РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2016Справа №910/26906/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод»
доOmni Industries B.V.
простягнення 162678 Євро 00 центів

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явились;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.10.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» з вимогами до Omni Industries B.V. про стягнення 162678 Євро 00 центів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення укладеного між сторонами Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 не у повному обсязі здійснив оплату за поставлений позивачем товар (за Специфікацією № 3 від 12.12.2014), у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 162678 Євро 00 центів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.10.2015 порушено провадження у справі № 910/26906/15, розгляд справи призначено на 15.04.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2015 зупинено провадження у справі № 910/26906/15 у зв'язку із зверненням Господарського суду міста Києва із судовим дорученням про вручення за кордоном судових документів до компетентного органу Королівства Нідерландів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016, у зв'язку із необхідністю слухання справи № 910/26906/15 у судовому засіданні, призначеному на 15.04.2016, поновлено провадження у справі № 910/26906/15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 15.07.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2016, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 15.11.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.08.2016 зупинено провадження у справі № 910/26906/15 у зв'язку із зверненням Господарського суду міста Києва із судовим дорученням про вручення за кордоном судових документів до компетентного органу Королівства Нідерландів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2016, у зв'язку із необхідністю слухання справи № 910/26906/15 у судовому засіданні, призначеному на 15.11.2016, поновлено провадження у справі № 910/26906/15.

Представник позивача у судове засідання 15.11.2016 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 914.

Представник відповідача у судове засідання 15.11.2016 не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином у порядку, передбаченому Гаазькою Конвенцією про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, що підтверджується надісланим компетентним органом Королівства Нідерландів до Господарського суду міста Києва підтвердженням про вручення за кордоном відповідачу судових та позасудових документів.

У судовому засіданні 15.11.2016 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» (продавець) та Omni Industries B.V. (покупець) укладено Контракт № 1437/05-14/Е, відповідно до умов якого продавець поставляє покупцю товар у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1 Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 товаром є високовуглеводний феромарганець Фмн 78 (75) ДСТУ 4755-91/ІСО5446-80.

Згідно з п. 6 Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 датою переходу права власності на товар на всіх умовах, передбачених цим контрактом, є дата поставки, що підтверджується відповідними документами.

Згідно з п. 8 Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 періодом поставки є квітень 2014 року - березень 2015 року.

Відповідно до п. 9 Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 строк дії контракту встановлений до 31.05.2015.

Відповідно до п. 10 Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 сума контракту складається із суми вартості партії товару, погодженої у додатках до контракту, що є невід'ємними частинами цього контракту. Валюта контракту - євро.

Згідно з п. 11 Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 ціна за товар погоджується сторонами додатково по кожній партії товару у встановлюється у додатках до контракту.

Відповідно до п. т12 Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 оплата за товар здійснюється шляхом перерахування на розрахунковий рахунок продавця, вказаний у розділі 18 даного контракту. Покупець здійснює оплату по кожній партії товару відповідно до умов у додатках до даного контракту. Датою оплати є дата надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Оплата здійснюється у Євро на підставі додатків. Продавець зобов'язаний надати наступні документи: копії залізничних накладних (при поставці товару DAF, CPT), копію міжнародної товарно-транспортної накладної CMR (при поставці товару FCA), сертифікат походження (форма А за вимогою покупця), інвойс, сертифікат якості виробника.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 від 30.04.2015 до Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 сторони дійшли згоди продовжити строк його дії до 31.12.2016.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», порядок притягнення до цивільно-правової відповідальності, здійснення такої відповідальності та звільнення від неї може визначатися зовнішньоекономічними договорами (контрактами), якщо це не суперечить чинним законам України.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право», зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до п. 16 Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 (в редакції Додаткової угоди № 2 від 20.04.2015) всі спори і розбіжності, які можуть виникнути в ході виконання даного контракту або у зв'язку з ним, будуть вирішуватись шляхом переговорів між сторонами. Керуючись ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями розділу XV Господарського процесуального кодексу України, сторони домовились, що у випадку недосягнення ними згоди при веденні переговорів, усі спори та розбіжності, які виникають з даного Контракту або у зв'язку з ним, в тому числі, але не винятково, які стосуються його виконання, порушення, припинення чи недійсності, підлягають вирішенню у Господарському суді міста Києва: мова судочинства - російська/українська за вибором сторін; право, що застосовується - матеріальне та процесуальне право України.

З огляду на викладене, до змісту правовідносин, які виникають із вказаного Контракту, підлягає застосуванню право України, а спір підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З аналізу Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 вбачається, що він є рамковим договором, тобто таким, що укладений з метою багаторазового застосування, який містить загальні умови поставки товару постачальником, та при цьому погодження істотних умов (найменування товару, кількість, вартість) кожного окремого зобов'язання з поставки товару повинно здійснюватись шляхом укладення між сторонами відповідних Специфікацій (додатків до контракту).

Судом встановлено, що 12.12.2014 між сторонами укладено Специфікацію № 3, якою сторони погодили істотні умови поставки партії товару - високовуглеводного феромарганцю ФМн78 ДСТУ 3547-97/ІСО5446-80 (код 7202.118000); строк поставки - 300 мт у першій половині січня 2015 року, 400 мт у першій половині лютого 2015 року, 600 мт у першій половині березня 2015 року; ціна - 700,00 Євро за 1 мт; умови поставки - DAF Батево - Еперешке.

Відповідно до п.п. 6, 7 Специфікації № 3 до Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 вантажовідправником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод», Україна; вантажоодержувачем є Закрите акціонерне товариство «ІСД Дунаферр Дунайський Металургійний Комбінат (2400, Дунауйварош, Вашмю тер 1-3, Угорщина).

Відповідно до п. 9 Специфікації № 3 до Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 датою поставки товару є дата прибуття товару у вказаний покупцем пункт призначення.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Контрактом № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 (за Специфікацією № 3 від 12.12.2014) та поставив відповідачу узгоджений між сторонами товар на загальну суму 283808 Євро 00 центів, що підтверджується залізничною накладною № 50121201 (копія долучена позивачем до матеріалів справи через канцелярію суду 02.08.2016) та митною декларацією № 700020000/2015/001436 від 11.03.2015 (копія долучена позивачем до позовної заяви).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 12 Специфікації № 3 до Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 оплата здійснюється протягом 60 календарних днів з дати оформлення експортної вантажної транспортної декларації банківським переказом на підставі виставленого продавцем інвойсу.

Судом встановлено, що митна декларація № 700020000/2015/001436 була оформлена 11.03.2015, про що свідчить відповідна дата оформлення, яка зазначена на вказаній митній декларації.

Таким чином, враховуючи дату оформлення митної декларації № 700020000/2015/001436 - 11.03.2015 та беручи до уваги умови п. 12 Специфікації № 3 до Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014, суд дійшов висновку, що відповідач повинен був оплатити товар, поставлений позивачем за Специфікацією № 3, у строк до 10.05.2015 (включно).

Судом встановлено, що 12.06.2015 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 100000,00 Євро, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача (призначення платежу - оплата за інвойсом № 14.290.132 та за інвойсом № 15.290.036), копія якої долучена позивачем до позовної заяви.

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви копію меморіального валютного ордеру № 2298_61 від 12.06.2015, з якого вбачається, що 12.06.2015 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 100000,00 Євро (призначення платежу - оплата інвойсу № 14.290.132 та частково інвойсу № 15.290.036).

Як вбачається з викладених позивачем у позовній заяві обставин, зі сплачених відповідачем 12.06.2015 грошових коштів у розмірі 100000,00 Євро, частина з них на суму 23130,00 Євро була зарахована позивачем в оплату товару, поставленого за Специфікацією № 3 до Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 (за інвойсом № 15.290.036 від 10.03.2015).

Судом встановлено, що інвойс № 15.290.036 від 10.03.2015 був виставлений позивачем для здійснення оплати відповідачем товару, поставленого за Специфікацією № 3 до Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 на суму 283808,00 Євро (копія інвойсу № 15.290.036 від 10.03.2015 долучена позивачем до позовної заяви).

При цьому, 02.08.2016 через канцелярію суду позивачем долучено до матеріалів справи копію інвойсу № 14.290.132 від 29.12.2014 на суму 194075,00 Євро та копії банківських виписок з рахунку позивача про здійснення відповідачем оплат за інвойсом № 14.290.132 від 29.12.2014.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості відповідача за Контрактом № 1437/05-14/Е від 31.03.2014, в якому відображено загальна вартість поставленого позивачем товару та розмір грошових коштів, сплачених відповідачем за Контрактом № 1437/05-14/Е від 31.03.2014.

Відповідачем не було спростовано доводи позивача щодо порядку зарахування грошових коштів, сплачених відповідачем, та їх розмірів.

З огляду на долучені позивачем до матеріалів справи докази, суд дійшов висновку, що здійснені відповідачем оплати були зараховані позивачем відповідно до призначення платежу, вказаного відповідачем, та враховуючи наявну (існуючу) заборгованість з оплати попередніх партій поставленого товару, зокрема за інвойсом № 14.290.132 від 29.12.2014, у зв'язку з чим станом на 12.06.2015 (дата сплати відповідачем грошових коштів у розмірі 100000,00 Євро) заборгованість відповідача з оплати попередньої партії товару (за інвойсом № 14.290.132 від 29.12.2014) становила 76870,00 Євро, та відповідно, вказаний розмір грошових коштів (76870,00 Євро) був зарахований позивачем в кінцеву оплату товару, поставленого за інвойсом № 14.290.132 від 29.12.2014, а решта - 23130,00 євро - в рахунок часткової оплати товару, поставленого за інвойсом № 15.290.036 від 10.03.2015.

Крім того, судом встановлено, що 19.06.2015 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмір 98000,00 Євро, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача (призначення платежу - оплата за інвойсом № 15.290.036), копія якої долучена позивачем до позовної заяви.

При цьому, позивачем долучено до позовної заяви копію меморіального валютного ордеру № 2298_42 від 19.06.2015, з якого вбачається, що 19.06.2015 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 98000,00 Євро (призначення платежу - часткова оплата інвойсу № 15.290.036).

Таким чином, враховуючи загальну вартість поставленого позивачем товару за Специфікацією № 3 до Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 (інвойс № 15.290.036 від 10.03.2015), що становить 283808,00 Євро, та беручи до уваги загальний розмір сплачених відповідачем грошових коштів за поставлений товар за вказаною специфікацією (інвойс № 15.290.036 від 10.03.2015) на суму 121130,00 Євро (23130,00 Євро + 98000,00 Євро), суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача з оплати товару, поставленого позивачем за Специфікацією № 3 до Контракту № 1437/05-14/Е від 31.03.2014, становить 162678,00 Євро.

Доказів сплати позивачу грошових коштів у розмірі 162678,00 Євро станом на дату розгляді справи у суді відповідачем суду не надано.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Omni Industries B.V. за Контрактом № 1437/05-14/Е від 31.03.2014 (за Специфікацією № 3 від 12.12.2014) у розмірі 162678,00 Євро підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» до Omni Industries B.V. про стягнення 162678,00 Євро підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Omni Industries B.V. (Netherlands, 3011 AA Rotterdam, Beursplein 37, office 653, Beurs World Trade Center; registratio number: 24267123) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорський феросплавний завод» (84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Моріса Тореза, буд. 18; ідентифікаційний код: 37133410) грошові кошти у розмірі 162678 (сто шістдесят дві тисячі шістсот сімдесят вісім) Євро 00 центів та судовий збір у розмірі 59784 (п'ятдесят дев'ять тисяч сімсот вісімдесят чотири) грн. 17 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 18.11.2016

Суддя І.М. Отрош