ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"14" листопада 2016 р. Справа № 918/1079/16

за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк"

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16757грн 78 коп.

Суддя Андрійчук О.В.

Представники сторін:

від позивача: Поліщук Є. Г. дов.№ 8500 від 01.03.2016 року

від відповідача: не з'явився

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до ст. 811 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

У жовтні 2016 року Публічне акціонерне товариство "Кредобанк" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16 757,78 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

06.03.2015 року між позивачем (банк) та відповідачем (позичальник) укладено договір про надання овердрафту № 16-15 (договір), за умовами якого позивач зобов'язався надати у власність відповідача грошові кошти (овердрафт) у національній валюті у розмірі 20 000,00 грн для оплати ним розрахункових документів у разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості, а відповідач, у свою чергу, зобов'язався повернути ці кошти у строк до 05.03.2016 року та сплатити проценти в розмірі 34% річних.

Відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, внаслідок чого за ним станом на 06.10.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 16 747,78 грн., з яких: 15 854, 94 грн. - неповернута сума овердрафту, 892,84 грн. - пеня.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст.ст. 526, 530, 536, 549, 610, 1054, 1056-1 ЦК України.

Ухвалою від 17.10.2016 року порушено провадження, справу призначено до розгляду на 31.10.2016 року.

28.10.2016 року через службу діловодства господарського суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній просить суд стягнути з відповідача 15 850,92 грн, з яких: 14 944,94 грн - сума неповернутого кредиту, 905,98и грн - сума пені.

Суд, розглянувши вказану заяву, встановив, що остання є фактично заявою про зменшення позовних вимог.

Враховуючи, що вказана заява подана у порядку в строк, визначені ст. 22 ГПК України, відтак приймається судом.

Ухвалою від 31.10.2016 року розгляд справи відкладено на 14.11.2016 року.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, то суд, з урахуванням обставин справи, відхиляє останнє (з причин, пов'язаних з його хворобою). При цьому суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з ч.ч. 1-5 ст. 28 ГПК України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (ст.ст. 32 - 34 ГПК України), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. Нез'явлення в засідання господарського суду представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність копій документів на їх відповідність оригіналам, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

06.03.2015 року між позивачем (банк) та відповідачем (позичальник) укладено договір про надання овердрафту № 16-15 (договір), за умовами якого позивач зобов'язався надати у власність відповідача грошові кошти (овердрафт) у національній валюті для оплати ним розрахункових документів у разі недостатності коштів на його поточному рахунку в межах встановленого максимального ліміту заборгованості в розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а відповідач зобов'язався повернути ці кошти і сплатити проценти та комісії за користування ними (п. 1 договору).

Згідно з п. 2.1. договору максимальний ліміт заборгованості по овердрафту (максимальна сума, в межах якої позичальник може здійснювати платежі протягом операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому) - 20 000,00 грн.

Відповідно до п.п. 2.8., 2.9. договору підставою для надання банком овердрафту є подання позичальником банку розрахункових документів на суму, що перевищує залишок коштів на його поточному рахунку. Датою надання овердрафту вважається дата виникнення на поточному рахунку позичальника дебетового сальдо (проведення платежів понад залишок коштів на поточному рахунку).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано відповідачу овердрафт в розмірі 17 800,50 грн, що стверджується меморіальним ордером № 11137300 від 12.03.2016 року.

Процентна ставка - 34 % річних (п. 2.2. договору).

За п. 3.2. договору проценти за користування овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по овердрафту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно, 360 днів у році), за ставкою, вказаною у п. 2.2. цього договору, з урахуванням строку користування овердрафтом: з моменту надання овердрафту до строку, вказаного у п. 2.4. договору.

Згідно з п. 3.3. договору позичальник сплачує проценти/комісії при поступленні коштів на його поточний рахунок, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані ці проценти/комісії.

За управління кредитом (овердрафтом) позичальником сплачується комісія, встановлена тарифами банку, в розмірі 0,05%, яка нараховується від суми платежів, здійснених за рахунок овердрафта, протягом одного операційного дня і сплачується при поступленні коштів на поточний рахунок позичальника, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який вона нараховується (підп. 2.3.1.п.2.3. договору).

Пунктом 2.4. договору передбачено, що дата остаточного повернення овердрафту - 05.03.2016 року.

У силу вимог п.п. 4.1., 4.2. договору позичальник зобов'язаний повернути овердрафт у повному обсязі у порядку та в строки, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення овердрафту здійснюється за рахунок коштів, які надходять на поточний рахунок позичальника.

Як встановлено судом із наявних матеріалів справи, відповідач свій обов'язок щодо повернення овердрафту належним чином не виконав, що стверджується виписками про рух коштів по рахунку відповідача, внаслідок чого за ним станом на 26.10.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 14 944, 94 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Частиною 1, 2 ст. 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг в розмірі 14 944,94 грн.

Крім того, позивачем за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань з повернення суми кредиту нараховано пеню в розмірі 905,98 грн.

Право на нарахування пені передбачене п. 6.1. договору, за яким за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань банк має право стягнути з позичальника пеню в розмірі, визначеному п. 2.6. цього договору.

Пунктом 2.6. договору встановлено, що позичальник сплачує пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за договором в розмірі 0,03% за кожен день прострочки від простроченої/несплаченої суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

У п. 6.6. договору сторони домовилися, що позовна давність для стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим договором прирівнюється до позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим договором.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором (ч. 1 ст. 216 ГК України).

У силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Згідно з ч. 1. ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Суд, здійснивши перерахунок пені за несвоєчасне повернення овердрафту, встановив, що її розмір (0,03%), нарахованої за період з 16.04.2016 року по 25.10.2016 року, становить 905,98 грн (при заявленому - 905,98 грн), отже пеня, нарахована за несвоєчасне повернення кредиту, підлягає задоволенню у заявленому розмірі.

За ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст. 34 ГПК України).

У силу вимог ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що вимоги позивача є доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" (вул. Сахарова,78, м. Львів, 79026, ) 14 944,94 грн неповернутої суми овердрафту, 905,98 грн пені та 1 378,00 грн судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 ГПК України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 15.11.2016 року.

Суддя Андрійчук О.В.