абрикосу та персику. Підтвердженням факту оплати є платіжні доручення: №11 від 11.05.2012р. на суму 3000000 грн., №23 від 18.05.2012р. на суму 3000000, №25 від 31.05.2012р. на суму 2600000 грн. та банківські виписки. Всього в рахунок оплати вартості товару відповідачу було перераховано 8600000,00 грн.

У зв'язку з тим, що за договором відповідач не поставив позивачу товар , останній звернувся до відповідача з листом №01/06-1 від 01.06.2012р. про відмову від поставки черешні, персику та абрикоси. Також повідомив про необхідність зарахування передплати здійсненої за вказаний товар в сумі 3000000,00 грн. в якості передплати додаткової партії яблук у кількості 600 тон.

У зв'язку з цим сторонами 04.06.2012р. було укладено Специфікацію, яка є Додатком №2 до договору поставки №1/05 від 01.05.2012р. Згідно вказаної специфікації яблука вартістю 8600000,00 грн. мали бути поставлені в строк до 01 квітня 2013 року.

Позивач зазначає, що оскільки відповідачем товар поставлений так і не був, позивач звернувся до відповідача з листом №01/04-3 від 01.04.2013 про відмову від поставки яблук відповідно до умов договору у кількості 1720000,00 тон. А листом №26/04 від 26.04.2013р. позивач просив повернути здійснену передплату.

Після отримання відповідачем листа від 26.04.2013р., останнім частково було повернуто позивачу суму передплати у розмірі 3358457,83 грн., що підтверджується банківськими виписками від 29.04.2013р., від 13.05.2013р. та від 28.05.2013р. Решта суми передплати у розмірі 5141542,17 грн. залишилась відповідачем неповернутою.

Отже, у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача суму передплати у розмірі 5141542,17 грн.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги Колективного підприємства "Промжилбуд" підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків є договори та інші правочини.

Згідно із ч.ч.1,6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно із ч.ч.1,7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно із ч.2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже у випадку неодержання товару, покупець вправі діяти альтернативно на власний розсуд - або вимагати передачі оплаченого товару від покупця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Так, наявні у справі докази свідчать, що відповідач на підставі договору поставки №1/05 від 01.05.2012р. виставив позивачу для проведення попередньої оплати рахунки-фактури, а саме:

- №СФ-0000173 від 11.05.2012р. на товар: черешня - 100000 кг, сума з ПДВ 1500000,00 грн.; абрикос - 50000 кг, сума з ПДВ 500000,00 грн.; персик - 100000 кг, сума з ПДВ 1200000,00 грн.

- №СФ-0000180 від 18.05.2012р. на товар: яблуко - 600000 кг, сума з ПДВ 3000000,00 грн.

- №СФ-0000190 від 31.05.2012р. на товар: яблуко - 520000 кг, сума з ПДВ 2600000,00 грн.

Однак, у зв'язку з тим, що вказані рахунки-фактури мали недоліки, такі як відсутність посилання на номер та дату договору на підставі якого їх виписано, а також у вказаних рахунках №СФ-0000180 від 18.05.2012р. та №СФ-0000190 від 31.05.2012р. невірно було зазначено термін їх оплати, банк зазначав про неможливість проведення платежів за такими рахунками, у зв'язку з чим відповідач тричі (11.05.2012р., 18.05.2012р., 31.05.2012р.) на вимогу позивача замінював старі рахунки на нові.

Так, у останніх рахунках, а саме: №СФ-0000173 від 11.05.2012р., №СФ-0000180 від 18.05.2012р., №СФ-0000190 від 31.05.2012р. (т.3 а.с. 49) відповідачем зазначено, що підставою для їх виписки та оплати є договір поставки №1/05 від 01.05.2012р.

Вказані рахунки-фактури були оплачені позивачем, що підтверджується наявними у справі банківськими виписками (т.1 а.с. 17-20).

Таким чином, наявні у справі рахунки-фактури №СФ-0000173 від 11.05.2012р., №СФ-0000180 від 18.05.2012р., та №СФ-0000190 від 31.05.2012р. (т.3 а.с. 49) свідчать, що вони виставлялись відповідачем позивачу для оплати на виконання умов договору поставки №1/05 від 01.05.2012р.

Щодо наданих позивачем платіжних доручень (т.1 а.с. 14-16), якими позивач також підтверджує факт перерахування відповідачу суми передплати у розмірі 8600000,00 грн. саме на виконання умов договору поставки №1/05 від 01.05.2012р., то суд вказує, що вони містять посилання на номери та дати рахунків-фактур, а суми платежів також співпадають з сумами передплати, визначеної у рахунках-фактурах.

Так, у платіжному дорученні № 11 від 11.05.2012р. вказано призначення платежу "За плоди згідно з рах. № 173 від 11.05.2012 р., в т. ч. ПДВ 500000,00 грн.", що відповідає рахунку-фактурі № СФ-0000173, де назва товару вказана плоди (черешня, абрикос, персик) на загальну суму 3000000,00 грн., у т.ч. ПДВ 500000,00 грн.

У платіжному дорученні № 23 від 18.05.2012р. призначення платежу вказано "За плоди згідно з рах. №180 від 18.05.2012 р., в т. ч. ПДВ 500000,00 грн.", що відповідає рахунку-фактурі №СФ-0000180, де назва товару вказана плоди (яблука) на загальну суму 3000000,00 грн., у т.ч. ПДВ 500000,00 грн.

У платіжному дорученні № 25 від 31.05.2012р. призначення платежу вказано "За плоди згідно з рах. №190 від 31.05.2012 р., в т. ч. ПДВ 433333,33 грн.", що відповідає рахунку-фактурі №СФ-0000190, де назва товару вказана плоди (яблука) на загальну суму 2600000,00 грн., у т.ч. ПДВ 433333,33 грн.

Отже, "призначення платежу", вказане у платіжних дорученнях, повністю відповідають призначенням цих платежів у банківських виписках, наданих позивачем на підтвердження позовних вимог.

Суд також звертає увагу, що з лита ОТП Банку в м. Херсон №НОО-28 від 18.03.2016р. слідує (т.1 а.с. 157), що на час виникнення спірних правовідносин, враховуючи значні суми оплат, банком здійснювався моніторинг даних операцій, у зв'язку з чим на прохання банку КП "Промжилбуд" на підтвердження підстави оплати рахунків, виставлених АФ "Білозерський", надавався договір поставки №1/05 від 01.05.2012р., додаткова угода від 10.05.2012р. та специфікація від 10.05.2012р.

Таким чином, наявні у справі докази - лист ОТП Банку в м. Херсон №НОО від 18.03.2016р., платіжні доручення, банківські виписки та рахунки-фактури, підтверджують, що позивач здійснив передплату відповідачу саме за договором поставки від 01.05.2012 р. №1/05.

Також як свідчать матеріали справи, у зв'язку із зміною кон'юктури ринку КП "Промжилбуд" листом від 01.06.2012р. за вих. №01/06-1 відмовилося від поставки черешні, персику та абрикосу, у зв'язку з чим сторони досягли домовленості щодо поставки у строк до 01.04.2013р. 1720000,00 тон яблук за ціною 5 грн. за 1 кг. на суму 8600000 грн., про що було укладено специфікацію від 04.06.2012р. (додаток № 2 до договору №1/05 від 01.05.2012р). Згідно п.3 Специфікації дана партія товару повинна була поставлена відповідачем в термін до 01.04.2013р. (т.1 а.с. 21-22).

Щодо доводів відповідача, що згідно специфікації від 04.06.2012р. останнім терміном поставки товару є 01.04.2013р., то суд з даними доводами відповідача не погоджується, з огляду на наступне.

Так, відповідно до наданих роз'яснень, які викладені у другому абзаці п.1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2016р. вказано, що якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну (в даному прикладі - 31 липня 2014року). Водночас коли у тексті договору виконання грошового зобов'язання визначено "по 1 серпня 2014 року" або "включно до 1 серпня 2014 року", то останнім днем виконання такого зобов'язання буде 1 серпня 2014 року.

Суд звертає увагу, що у специфікації від 04.06.2012р. (т.1 а.с. 22) вказаний термін поставки товару - до 01.04.2013р.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що останнім днем поставки товару є 31 березня 2013 року.

Матеріали справи свідчать, що товар в строк до 31.03.2013р. включно відповідачем поставлений не був.

Таким чином, відповідачем були порушені договірні зобов'язання в частині строків поставки товару, оскільки товар в строк до 31.03.2013р. включно поставлений не був.

Також листом від 20.03.2013р. (т.1 а.с. 137) відповідач повідомив позивача про те, що у зв'язку з відсутністю фруктів, необхідних для поставки за договором №1/05 від 01.05.2012р., які оплачені позивачем, даний товар не може бути поставлений. Також у даному листі містилась пропозиція відповідача розглянути можливість в рахунок передплати у сумі 8600000,00 грн. поставити 1720 тон яблук з майбутнього врожаю 2013 року або відповідач поверне позивачу передплату.

Суд звертає увагу, що вказаний лист містить опис підстав отримання коштів у сумі 8600000,00 грн., саме як передплати за договором №1/05 від 01.05.2012р. (з урахуванням додаткової угоди від 10.05.2012р., специфікацій від 10.05.2012р. та 04.06.2012р.), відповідно до виставлених рахунків №0000173 від 11.05.2012р., №0000180 від 18.05.2012р., №0000190 від 31.05.2012р., та вказівку на передплату платіжними дорученнями №11, №23, №25 від 11.05.2012р., 18.05.2012р., 31.05.2012р. відповідно.

Щодо листа позивача від 01.04.2013 р. №01/04-3 (т.1 а.с. 23) то суд вважає, що вказаний лист жодним чином не вплинув на обов'язок відповідача поставити товар позивачу в строк до 31.03.2013р.

Матеріали справи не містять доказів та відповідачем не оспорюється, що товар за договором №1/05 від 01.05.2012р. не був поставлений позивачу.

Таким чином, оскільки поставка відповідачем товару у встановлений договором строк не відбулась, з вини самого ж відповідача, позивач має право вимагати у відповідача повернення суми попередньої оплати товару на підставі ч.2 ст. 693 ЦК України.

Так, частиною другою статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплаченого товару або пред'явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов'язання зі своєчасного передання товару покупцю, а у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно, тобто або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця, яким позивач і скористався, звернувшись 26.04.2013р. з листом №26/04 до відповідача в якому просив повернути частково передплату в сумі 7784042,17 грн., яка була сплачена за договором поставки №1/05 від 01.05.2012р. за плоди на підставі рахунків №СФ0000173 від 11.05.2012р., №СФ0000180 від 18.05.2012р., №СФ0000190 від 31.05.2012р. (т.1 а.с. 24).

Таким чином, позивач виявив намір скористатися правом і повернути суму попередньої оплати товару у розмірі 7784042,17 грн.

Матеріали справи свідчать, що відповідач в свою чергу вказаний лист позивача визнав, у зв'язку з чим частково повернув останньому суму передплати у розмірі 2542500,00 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками по рахунку КП "Промжилбуд" (т.1 а.с. 25,26), а саме:

- 29.04.2013р. 500000,00 грн. призначення платежу "повернення коштів згідно листа від 26.04.2013р.";

- 29.04.2013р. 500000,00 грн. призначення платежу "повернення коштів згідно листа від 26.04.2013р.";

- 13.05.2013р. 697500,00 грн. призначення платежу "повернення коштів згідно листа від 26.04.2013";

- 28.05.2013р. 845000,00 грн. призначення платежу "повернення коштів згідно листа від 26.04.2013р".

Отже, відповідачем були вчинені дії, які свідчать про схвалення ним договору поставки №1/05 від 01.05.2012р., визнання листа позивача №26/04 від 26.04.2013р. та підтвердження обов'язку повернути позивачу суму передплати у розмірі 7784042,17 грн., яка була отримана за договором №1/05 від 01.05.2012р. на підставі рахунків-фактур №0000173 від 11.05.2012р., №0000180 від 18.05.2012р., №0000190 від 31.05.2012р.

Щодо наданого відповідачем акту звірки розрахунків за період 01.01.2012р.-30.11.2012р. (т.1 а.с. 48-49), то суд до уваги його не приймає, оскільки даний акт звірки не містить відомостей, які б надавали суду право зробити висновок, що він стосується розрахунків між сторонами, які були ними вчинені саме на виконання умов договору поставки №1/05 від 01.05.2012р. Вказаний акт звірки містить лише загальні посилання на номери видаткових накладних.

Також щодо рішення від 07.07.2015р. у справі № 923/665/15, згідно якого суд відмовляючи в задоволенні позову про стягнення 100000,00 грн. (частини суми, яка є предметом даного спору) прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення коштів на підставі ч.2 ст. 693 ЦК України, то суд зазначає, що підставою для відмови у задоволені позову стали ті обставини, що рахунки-фактури №0000173 від 11.05.2012р., №0000180 від 18.05.2012р. та №0000190 від 31.05.2012р. не містили посилань на певний договір.

Проте, у даній справі позивач обґрунтовуючи вимоги, надав інші рахунки-фактури №0000173 від 11.05.2012р., №0000180 від 18.05.2012р. та №0000190 від 31.05.2012р., які містять інформацію, з якої слідує, що вказані рахунки-фактури виставлені саме на підставі укладеного між сторонами договору поставки №1/05 від 01.05.2012р.

Вказані рахунки-фактури не надавались суду для оцінки під час розгляду справи № 923/665/15, оскільки були отримані позивачем лише 27 липня 2016 року під час приймання-передачі на території АР Крим первинних бухгалтерських документів від засновника ОСОБА_4 засновнику ОСОБА_5, що підтверджується наданими позивачем доказами (т.3 а.с. 47-49).

Таким чином, суд не приймає до уваги рішення від 07.07.2015р. у справі № 923/665/15.

Відтак, враховуючи, що відповідач не передав позивачу товар у встановлений договором строк, суд погоджується з позицією позивача про стягнення з відповідача перерахованої суми передплати у розмірі 5141542,17 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що вимога позивача про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 5141542,17 грн., є документально обґрунтованою та нормативно доведеною.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Щодо клопотання відповідача про призначення судово-технічної експертизи документів, то суд зазначає про наступне.

Відповідно до ст. 358 Кримінального кодексу України підробка документів є кримінальним правопорушенням.

Вчинення кримінального правопорушення за положеннями ч. 4 ст. 35 ГПК України має підтверджуватись вироком або постановою суду.

Доказів звернення до правоохоронних органів із заявою про підробку вказаних документів відповідач суду не надав.

Суд, при вирішенні даного спору не вбачає наявності існування тих питань, які б потребували роз'яснень та/або потребували спеціальних знань.

З огляду на викладене, суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях щодо відсутні підстави вважати здійснені позивачем платежі на загальну суму 8600000,00 грн. власне передплатою та передплатою саме за договором №1/05 є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме - укладенням між сторонами 04.06.2012р. Додатку №2 до договору поставки №1/05, в якому сторони визначили у якості товару за договором яблука у кількості 1720000 тон.; листуванням між позивачем і відповідачем з приводу: відмови від поставки черешні, персику та абрикосу (лист позивача від 01.06.2012р.); відмови від поставки яблук (лист позивача №01/04-3 від 01.04.2013р.); проханням КП "Промжилбуд" повернути частково передплату (лист №26/04 від 26.04.2013р.); здійсненням відповідачем позивачу повернення грошових коштів у загальному розмірі 2542500грн. протягом 29.04.2013р.-28.05.2013р.

Відомості стосовно назви, кількості, ціни товару (черешня, абрикос, персик, яблуко), які зазначені у рахунках-фактурах №СФ-0000173 від 11.05.2012р., №СФ-0000180 від 18.05.2012р. та №СФ-0000190 від 31.05.2012р., повністю співпадають з специфікацією, яка є Додатком №1 до Договору поставки №1/05 від 01.05.2012р.

Докази, наявні у матеріалах справи, доводять ту обставину, що при виконанні договору його сторони визнавали та підтверджували зустрічними та сумісними діями (підписанням додатків до договору, перерахуванням коштів за виставленими відповідачем рахунками за їх реквізитами, поверненням відповідачем коштів на вимогу, викладену у листі від 26.04.2013р., у сумі 2542500,00 грн. за підставою платежу "повернення коштів згідно листа від 26.04.2013р.", тощо) взаємну обізнаність та усвідомлення вчинення таких дій у звязку із виконанням саме договору №1/05 від 01.05.2012р.

Доказів на спростування цієї обставини, що відповідають вимогам належності та допустимості, відповідачем суду не надано.

Інші доводи відповідача, викладені ним у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях в частині невизнання позовних вимог підлягають відхиленню, як такі, що не відповідають чинному законодавству, не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються вищевикладеним.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги документально підтверджені, а отже такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в сумі 77123,13 грн. відшкодовуються йому за рахунок відповідача, з вини якого спір доведено до врегулювання в судовому порядку.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представників сторін про дату складення повного рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Агрофірми радгоспу "Білозерський" (75003, Херсонська область, Білозерський район, селище Дніпровське, вул. Центральна, 3, код ЄДРПОУ - 00413506) на користь Колективного підприємства "Промжилбуд" (75000, Херсонська область, Білозерський район, селище міського типу Білозерка, пров. Харченко, 28/1, код ЄДРПОУ - 14117065) суму боргу з повернення передплати у розмірі 5141542,17 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 77123,13 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.11.2016р.

Суддя С.В. Нікітенко